АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді Коваль С.М.

за участю особи, яку визнано

винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - ОСОБА_1

іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Солом»янського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року,

В с т а н о в и в:

Постановою судді Солом»янського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року ОСОБА_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Як визнав суд, ОСОБА_1 06.05.2015 року о 07 год. 50 хв., керуючи автомобілем «Ауді» д/з НОМЕР_1 по пл. Солом»янській, вул. Солом»янська в м. Києві, порушив п. 15.12 ПДР, оскільки не вжив всіх заходів щоб не допустити самовільного руху автомобіля, внаслідок чого автомобіль «Ауді» д/з НОМЕР_1 здійснив самовільний рух, що призвело до наїзду на стоячий автомобіль «ЗАЗ» д/з НОМЕР_2, та призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів.

На зазначену постанову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, суд не в повному обсязі з»ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вирішення справи, що потягло за собою винесення необгрунтованого рішення. Вказує на те, що суд при прийнятті оскаржуваної постанови, встановивши, що автомобіль «Ауді» покотився внаслідок штовханини, а не самовільно, прийшов до необґрунтованого висновку про порушення ним правил дорожнього руху. Також апелянт посилається на порушення судом його прав, оскільки при розгляді справи йому не були роз»яснені його права та обов»язки, не задоволено клопотання про долучення до матеріалів справи довідки слідчого Солом»янського РУ ГУМВС України в м. Києві про вчинення щодо нього хуліганських дій та відсутність повного фіксування технічними засобами судового засідання при розгляді справи.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вислухавши пояснення свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 7, 254, 279 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є правильним та відповідає представленим у справі доказам. Такий висновок підтверджується даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, яка складена уповноваженими особами та підписана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без зауважень, поясненнях учасників та свідків дорожньо-транспортної пригоди.

Як убачається із пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які містяться в матеріалах справи та були підтверджені ними під час розгляду справи в апеляційній інстанції, ніким не заперечується та обставина, що наїзд автомобіля «Ауді» на автомобіль «ЗАЗ» стався внаслідок штовханини, яка сталася між ними на проїзній частині.

При цьому, ОСОБА_1, як під час розгляду справи в суді першої інстанції так і при розгляді справи в апеляційній інстанції пояснював, що після того, як він побачив, що водій автомобіля «ЗАЗ» ОСОБА_2 вискочивши з автомобіля розлючений біжить до нього, він швидко вийшов зі свого автомобіля.

Із пояснень іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2, які були дані ним одразу після дорожньо-транспортної пригоди та підтверджені під час розгляду справи в апеляційній інстанції убачається, що після того, як він підійшов до водія автомобіля «Ауді» та спитав, за що він його образив, ОСОБА_1 вискочив із свого автомобіля.

Зі схеми дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2), зміст якої учасниками ДТП не оспорювався, вбачається, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 розташований позаду автомобіля під керуванням ОСОБА_2 Також встановлено, що на автомобілі під керуванням водія ОСОБА_1 виявлені пошкодження у вигляді потертості переднього бампера з правої сторони, а на автомобілі під керуванням водія ОСОБА_2 - задні ліві двері.

Допитаний під час розгляду справи в апеляційній інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що 06.05.2015 року приблизно о 07 год. 50 хв., він разом з ОСОБА_8 перебували в салоні автомобіля «Ауді» під керуванням водія ОСОБА_1 Після того, як автомобіль «ЗАЗ» зупинився попереду автомобіля «Ауді» та водій ОСОБА_2 підбіг до їх автомобіля, ОСОБА_1 в свою чергу вийшов із свого автомобіля. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 почалася штовханина, в ході якої вони перемістились до багажника автомобіля «Ауді», та після того, як ОСОБА_2 повалив ОСОБА_1 спиною на багажник, автомобіль «Ауді» покотився. Побачивши це, він, ОСОБА_4, побіг до автомобіля, щоб поставити його на ручник, проте не встиг цього зробити, оскільки сталася ДТП.

При цьому свідок пояснив, що в тому разі, якби ОСОБА_1 вийшовши з автомобіля вжив всіх заходів щоб автомобіль не покотився, а саме поставив на стоянкове гальмо, ДТП не відбулася.

Також свідок зазначив, що його письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи, стосуються тих обставин, які мали місце вже після ДТП.

Згідно ж з вимогами п. 15.12 Правил дорожнього руху, водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

З метою недопущення самовільного руху транспортного засобу, у тому числі і на горизонтальних ділянках дороги, необхідно, перед тим, як покинути робоче місце водія, ввімкнути понижену передачу і стоянкове гальмо.

Отже, водію ОСОБА_1 після зупинки та виходу із автомобіля, належало застосувати заходи, які б виключали свавільний рух транспортного засобу ( загальмувати стоянковим гальмом, включити першу передачу на рівній дорозі, а на спуску чи підйомі передачу заднього ходу та вийняти ключі із замка запалювання), чого зроблено не було.

З урахуванням вищезазначених пояснень учасників ДТП, пояснень свідків, даних схеми ДТП, характеру та локалізації виявлених пошкоджень на обох автомобілях, слідує, що суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що зіткнення сталося в результаті недотримання водієм ОСОБА_1 вимог п. 15.12 Правил дорожнього руху України.

Будь-яких даних про порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху в матеріалах справи не має, адміністративний протокол відносно нього не складався та на розгляд до судових органів не направлявся.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що суд дійшов до необґрунтованого висновку про порушення ним правил дорожнього руху, оскільки автомобіль «Ауді» покотився внаслідок штовханини, а не самовільно, то вони не заслуговують на увагу, оскільки за умови дотримання ОСОБА_1 вимог п. 15.12 ПДР самовільний рух автомобіля був би унеможливленим та крім того, вимога зазначеного пункту передбачає повну відповідальність водія, який залишив транспортний засіб самовільно.

За таких обставин, враховуючи доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення сукупністю наявних у справі доказів, висновок судді у постанові про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, є правильним.

При розгляді справи, суддею були повно та об»єктивно з»ясовані всі обставини справи та дана їм належна оцінка, а тому доводи і підстави, за яких ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Переконливих доказів, які б за своїм змістом безумовно спростовували висновки судді в постанові про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, щодо його невинуватості у скоєному правопорушенні, у апеляційній скарзі наведено не було та відповідних додаткових доказів при розгляді справи в апеляційній інстанції, не було надано.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Солом»янського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 340 гривень, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає .

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.М. Коваль