АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року,-

Встановила:

Цією постановою ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження відносно неї закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, ОСОБА_2, 21.07.2014 року о 21 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на нерегульованому перехресті вул. Здолбунівська - вул. Тепловозна в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі, не виконала вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів, чим порушила п. 16.1 Правил дорожнього руху та вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», передбачений п. 2.1 додатку 1 ПДР України, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.06.2015 року і закрити провадження у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому зазначає, що висновок суду щодо місця зіткнення автомобілів не ґрунтується на матеріалах справи, а вул. Тепловозна взагалі не відображена на схемі ДТП. Також вказує, що суд безпідставно не взяв до уваги пояснення інспектора _________________________________

Справа №33/796/965/2015 Категорія ст.124 КпАП України

Доповідач: Сілкова І.М.

ОСОБА_4 та процесуальні документи, які він складав під час оформлення ДТП, а також безпідставно долучив до матеріалів справи, з посиланням на нього у своєму рішенні як на доказ, лист начальника ДАІ ПолонськогоФ.І. №47/17398 від 31.08.2014 року. Крім цього, на думку ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив про неможливість надання експертного висновку, підстав визнавати її винною у суду не було.

Також ОСОБА_2 просить поновити їй пропущений строк на апеляційне оскарження постанови суду від 30.06.2015 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки вона не була присутньою під час розгляду справи судом першої інстанції, а копію оскаржуваної постанови отримала поштою лише 16 липня 2015 року.

Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, передбачені ст.294 КУпАП, апеляційний суд вважає можливим поновити скаржнику пропущений строк, оскільки пропущений він був з поважних причин.

Оскільки ОСОБА_2 та інший учасник дорожньо-транспортної пригоди були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом, про що є дані в матеріалах справи, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому, суд вважає можливим розглянути справу без їх участі.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 та доводи викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 в порушенні нею п.16.11 Правил дорожнього руху України є обґрунтованим, підтверджується наявними в матеріалах справи даними, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 485477 від 26.07.2014 року (а.с.1), локалізацією та характером пошкоджень транспортних засобів, що зафіксовані в схемі дорожньо-транспортної пригоди від 21.07.2014 року, листом за підписом начальника відділу ДАІ Полонського Ф.І. №47/17398 від 31 серпня 2014 року (а.с.44) та висновком інспектора сектора ОМДТП відділу ДАІ з обслуговування Дарницького району ГУ МВС України в м. Києві Гжибовського В.В. щодо розгляду заяви ОСОБА_7 відповідно до якого, проведеною перевіркою було встановлено, що порушень вимог Правил дорожнього руху у діях водія ОСОБА_7, у даній дорожній обстановці не вбачається і разом з тим в діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п.п. 16.11 та розділ 33 п.п. 2.1 ПДР України.

Судом першої інстанції належним чином були досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, яким дана належна оцінка і ОСОБА_2 обґрунтовано була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення і її дії вірно кваліфіковані за ст.124 КУпАП.

Виходячи з положень п.п. 1.3, 1.4 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов'язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до п. 16.11Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Таким чином, водій автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_2, згідно з нормами чинного законодавства, наближаючись до нерегульованого перехрестя вул. Тепловозна - вул. Здолбунівська, рухаючись по вул. Тепловозна зі сторони Лівобережного проїзду, яка відповідно до організації руху на даному перехресті є другорядною дорогою, мала б виконати вимоги дорожнього знаку «дати дорогу», передбаченого п.2.1 додатку 1 ПДР України та надати можливість проїхати вказане перехрестя автомобілю НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_7, який рухався по вул. Здолбунівська зі сторони вул. Дніпровська Набережна в напрямку вул. Драгоманова та наближаючись до нерегульованого перехрестя, здійснював рух по головній дорозі.

З огляду на зазначене, апеляційні доводи ОСОБА_2 про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а її безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують наявні в матеріалах справи та викладені в оскаржуваній постанові докази вини саме ОСОБА_2 у даній дорожньо-транспортній пригоді, які у суду не викликають сумнівів, а інших переконливих доказів на обґрунтування своїх апеляційних вимог, які б за своїм змістом безумовно спростовували висновки суду про те, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, в апеляційній скарзі остання не навела.

Враховуючи вищевикладене, постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування та закриття провадження у справі з інших підстав, а саме за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, про що ставиться питання в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - залишити без зміни, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова