Справа № 323/2957/15-п
Провадження № 3/323/685/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 р.м. Оріхів

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Плечищева О.В. за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали Сумського прикордонного загону відділу прикордонної служби «Юнаківка про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2 Віталієвича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює водієм в ПП ОСОБА_3, проживає за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

З протоколу про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 121219 від 18.09.2015 року вбачається, що 18.09.2015 року о 14 годині 10 хвилин, на вїзд в Україну на вантажному автомобілі «Рено» державний номер НОМЕР_1 з причепом, прибув громадяни України ОСОБА_2 та в ході здійснення паспортного контролю та наданого ним пояснення було встановлено, що 28.07.2015 року та 28.08.2015 року він здійснив виїзд з території Радянської Федерації до міста Донецьк та в зворотньому напрямку через тимчасово не функціонуючий пукнт пропуску «Успенівка» без проходження паспортного, митного та інших видів контролю, чим порушив вимоги ст.11 ЗУ «Про Державний кордон України», тобто скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявився, адвокат правопорушника ОСОБА_1 суду пояснила, що її довіритель вину не визнає, так як він не знав, що пункт «Успенівка» тимчасово не діючий, товар, який він перевозив був розмитнений, про що він отримував відповідні документи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, паромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно зі ст.11 ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. У відповідних випадках здійснюється також санітарно-карантинний, ветеринарний і фітосанітарний контроль, контроль за вивезенням з території України культурних цінностей та інший контроль. Контроль організується і здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченогост. 204-1 ч. 1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та з пояснень ОСОБА_2, він перетнув державний кордон України в пункті пропуску, та те що він є недіючим, взагалі не знав, тобто не вчинив жодних протиправних дій,спрямованих самена порушення правового режиму перетину державного кордон України, що свідчить на відсутність обєктивної сторони даного правопорушення.

Далі, суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, ст. 204-1 ч. 1 КУпАП передбачає тільки прямий умисел у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. А, відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та з пояснень ОСОБА_2, він не знав, що пункт пропуску «Успенівка» є недіючим, що свідчить про відсутність у нього прямого умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП України, тобто відсутність у нього усвідомлення протиправного характеру своїх дій та відсутність бажання настання шкідливих наслідків, що свідчить на відсутність субєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч.1 КУпАП.

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутністьхочаб однієїзознакозначає відсутність складу в цілому, то, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю з обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.204-1КУпАП підлягає закриттю по п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст.204-1, 283-285, 247, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови, в апеляційний суд Запорізької області, через Оріхівський районний суд Запорізької області.

Суддя: Плечищева О.В.