Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

при секретарі Кашенко Л.М.,

за участю особи притягнутої

до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі клопотання про поновлення процесуального строку та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; зареєстрованого в АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови суду, 10.07.2014 року о 0340 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Опель» державний номер НОМЕР_1 по вул.Щорса в м.Житомирі в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР України.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку на її оскарження та апеляційна скарга, в якій він просить цю постанову скасувати в частині накладеного стягнення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Своє клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 мотивує тим, що не був належно повідомлений судом про розгляд справи, а про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 21.07.2015 р. під час складання протоколу про вилучення у нього документів, при цьому, свою неможливість відповідного оскарження постанови вже після складання цього протоколу пояснює перебуванням на лікарняному. Апеляційні вимоги щодо скасування постанови обґрунтовує тим, що суд першої інстанції обрав йому адміністративне стягнення без належного врахування положень ст.33 КУпАП. Так, судом не вказано будь-якого переконливого доводу, на підставі якого застосовано стягнення саме у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Також, залишено поза увагою суду і те, що водійські права необхідні йому для забезпечення потреб сім'ї, оскільки він працює водієм та зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав своє клопотання про поновлення строків на оскарження постанови суду та свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд дійшов до висновку, що клопотання про поновлення строків на оскарження постанови і апеляційна скарга підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції цих вимог закону при розгляді даної справи не дотримався, справа розглянута без участі правопорушника, при цьому, матеріали справи не містять будь-яких обґрунтованих даних про те, що останній був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Це в свою чергу, позбавило ОСОБА_1 прав знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, гарантованими ст.268 КУпАП.

Згідно до матеріалів справи, копію постанови Богунського районного суду м.Житомира від 05 вересня 2014 року ОСОБА_1 отримано лише 16.09.2015 р. відповідно до розписки останнього про її отримання (а.с.10).

Порушення судом вимог ст.268 КУпАП стало причиною пропуску скаржником строку передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП на апеляційне оскарження рішення суду, у зв'язку з чим, такий строк підлягає поновленню.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин зазначених у постанові, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених і належно оцінених судом. Діям правопорушника дана правильна юридична оцінка.

Разом з тим, призначаючи ОСОБА_1 адміністративне стягнення, суд не дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст.23, 33, 34 КУпАП, у зв'язку з чим призначив стягнення, яке за видом є надто суворим.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП визнав та щиро розкаявся. Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 має неповнолітню дитину на утримання якої сплачує аліменти, має професію водія, яка є його єдиним джерелом доходів.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає можливість накладення за таке порушення не тільки позбавлення права керування транспортним засобом, а й ряд інших альтернативних стягнень.

Зазначені обставини суд першої інстанції не з'ясував, хоча в сукупності вони пом'якшують відповідальність ОСОБА_1 та є підставами для заміни йому стягнення на більш м'яке у вигляді штрафу.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 05.09.2014 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області С.М. Завязун