АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/554/15 Головуючий у першій інстанції: Мащук В.Ю.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 жовтня 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справахАпеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3 та його захисника-адвоката Алістратової О.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого торговим представником компанії «Кока Кола», який проживає за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року ОСОБА_3визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2015 року, близько 08.30 години в м. Дніпропетровську на перехресті нерівнозначних доріг вулиць Будівельників та Суворова м. Дніпропетровська водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Шкода, державний номер НОМЕР_1, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався у безпечності свого маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Форд, державний номер НОМЕР_2. Під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався ліворуч від нього в попутному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постановуКрасногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року скасувати та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3зазначає, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, а викладені у постанові висновки суду не відповідають обставинам справи. При цьому апелянт вказує, що зі схеми місця ДТП видно, що зіткнення сталося до перехрестя, а у протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові було встановлено, що зіткнення сталося на перехресті. Суд першої інстанції не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП, суперечать один-одному та безпідставно прийняв їх до уваги в якості доказу. Крім того, ОСОБА_3 вказує, що суд в постанові суду жодним чином не надав оцінки наявності протоколу про адміністративне правопорушення складеного щодо іншого учасника ДТП, так і самому порушенню іншого учасника ДТП. Вважає, що саме його дії стали причиною ДТП, що випливає з постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 від 16.09.2015 року. Стверджує, що ним не було порушено вимог п.10.1 ПДР, висновок суду в цій частині є необґрунтованим.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його захисник Алістратова О.І. підтримали в повному обсязі подану ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що районний суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не з'ясував обставини щодо вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах справи.

Водій ОСОБА_3 в своїх поясненнях, наданих як в письмовому вигляді під час оформлення матеріалів за фактом ДТП, так і в судовому засіданні апеляційного суду, категорично заперечував факт порушення ним вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, вказуючи на те, що маневр повороту ліворуч на перехресті ним був виконаний з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України, оскільки він пропустив зустрічний автомобіль, включив відповідний покажчик лівого повороту і лише потім почав рух.

Отже при зміні напрямку руху ліворуч ОСОБА_3 переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, як того і передбачає п.10.1 ПДР України.

Крім того, дають об'єктивні підстави для сумнівів щодо наявності в діях водія ОСОБА_3 порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, яке б спричинило пошкодження транспортних засобів, надані водієм ОСОБА_5 пояснення, в яких останній вказав, що здійснював обгін та на середині перехрестя відбулося зіткнення.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги пояснення ОСОБА_5 в частині, що водій ОСОБА_3 перед перехрестям включив правий покажчик повороту, оскільки в матеріалів справи доказів цього не має та вони спростовуються матеріалами справи.

Матеріалами справи підтверджено, що водій ОСОБА_5 рухався позаду автомобіля ОСОБА_3, а тому з огляду на те, що відповідно до схеми ДТП, рух по цій дорозі де сталося ДТП в одну сторону можливий лише по одній полосі, ОСОБА_5 повинен був дочекатися поки останній здійснить поворот ліворуч і лише потім продовжити рух прямо, а не здійснювати його обгін.

Обґрунтовано в апеляційній скарзі водій ОСОБА_3 зазначає і про те, що він розраховував також і на виконання пункт 1.4. ПДД, з якого слідує, що «кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила». Тобто перед поворотом ліворуч, ОСОБА_3 керувався і виконував ПДД з розрахунку, що і інші учасники дорожнього руху їх виконують.

Відповідно до показів ОСОБА_3, які ніким не спростовані, він з дотриманням вимог п. 1.4. та п. 10.1 ПДД перед поворотом на ліво попередньо пригальмував перед пішохідним переходом, потім пригальмував перед перехрестям, бо пропускав зустрічний автомобіль і почав здійснювати поворот на ліво, оскільки інших перешкод у т.ч. у вигляді автомобіля, що здійснює обгін по зустрічний смузі, фактично не було і не повинно за ПДД бути, оскільки:наявність такого обгону на перехресті неможлива з огляду на вимоги п.п. а) п. 14.6. ПДД, а тому він з огляду на п. 1.4. ПДД не міг і не повинен був передбачити, що інша особа допустить порушення ПДД - здійснить заборонений обгін на перехресті, чим спричинить зіткнення з його автомобілем під час виконання повороту з дотриманням вимог (п.п. 10.1., 16.2. ПДД).

Судом першої інстанції також безпідставно не взято до уваги наявність постанови суду відносно ОСОБА_5 в якій встановлено, що внаслідок порушення ним ПДР, а саме п.14.6 сталося зіткнення його автомобіля з автомобілем водія ОСОБА_3 По вказаному факту водій ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

З огляду на викладене, приходжу до висновку, що наявні по справі докази об'єктивно не підтверджують факт порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, яке б знаходилось в причинно-наслідковому зв'язку з настанням ДТП.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та схема місця ДТП мають розбіжності, оскільки в протоколі зазначено, що ДТП сталося на перехресті в свою чергу, як вбачається зі схеми, ДТП сталося перед перехрестям.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, постанова місцевого суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 гривень- скасувати, а провадження закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду