ПОСТАНОВА

іменем України

16.10.2015 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної служби МВС України у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 14.08.2015 року о 03 годині 10 хвилин керував автомобілем Mercedes, д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Краківська, 6 в м. Києві, в стані алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкеголю з полості рота, порушення координації рухів, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп»яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, у зв"язку з чим своїми діями порушив п. 2.5а Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 пояснив суду, що складений протокол вважає таким, що не відповідає вимогам КУпАП, враховуючи відсутность доказів, які в контексті положень ст. 251 КУпАП, регламентують відомості, що можуть бути належними доказами в ході підтвердження тих чи інших обставин, у зв"язку з чим вина ґрунтується на припущеннях, що прямо суперечить ст. 62 Конституції України, а тому справа підлягає поверненню до Управління патрульної служби МВС України у м. Києві, з урахуванням обставин вказаних у його письмовому клопотанні від 16.10.2015 року.

Також останній зауважив, що, на цей час написав, заяви про злочин працівників Управління патрульної служби МВС України у м. Києві, які склали даний протокол, до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, прокуратури м. Києва, скарги до ГУ МВС України в м. Києві, Печерськго районного суду м. Києва, однак, на цей час, будь-які дані про результати розгляду не отримав, що, на думку останнього, перешкоджає розгляду спраив в суді, адже,я кщо в діях інспектора буде встановлено ознакми злочину згідно положень КК України, це буде ще одним доказом невинуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні особа, що притягається до адміністративної відповідальності пояснив суду, що в повній мірі пітримує позицію захисника/представника викладену в клопотанні від 16.10.2015 року та зауважив, що інспектор діяв з порушенням положень Інструкції з оформлення працівниками патрульної служби МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 10.07.2015 № 842, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 липня 2015 р. за № 830/27275, надалі - Інструкція).

Тож, суд, заслухавши думку осіб, що беруть участь у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Так, суд враховує, що ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, ПДР України містять тільки п. 2.5, однак у них взагалі не має пункту 2.5а, як протее вказано у протоколі про адміністративне правопорушення.

При цьому, п. 2.5 ПДР передбачає, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Пунтком 2.9 а) ПДР передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суть викладеного у протоколі правопорушення, у світлі вищевказаних судом парвил ПДР та того, що вони регламентують, є сумнівною, на цей час.

Також слід зазначити, що згідно п. 4 Розідлу V - особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАПУ разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я посадова особа патрульної служби МВС в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Так, як убачається з матеріалів справи слідує, що порушник відмовився від проходження огляду у тому числі у присутності свідка ОСОБА_4, однак на аркуші справи № 4 містяться пояснення останнього, однак підпис його відсутній взагалі, як і анкетні дані, як-то про рік народження, місце народження, освіту, спеціальність, сімейний стан.

З п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» випливає, що спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників є неприпустимим, у зв'язку з чим практика повернення протоколів про адміністративні правопорушення, які складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог ст. 256 КпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення є правильною.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості, на цей час, надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, зокрема встановити достовірні дані свідка ОСОБА_4, прични не підписання ним своїх же пояснень від 14.08.2015 року, суті правопорушення та конкретеризації в частині порушеного пункту ПДР після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 130, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП, -

п о с т ан о в и в :

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - повернути до Управління патрульної служби МВС України у м. Києві для усунення вищевиявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 31.03.2015 року в справі № 2-рп/2015, оскарженню не підлягає.

С у д д я : О.В. Бірса