Провадження № 33/792/135/15
Справа № 680/717/15-п Головуючий в 1-й інстанції Яцина О.І.
Категорія: ч.1,2 ст.172-7 КУпАП Доповідач Дуфнік Л. М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Суддя апеляційного суду Хмельницької області Дуфнік Л.М., з участю секретаря Крисюк В.С., прокурора Намистюка О.Б., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши справу про адміністративне корупційне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Новоушицького районного суду від 31 серпня 2015 року,

В с т а н о в и л а:

Постановою Новоушицького районного суду від 31 серпня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, жителя АДРЕСА_1, ІПН - НОМЕР_1, директора Новоушицького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), протягом року до адміністративної відповідальності не притягувався,

визнано винним у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 172-7 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 36 грн. 54 коп. судового збору в дохід держави.

Згідно з постановою ОСОБА_1 з 26 березня 2014 року по даний час, обіймаючи посаду директора Новоушицького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, в порушення вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції», не повідомив Новоушицьку районну раду про реальний конфлікт інтересів ( з 31 липня 2006 року і по даний час близька особа (рідна сестра) ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебуває на посаді медичної сестри Новоушицького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, а саме 18 травня 2015 року видав наказ№22 та 25 травня 2015 року видав наказ №110, згідно з якими додатково встановив своїй сестрі ОСОБА_3 максимальну доплату у розмірі 50 відсотків від її посадового окладу за виконання обов'язків тимчасово відсутньої медичної сестри установи, чим порушив п.п.1-3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись із постановою суду, просить її скасувати у зв'язку із відсутністю у його діях складу інкримінованих йому адміністративних корупційних правопорушень та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови місцевого суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, формальний підхід до дослідження усіх обставин справи та оцінки доказів по ній, внаслідок чого його притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано суворе стягнення.

Скаржник крім цього зазначає, що у місцевого суду були всі підстави для звільнення його від адміністративної відповідальності відповідно до ст.22 КУпАП, стверджуючи, що прийняття наказу про покладення обов'язків тимчасово відсутнього працівника на іншу особу було службовою необхідністю, встановлення надбавки у розмірі 50 відсотків посадового окладу відповідало нормам законодавства та колективного договору підприємства і такі надбавки встановлювались усім працівникам, які виконували обов'язки тимчасово відсутнього працівника, а не лише ОСОБА_3, а на виконання вимог ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» він 30 червня 2015 року надіслав листа-повідомлення до Новоушицької районної ради про встановлення ОСОБА_3 доплати у вказаному розмірі, рішення про надання дозволу на встановлення якої крім того, було прийнято на позачерговій сесії районної ради 09 липня 2015 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, посилаючись на відсутність реального конфлікту інтересів, прокурора, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову місцевого суду без зміни, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що у її задоволенні слід відмовити.

Висновки місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.172-7 КУпАП за обставин, викладених у постанові суду, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи, аналогічні тим, які були предметом дослідження судом першої інстанції. При цьому, аналізуючи їх, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність у діях скаржника складу адміністративних корупційних правопорушень. При цьому висновки суду першої інстанції є достатньо вмотивованими та обґрунтованими.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 26 березня 2014 року є директором Новоушицького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг), засновником якого є Новоушицька районна рада, та відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» відноситься до посадових осіб юридичної особи публічного права. Центр утримується за рахунок коштів місцевого бюджету. Згідно зі Статутом Новоушицького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) його директор підзвітний і підконтрольний Новоушицькій районній раді. Дані обставини скаржником фактично не оспорювалися в апеляційному суді.

Крім того встановлено, що на посаді медичної сестри Новоушицького територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) з 31 липня 2006 року по даний час працює рідна сестра ОСОБА_1 - ОСОБА_3 В апеляційному суді ОСОБА_1 на заперечував, що саме в його повноваження як директора Центру входило вирішення питань про прийом на роботу та звільнення працівників Центру, видача наказів, в тому числі щодо заміщення тимчасово відсутніх працівників та оплати їх праці. Такі ж рішення він приймав і щодо своєї сестри, однак вважає, що будь-яких порушень чинного законодавства при цьому він не допустив, реального конфлікту інтересів не було, а тому накладення стягнення у виді штрафу в такому великому розмірі є надто суворим для нього.

Вказані доводи апелянта на можуть бути взяті до уваги, оскільки за змістом ст.1 Закону України „Про запобігання корупції" рідна сестра відноситься до близьких осіб, а відповідно до ст.28 Закону України „Про запобігання корупції" ОСОБА_1 як посадова особа (керівник) юридичної особи публічного права зобов'язаний був вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли дізнався чи повинен був дізнатися про наявність у нього реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Реальним конфліктом інтересів закон визначає суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Приватний інтерес за змістом вказаного закону - будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними стосунками.

Згідно з п.п. «а» п.3 ч.3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» за виконання обов»язків тимчасово відсутніх працівників працівникам встановлюється доплата у розмірі до 50% посадового окладу.

В травні 2015 року, коли у директора Центру ОСОБА_1 виникла необхідність покладення обов»язків тимчасово відсутнього працівника та встановлення відповідної доплати за це своїй рідній сестрі ОСОБА_3, виник реальний конфлікт інтересів, який ОСОБА_1 повинен був урегулювати відповідно до чинного законодавства, але не зробив цього, видавши відповідні накази, не повідомивши про конфлікт районну раду.

Та обставина, що ОСОБА_1 вчинив вказані дії після складання щодо нього протоколу про адміністративне корупційне правопорушення, не впливає на правильність прийнятого місцевим судом рішення, оскільки розмір штрафу визначений у мінімальному розмірі, встановленому за вчинення правопорушень, з врахування конкретних обставин справи, позитивної характеристики ОСОБА_1

Не вбачається підстав і для застосування до ОСОБА_1 ст. 22 КУпАП.

Законодавство не містить переліку малозначних правопорушень або вказівок на їх ознаки, що дозволяють визначити малозначність правопорушення.

Разом з тим, виходячи із загальної частини КУпАП, малозначними є такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої суспільної небезпеки, й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам.

Стаття 22 КУпАП не передбачає обов'язковості звільнення від адміністративної відповідальності за малозначні правопорушення, а передбачає тільки право прийняти таке рішення.

Зважаючи на підвищену суспільну небезпечність корупційних правопорушень, боротьба з якими відповідно до Засад державної антикорупційної політики, затвердженої Законом України «Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) на 2014-2017 роки», є одним із пріоритетів держави на даний час, вчинене ОСОБА_1 адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП, не може вважатися малозначним.

З врахуванням викладеного підстави для скасування постанови місцевого суду відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

П о с т а н о в и л а:

Постанову Новоушицького районного суду від 31 серпня 2015 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області Дуфнік Л.М.