АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/1216/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,-

за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.

Як вказано в постанові суду, ОСОБА_4 23.09.2015 року о 23 год. 53 хв. за місцем проживання: АДРЕСА_1, вчинив сімейну сварку з родичами, в ході якої виражався брутальною лайкою та завдав фізичного болю матері, чим вчинив психологічне насильство в сім»ї. Крім того, 03.10.2015 року ОСОБА_4 о 19 год. 33 хв. в м. Києві за місцем проживання АДРЕСА_1, вчинив сімейну сварку з матір»ю, в ході якої виражався брутальною лайкою та завдав фізичного болю матері, чим вчинив психологічне насильство в сім»ї.

Не погоджуючись із вказаною постановою, вважаючи її незаконною, захисник ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, винести нову постанову якою закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. При цьому посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. Крім того, на думку захисника суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, що потягло за собою накладення необґрунтованого та занадто суворого адміністративного стягнення.

Так, захисник вказує, що в порушення норм КУпАП, суд першої інстанції не повідомив її, як захисника, що діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги особі, до якої застосовано адміністративний арешт, про час та місце розгляду справи відносно ОСОБА_4, і вона не була присутня під час розгляду справи, тим самим суд порушив право ОСОБА_4 на захист, гарантоване ст. 268 КУпАП.

Вказує захисник і на те, що в протоколах про адміністративні правопорушення відсутні дані щодо потерпілої особи, а лише зазначено, що ОСОБА_4 завдав фізичного болю матері.

Також апелянт посилається на те, що ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові не зазначено обставини, за яких було вчинено правопорушення. Крім того, захисник вважає, що в діях ОСОБА_4 взагалі відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, адже як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, він завдав фізичного болю матері, а об'єктивна сторона зазначеного правопорушення полягає у вчиненні насильства в сім»ї, тобто застосуванні фізичного насильства, що не завдало фізичного болю. Окрім цього, оскільки зі змісту постанови суду вбачається, що судом не встановлено, які конституційні права чи свободи члена сім»ї порушив ОСОБА_5, у чому саме полягало насильство відносно матері та які наслідки це мало, чи спричинена їй шкода, то захисник вважає, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і провадження по справі має бути закрито відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім того, захисник вказує, що суд застосував до ОСОБА_4 адміністративне стягнення, що виходить за межі санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Особи, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, при цьому захисник ОСОБА_3 надіслала суду письмове клопотання про розгляд апеляційної скарги в її відсутність в зв'язку з занятістю в інших справах, в зв'язку з чим апеляційний суд проводить розгляд апеляційної скарги в їх відсутність.

Перевіривши матеріали справи в повному обсязі та вивчивши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, відповідальність за вчинення насильства в сім»ї наступає у разі умисного вчинення дій фізичного, психологічного чи економічного характеру ( застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Суддя районного суду, на підставі перевірки зібраних по справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Правильність такого висновку підтверджується: даними протоколів про адміністративне правопорушення від 08.10.2015 року (а.с. 2) та від 07.10.2015 року ( а.с. 11), даними, що містяться в заяві ОСОБА_6 від 23.09.2015 р., ( а.с. 18), свідченнями, які містяться в поясненнях ОСОБА_6 (а.с. 5, 19,), та свідченнями, які містяться в поясненнях ОСОБА_4.( а.с. 20), котрі, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, є належними доказами в справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, з наведених вище доказів по справі вбачається, що ОСОБА_4 23.09.2015 року о 23 год. 53 хв. за місцем проживання: АДРЕСА_1, вчинив сімейну сварку з родичами, а саме з мамою -ОСОБА_6 та сестрою ОСОБА_4, в ході якої виражався брутальною лайкою ( тобто застосовував образи) та застосовував фізичне насильство. Внаслідок таких дій ОСОБА_4, ОСОБА_6 викликала швидку допомогу, адже внаслідок хвилювань в неї піднявся тиск. Крім того, 03.10.2015 р. о 19 год. 33 хв. за місцем проживання, ОСОБА_4 вчинив сімейну сварку з мамою - ОСОБА_6, в ході якої також виражався брутальною лайкою, застосовував фізичне насильство, викидав речі, що належать матері на вулицю.

Наведене свідчить про безпідставність доводів захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено прізвища особи, щодо якої було вчинено насильство, як на підставу для скасування постанови є надуманим, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення зазначена особа близького родича ОСОБА_4, а саме, його матір, чого не заперечував як ОСОБА_4, так і сам апелянт.

Разом з тим, є слушними доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що завдання фізичного болю не охоплюється об'єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, а тому такі посилання суду з мотивувальної частини постанови підлягають виключенню.

Що стосується доводів захисника про порушення суддею місцевого суду прав ОСОБА_4 на захист, зокрема, неповідомлення захисника про день та час розгляду справи в суді, то на думку апеляційного суду, вони є безпідставними, оскільки з доданого до апеляційної скарги доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ( а.с. 30) вбачається, що таке доручення надано на підставі повідомлення Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 8 жовтня 2015 року щодо особи, до якої застосовано адміністративний арешт, і саме тому адвокат мав прибути о 14 год. 05 хв. в приміщення Оболонського РУ ГУ МВС України за адресою: м. Київ, вул. Малиновського, 2-а. Будь - яких даних про призначення чи запрошення захисника до розгляду справи в суді в матеріалах справи не має, не заявляв про це в судовому засіданні і сам ОСОБА_4

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу неправильності застосування до ОСОБА_4 адміністративного стягнення, то такі доводи захисника є обґрунтованими, і в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом ( посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

З матеріалів даної справи про адміністративне правопорушення вбачається, що в одне провадження були об'єднані справа № 756/13269/15-п (3-5120/15) про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП та справа № 756/13270/15-п ( 3-5121/15) про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП, а тому, стягнення повинно було бути накладено в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Санкція ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП в редакції Закону України № 187 - VІІІ від 12.02.2015 року передбачає адміністративні стягнення у виді громадських робіт від тридцяти до сорока годин або адміністративний арешт на строк до семи діб.

Враховуючи характер вчинених правопорушень, особу ОСОБА_4, ступінь його вини та ставлення до скоєних правопорушень, апеляційний суд вважає, що суддя дійшов вірного висновку про застосування до ОСОБА_4 стягнення у виді адміністративного арешту.

Разом з тим, призначаючи строк адміністративного арешту на 15 діб, суддя вийшов за межі санкції ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП, тому в цій частині постанова суду першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення строку адміністративного арешту до 7 діб.

Оскільки з постанови судді Оболонського районного суду м. Києва вбачається, що строк відбуття арешту відраховується з 08.10.2015 р., то на день апеляційного розгляду ОСОБА_4 відбув адміністративне стягнення у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, а тому його слід звільнити з - під арешту негайно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП - змінити.

Виключити з мотивувальної частини постанови посилання суду як на складову частину об'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП - завдання фізичного болю.

Строк адміністративного арешту ОСОБА_4 зменшити до 7 ( семи) діб.

Звільнити ОСОБА_4 з - під арешту негайно.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію постанови в частині звільнення ОСОБА_4 з - під арешту направити Начальнику Ізолятора тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві для виконання.

Суддя Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал