Справа № 163/1568/15-п Провадження №33/773/247/15 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О.С.
Категорія:cт. 471, 472 МК України Доповідач: Оксентюк В. Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю представника митниці - Пікалюка М.С.,

захисника - ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 20 серпня 2015 року, якою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживає в АДРЕСА_1 не працює, РНОКПП НОМЕР_1,

визнаний винним у вчиненні правопорушень передбачених ст. 471, 472 Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 471, 472 МК України і на підставі ст. 36 КУпАП на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 617630,38 грн. з конфіскацією в дохід держави товару, а саме: дорогоцінного каміння органогенного утворення - бурштин (сукциніт) у стані сировини та вироби з бурштину у вигляді намистин круглих, різного розміру, кольору, не поліровані, не свердлені, загальною вагою (нетто) 5016,18 грам, загальною вартістю 617630 (шістсот сімнадцять тисяч шістсот тридцять) гривень 38 копійок, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил Волинської митниці ДФС №0665/20500/2015.

Стягнуто з ОСОБА_4 в користь держави 36,54 грн. судового збору.

ОСОБА_4 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 09.04.2015 року близько 22 год. 10 хв. слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, пасажиром автомобіля марки «Мерседес-Бенз», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи серед особистих речей, дорогоцінне каміння органогенного утворення - бурштин (сукциніт) у стані сировини та вироби з бурштину у вигляді намистин круглих, різного розміру та кольору, загальною вагою (нетто) 5016,18 грам, вартістю 617630,38 грн., тобто понад неоподатковувану норму товару. Також зазначений товар ОСОБА_4 не задекларував за встановленою формою. Такими своїми діями останній вчинив правопорушення, передбачені ст. 471, 472 МК України.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_4 з постановою суду не погоджується та зазначає, що протокол про порушення митних правил щодо нього складений не уповноваженою особою, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо повноважень працівника митниці для оформлення таких документів.

Також вказує на незаконність наявного в матеріалах провадження експертного висновку, оскільки він складений на особу з іншим прізвищем, а з тексту самого висновку не зрозуміло, яка саме вартість каміння була покладена в основу розрахунків, оскільки згідно акту зважування вага бурштину становить 5070 грам, а в експертизі зазначено загальну вагу 5016,18 грам. Також в експертному висновку не зазначено освітньо-кваліфікаційного рівня експерта, який проводив експертизу, що ставить під сумнів можливість проведення неупередженої експертизи. Також експерта не повідомлено про кримінальну відповідальність, що свідчить про недопустимість експертного висновку як доказу у цій справі.

Вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України у зв'язку з недостатністю доказів його винуватості.

Оскільки вартість переміщуваного ним бурштину є визначальною для притягнення його до відповідальності, тому вказує, що суд першої інстанції незаконно відмовив у призначенні товарознавчої гемологічної (мінералогічної) експертизи.

Просить постанову Любомльського районного суду від 20 серпня 2015 року щодо нього скасувати.

У додаткових поясненнях до апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 адвокат Красун В.В. вказує на неумотивованість висновків суду щодо одночасної кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст. 471, 472 МК України. Зазначає про відсутність складу вказаних правопорушень, оскільки переміщуване ОСОБА_4 каміння не підлягає декларуванню взагалі, бо переміщувалось не з метою відчуження. Висновок експерта, на який в основі свого рішення посилається суд першої інстанції, є недопустимим доказом у справі через ряд порушень допущених при проведенні експертизи, тому у справі немає належних доказів щодо якості та вартості переміщуваного каміння.

Просить скасувати постанову Любомльського районного суду від 20 серпня 2015 року, а провадження щодо ОСОБА_4 за ст. 471, 472 МК України закрити за відсутністю в його діях складу вказаних правопорушень.

19 жовтня 2015 року ОСОБА_4 подав клопотання про закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вказує, що в матеріалах провадження наявні підстави для скасування постанови Любомльського районного суду від 20 серпня 2015 року щодо нього. Зокрема порушення митних правил при призначенні експертизи та не правильна кваліфікація його дій одночасно за статтями 471 та 472 МК України, що є безумовними підставам для скасування постанови суду першої інстанції. Також зазначає, що шестимісячний строк для притягнення його до адміністративної відповідальності за протоколом від 03.06.2015 року закінчився. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з закінчення строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника Красуна В.В., який апеляційну скаргу підтримав, міркування представника митниці про залишення апеляції без задоволення, а постанови без зміни, перевіривши матеріали справи, доводи апеляції та доповнення до неї, прихожу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0665/20500/2015 від 03 червня 2015 року, ОСОБА_4 09 квітня 2015 року близько 22 год. 10 хв. слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, пасажиром автомобіля марки «Мерседес-Бенз», р.н.з. НОМЕР_2, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю "зелений коридор". Під час проходження митного контролю працівниками митниці було встановлено про перевезення ним дорогоцінного каміння органогенного утворення - бурштину та виробів з нього загальною вагою (нетто) 5016,18 грам, вартістю 617630,38 грн., тобто без подачі митному органу письмової декларації здійснив переміщення дорогоцінного каміння та виробів із них понад встановлену митним законодавством та Кабінетом Міністрів України норму ( 10 000 євро). Не задекларований товар знаходився в багажному відділенні автомобіля у дорожніх сумках, серед особистих речей, без ознак приховування.

Крім протоколу про порушення митних правил винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 471, 472 МК України також підтверджується службовою запискою інспектора митниці (а.с.28), письмовими поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності (а.с.8, 9) та наведеними поясненнями останнього в апеляційній скарзі в якій він не заперечує перевезення ним через митний кордон дорогоцінного каміння, проте стверджує, що не знав, що його вартість може становити більше однієї тисячі євро.

Отже, не задекларувавши за встановленою формою товар ОСОБА_4 порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю, тобто вчинив порушення митних правил, передбачених ст. ст. 471, 472 МК України.

Про наявність в діях ОСОБА_4 складу вказаних правопорушень прийшов і суд першої інстанції. Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на досліджених матеріалах справи та конкретних її обставинах.

Посилання ОСОБА_4 в апеляційній скарзі та його захисника Красуна В.В. в додаткових поясненнях про відсутність в діях ОСОБА_4 складу правопорушень, передбачених ст. 471, 472 МК України з врахування вимог митного законодавства є необґрунтованими.

Відповідно до частини шостої статті 366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю.

Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно з ч. 2 ст. 371 МК України - товари, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10 000 євро при вивезені ( пересиланні) їх громадянами за межі митної території України підлягають письмовому декларуванню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, та з сплатою вивізного мита у випадках, встановлених законодавством України.

Об'єктивна сторона правопорушення передбаченого ст. 472 МК України полягає у недекларуванні товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщаються через митний кордон України, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають письмовому декларуванню у разі переміщення їх через митний кордон України.

Згідно з пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 448 «Про порядок вивезення (пересилання) за межі митної території України громадянами дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам'ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження» вивезення (пересилання) за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам'ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них з метою їх відчуження здійснюється у разі, коли сумарна фактурна вартість дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та виробів з них: не перевищує суму, еквівалентну 10000 євро (крім заборонених до вивезення за межі митної території України), шляхом вчинення дій, усного або за бажанням власника таких товарів чи на вимогу посадової особи митного органу письмового декларування.

Тобто при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення товарів вартістю понад 10000 Євро громадяни зобов'язані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію і сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 366, ч. 4 ст. 374 МК України.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 у своїх поясненнях (а.с.3, 8) та його представник ОСОБА_6 при розгляді справи в суді першої інстанції (а.с.54) та захисник Красун В.В при перегляді справи у суді апеляційної інстанції не заперечували факту переміщення ОСОБА_4 через митний кордон України дорогоцінного каміння (бурштину) загальною вагою 5070 грам, але не погоджувались з визначеною митними органами загальною вартістю цього товару.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 515 МК України, якщо для з'ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, тощо призначається експертиза. Проведення такої експертизи доручається експертам спеціалізованого митного органу з питань експертного забезпечення, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

12 травня 2015 року Волинською митницею ДФС була призначена така експертиза, виконання якої було доручено експертам Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів.

Відповідно до висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Міндоходів № 131 від 22.05.2015 року (а.с.18-24) загальна вага зразків (бурштину в стані сировини та круглих намистин з бурштину) становить 5016,18 грам, вартість бурштину та виробів з нього становить 617630,38 грн.

Тобто ОСОБА_4 переміщуючи бурштину та виробів з нього на суму 617630,38 грн. переміщував товару на суму понад встановлену неоподатковувану норму 10 000 Євро, декларації про що не подав, тобто вчинив недекларування, відповідальність за що передбачена ст. 472 МК України.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_4 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а також вчинив недекларування товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тобто вчинив правопорушення, передбачені ст.ст.471, 472 МК України.

Доводи апелянта та його захисника, що вартість вилученого товару (бурштину) інша, ніж визначено спеціалізованою експертизою та необхідність проведення нової товарознавчої гемологічної (мінералогічної) експертизи, судом до уваги не приймаються, оскільки жодних доказів на підтвердження цього апелянт чи його довіритель не надали.

Також не заслуговують на уваги доводи ОСОБА_4 та його захисника про недопустимість доказів у справі, зокрема експертного висновку щодо визначення ваги та вартості товару (бурштину), оскільки зазначення прізвища особи «Лишкавец» замість «Лишканець» є лише граматичною опискою, а всі інші відомості у експертному висновку відповідають обставинам провадження щодо ОСОБА_4 та події 09 квітня 2015 року.

Відсутні сумніви і щодо загальної ваги товару, на що звертає увагу апелянт та його захисник, оскільки у висновку (а.с.23) зазначено, що встановлення значної кількості камінців та намистин дрібного і малого розміру, в пакетах, не проводилось, оскільки це питання не потребує спеціальних знань експерта та використання обладнання.

Більше того, 10 квітня 2015 року зважування товару (бурштину) проводилось з участю ОСОБА_4, що стверджується його особистим підписом (а.с.6), зауважень останній не подавав.

Оскільки дослідження товару (бурштину) проводилось спеціалізованою державною установою, тому зауваження апелянта щодо не зазначення у висновку освітньо-кваліфікаційного рівня експерта та не повідомлення його про кримінальну відповідальність суд до уваги не приймає.

Підстав для визнання будь-яких доказів у цій справі недопустимими в суді апеляційної інстанції не встановлено.

Протокол про вчинення ОСОБА_4 порушення митних правил складений особою, яка має право складати такі протоколи, його зміст відповідає вимогам ст. 494 МК України та ст. 296 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у даних не викликає, тому зауваження апелянта з цієї підстави до уваги судом не приймаються.

Апеляційний суд не приймає до уваги і твердження ОСОБА_4 про те, що вартість «бурштину в стані сировини» становить 248364,30 грн., що не перевищує еквіваленту 10000 євро, оскільки крім «бурштину в стані сировини» ОСОБА_4 в той же час і тим же способом одночасно переміщував через митний кордон України «намистини круглі з бурштину» вартістю 369266,08 грн., тобто товар на загальну суму 617630,38 грн. Згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 09.04.2015 року 10000 Євро становить 255 369,26 грн.

Не знайшли також свого підтвердження доводи апелянта та його захисника про те, що ОСОБА_4 переміщував бурштин через митний кордон України не з метою відчуження, а в інших цілях, оскільки його загальна кількість вага і вартість вказують про незаконне переміщення цього товару через митний кордон України саме з комерційною метою.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_4, ступінь та доведеність його вини і обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, тобто відповідно до санкції ст. 472 МК України, яка є без альтернативною і передбачає накладення штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів з їх конфіскацією.

Отже, постанова Любомльського районного суду Волинської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_4 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження, з підстав наведених в апеляції, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а Постанову Любомльського районного суду Волинської області від 20 серпня 2015 року щодо нього - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.Н.Оксентюк