Справа № 359/8239/15-п Головуючий у І інстанції Левченко А.В.
Провадження № 33/780/682/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 12.10.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю: представника Київської митниці ДФС Петровської А.О., особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року щодо ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, проживаючого за

адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0497/125120101/15 від 10 серпня 2015 року валюту в сумі 3500 євро, 400 доларів США та 11 500 гривень судом конфісковано в доход держави. Також судом з ОСОБА_3 стягнуто в доход держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідно до зазначеної постанови, 10 серпня 2015 року, о 17 год. 40 хв., під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль" ОСОБА_3, який відлітав з України до Грузії, м. Батумі, літаком авіакомпанії ,,МАУ", рейсом №PS0513 своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору -,,зелений коридор", тим самим заявивши, що переміщувані ним через митний кордон товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо вивезення з митної території України та своїми діями засвідчив факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром ,,білої лінії", яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю ,,зелений коридор", на підставі п.4 ст. 336 та ст. 342 МК України пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має приблизно еквівалент 10 000 доларів США. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення залу ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль", де ним була видана готівка в розмірі 11 300 доларів США, 3500 євро та 12 000 гривень. З виявленої суми пасажиру було пропущено 10900 доларів США та 500 гривень (еквівалент 9984,2 євро станом на 10.08.2015 р.). За протоколом про порушення митних правил тимчасово вилучено 3500 євро, 400 доларів США та 11500 гривень.

В апеляцій скарзі ОСОБА_3 просить постанову щодо нього, в частині притягнення його до відповідальності за ст. 471 МК України, змінити і накласти стягнення в межах санкції статті у виді штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян без застосування конфіскації грошових коштів. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції при накладанні стягнення не врахував характер вчиненого ним правопорушення, ступінь вини, майновий та сімейний стан, факт притягнення його до адміністративної відповідальності вперше, низьку заробітну плату, відсутність обтяжуючих обставин, також той факт, що на його утриманні перебуває дружина та молотіння дитина і те, що в теперішній економічній ситуації та з урахуванням перелічиних обставин - 3500 євро, 400 доларів США та 11 500 гривень є значною сумою, втрата, яких завдасть його сімейному бюджету вкрай важких матеріальних збитків. Апелянт також зазначає, що шкоду, яку він міг завдати державі є незначною, оскільки він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди. Якби він вивіз гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися за територією держави. Метою конфіскації не є відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення ним відомостей до митної декларації. За вказаних аргументів апелянт вважає, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил є порушенням положень ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції ,,Про захист прав і основних свобод людини", тобто є не пропорційним, оскільки покладає на нього ,,індивідуальний надмірний тягар".

Заслухавши пояснення: апелянта, який підтримав апеляційну скаргу; представника митниці, яка заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані документи під час апеляційного розгляду справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції встановлено, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_3 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, є правильним.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_3, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які тимчасово вилучені у ОСОБА_3 під час проходження митного контролю, з врахуванням його майнового положення, вкрай важливі для нього та його сім"ї.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_3 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним вчиненому ОСОБА_3 та покладає на нього ,,надмірний індивідуальний тягар".

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_3 від стягнення у виді конфіскації валютних цінностей, повернувши їх останньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2015 року щодо ОСОБА_3 змінити.

Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0497/125120101/15 від 10 серпня 2015 року валюту в сумі 3500 євро, 400 доларів США та 11 500 гривень повернути ОСОБА_3.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький