АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/548/15 Головуючий у першій інстанції:Бурхан С.М.
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участюВагнера С.О., розглянулайого апеляційну скаргу на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ТОВ «Правобережне» охоронцем, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 2 роки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.08.2015 року о 02 годині 20 хвилин водій ОСОБА_3, керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Київській в м. Верхньодніпровську, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, не виражена мова, не стійка хода) на вимогу проїхати до медичного закладу для проходження огляду та встановлення ступеню алкогольного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_3, 09 вересня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити постанову районного суду в частині накладення адміністративного стягнення із позбавлення права керування усіма видами транспортними засобами на штраф. Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_3 вказує, що він був пропущений з поважної причини, а саме в зв'язку з тим, що його ніхто не повідомив про розгляд справи в суді першої інстанції. Про те, що відбулося судове засідання в суді першої інстанції він дізнався коли отримав копію постанови суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що судом було застосовано занадто суворий вид адміністративного стягнення. При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги положення ч.2 ст. 33 КУпАП в якій вказано, що при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність. Крім того апелянт вказує, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив задовольнити в повному обсязі апеляційну скаргу. Просив врахувати, що він повністю визнавав провину по скоєному правопорушенні, працює, до адміністративної відповідальності раніше не притягався.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як направлення так і отримання апелянтом судового виклику. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_3, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_3, були враховані судом при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

Як встановлено апеляційним переглядом, місцевий суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення наВарнера С.О. адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, при цьому в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про те, що останній раніше притягувався до адміністративної відповідальності. ОСОБА_3 працює, відповідно до матеріалів справи повністю погоджувався із фактом скоєння ним правопорушення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення та накладення його у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а постанова місцевого суду - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити накладене на ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, шляхом пом'якшення його до 1 року.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун