Справа № 441/73/15-п Головуючий у 1 інстанції: Перетятько О.В.
Провадження № 33/783/406/15 Доповідач: Березюк О. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., представника потерпілого - адвоката Ситніка В.О., захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката Ситніка В.О на постанову Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5, -

встановив:

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року справу відносно ОСОБА_5 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 660676 від 28.12.2014 р., складеного на ОСОБА_5, йому ставилось у вину те, що він 28.12.2014 р. о 4 год. 30 хв. на 373 км+900м автодороги Стрий-Кіровоград-Знам"янка, керуючи автомобілем MAN 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричіпом BODEX, реєстраційний номер НОМЕР_4, в порушення п.21.1 ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, а саме темну пору доби, здійснив зіткнення з автомобілем MAN TGA 96390, реєстраційний номер НОМЕР_2, причіп HALL, реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_6, внаслідок чого транспортні засобі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальну шкоду.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, представник потерпілого ОСОБА_4 - адвокат Ситнік В.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить прийняту 12 лютого 2015 року суддею Городоцького районного суду Львівської області постанову у справі про адміністративне правопорушення №441/73/15-п, якою закрито провадження щодо ОСОБА_5 - скасувати. Прийняти нову постанову, якою матеріали справи спрямувати до УМВС України у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.

В обґрунтування апеляційної скарги представник потерпілого зазначає, що висновок судді про те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та одночасне встановлення допущеного ОСОБА_6, порушення вимог ПДР, є хибним, оскільки безпосередні пояснення самого ОСОБА_5 вказують на те, що єдиним винуватцем ДТП є він.

Ситник В.О. вважає, що суддя, зазначаючи в постанові про те, що ОСОБА_5, керуючи транспортним засобом обрав швидкість, дозволену ПДР та оптимальну за даних обставин грубо вийшов за межі своїх професійних знань, оскільки ця обставина з'ясовується виключно в ході проведення судової експертизи обставин ДТП уповноваженими на те посадовими особами - судовими експертами.

Також, на думку адвоката Ситніка В.О., висновок судді про те, що ОСОБА_5 обрав швидкість, дозволену ПДР та оптимальну за даних обставин не є обґрунтованим навіть тому, що відповідно до вимог п.п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а підпунктом 12.2 ПДР визначено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Крім того, апелянт вказує на те, що покази свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за даних обставин не є спроможними, оскільки останні не були безпосередніми очевидцями події, а також не можуть стверджувати, що виявити причіп не вбачалося можливим з технічної точки зору, оскільки ПДР при обранні водієм в темну пору доби швидкості руху передбачають чіткі вимоги - швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Також представник потерпілого не погоджується, з твердженням судді, що водій ОСОБА_6 порушив п.п. 9.9 та 19.4 ПДР України.

Разом з тим, апелянт звернувся із заявою про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду, в якій представник потерпілого зазначає, що ним пропущено строк у зв'язку з тим, що потерпілого ОСОБА_4 не було повідомлено про розгляд справи, а тому він не був присутнім під час оголошення постанови, у зв'язку з чим просить визнати причину пропуску ним строку на подачу апеляційної скарги поважною та поновити його.

Заслухавши пояснення представника потерпілого - адвоката Ситніка В.О., який підтримав заяву про поновлення пропущеного строку та подану апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_3, яка заперечила вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи № 441/73/15-п та доводи апеляційної скарги, вважаю, що заява про поновлення строкупідлягає задоволенню, а подана апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 294 КУпАП передбачено, що постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, у разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин, його може бути поновлено за заявою особи.

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не викликався, а про зміст постанови Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року йому стало відомо лише 08 серпня 2015 року, коли на його адресу цінним листом з описом вкладення надійшла копія позову ТОВ "ТАНК ТРАНС" разом з копією згаданої постанови.

За таких обставин, вважаю, що доводи апелянта про поважність причин пропуску ним строку на оскарження постанови суду, є обґрунтованими, у зв'язку з чим пропущений строк підлягає поновленню.

Що стосується посилань представника потерпілого - адвоката Ситніка В.О. з приводу того, що суд першої інстанції не дотримався вимог чинного законодавства щодо повноти, об'єктивності та всебічності судового розгляду справи, то вважаю їх безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП суд першої інстанції повно та об`єктивно з`ясував обставини вчиненого адміністративного правопорушення, встановивши при цьому, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, не винна у скоєнні інкримінованого їй правопорушення.

Зокрема, беручи до уваги пояснення особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення після події, в судовому засіданні, свідків події, дані схеми місця ДТП (а.с.4), фото таблиці (а.с.13-19), інші матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суддею прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Щодо твердження апелянта про те, що суд вийшов за межі своїх професійних знань та не призначив по справі відповідної експертизи, то таке позбавлене підстав.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному

дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись

законом і правосвідомістю.

Також, відповідно до ст. 273 КУпАП експерт призначається у разі, коли виникає потреба у спеціальних знаннях, а на переконання суду нагальної потреби з цього приводу встановлено не було.

Крім того, усі учасники провадження мали право подати клопотання про призначення експертизи, однак такі у матеріалах справи відсутні.

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що водій ОСОБА_6 повністю дотримався вимог п.п. 9.9 та 19.4 ПДР України. Відповідно до фотознімків №1-5 (а.с. 13-15), автомобіль MAN TGA 96390, реєстраційний номер НОМЕР_2, причіп HALL, реєстраційний номер НОМЕР_3, дійсно стоїть нерухомо розташований посередині правої полоси руху автодороги. На фотознімках № 3,4,5 (а.с. 14 15) видно, що знак аварійної зупинки знаходиться безпосередньо під причіпом приставлений до бампера, про що зазначено у постанові суду першої інстанції.

Не відповідає дійсності і твердження адвоката Ситніка В.О. про те, що водій ОСОБА_5 перевищив максимально допустиму на даній ділянці дороги швидкість, оскільки, згідно з п.12.6ґ ПДР України поза населеними пунктами на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою дозволяється рух із швидкістю не більше 110 км/год. А як вбачається із витягу з бази GPS стосовно швидкості автомобіля MAN 18.440, реєстраційний номер НОМЕР_1, з напівпричіпом BODEX, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с. 27) у момент виявлення водієм ОСОБА_5 перешкоди на дорозі, швидкість його автомобіля становила 88 км/год, тобто значно менше допустимої.

Тому, за вказаних обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 складу адміністративного правопорушення, та закрив провадження по справі.

З урахуванням вище наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Поновити представнику потерпілого - адвокату Ситніку Володимиру Олександровичу строк на апеляційне оскарження постанови Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5.

Постанову Городоцького районного суду Львівської області від 12 лютого 2015 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 за ч. 124 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 - адвоката Ситніка В.О - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Березюк О.Г.