Справа № 163/2311/15-п
Провадження № 3/163/1579/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л.,

при секретарі Сус Т.Г.,

з участю особи, що притягується до відповідальності, ОСОБА_1,

розглянувши матеріали справи, що надійшли з Луцького прикордонного загону ВПС Рівне Державної прикордонної служби України, за протоколами серії ПнРУ №090104 та №090105 від 15.09.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.204-1 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, студента V-го курсу Луцького інституту розвитку людини «Україна», РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії АЮ №223786, виданий Любомльським РС УДМС України у Волинській області 31.01.2014 року, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 15 вересня 2015 року о 07 год. 35 хв., перебуваючи на території Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, в районі прикордонного знаку №992, між лініями державного кордону України та контрольно-слідової смуги, а саме, за 200 метрів від державного кордону України та 150 метрів від контрольно-слідової смуги, на неодноразові вимоги працівника Державної прикордонної служби України «зупинитися» та два попереджувальні постріли, вчинені під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону, продовжував втікати та на такі законні вимоги не зупинився, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.185-10 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_1 ставиться у провину порушення вимог ст.ст.9, 12 Закону України «Про державний кордон України» та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, яке виразилось у тому, що він у вищевказаний час та місці, намагався незаконно перетнути державний кордон України з метою переміщення тютюнових виробів.

Справи за протоколами серії ПнРУ №090104 та №090105 від 15.09.2015 року відносно ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.204-1 КУпАП надійшли до суду одночасно 16.09.2015 року.

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.204-1 КУпАП, за номерами: 163/2311/15-п (провадження №3/163/1579/15), 163/2310/15-п (провадження №3/163/1578/15), слід об'єднати в одне провадження, якому присвоїти номер справи № 163/2311/15-п (номер провадження 3/163/1579/15) та розглядати одночасно.

ОСОБА_1 в суді факт вчинення злісної непокори законній вимозі працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону України, визнав повністю, категорично заперечивши звинувачення у спробі незаконного перетинання державного кордону з метою переміщення тютюнових виробів. Суду пояснив, що того дня вранці, о 06 годині, поїхав в ліс по гриби, де біля 07 години раптово натрапив на значну кількість хлопців, які почали розбігатись в різні сторони, після чого відразу почув постріли та, злякавшись, сам почав втікати, однак, спотикнувшись, впав. Піднімаючись з землі, побачив біля себе прикордонника, який взяв його за руку та повів до якихось пакунків, обмотаних у мусорні пакети, у яких, як вказував прикордонник, знаходились цигарки та вони належать саме йому (ОСОБА_1В.), при цьому, дані пакунки у його присутності не розпаковували. Вказав, що контрольно-слідової смуги він особисто не перетинав, а за її лінію його завів прикордонник, коли вів до вказаних пакунків, до яких будь-якого відношення він не мав, про що вказував працівнику прикордонної служби, як і вказував про те, що наміру перетинати державний кордон України він взагалі не мав. За вчинення непокори законній вимозі працівнику прикордонної служби просив його суворо не карати, врахувати фактичні обставини, за яких він злякався та розгубився, тому й почав бігти у невідомому напрямку, а в іншій частині - провадження у справі закрити, оскільки до виявлених пакунків він не причетний та наміру перетинати державний кордон України не мав.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, окрім його особистого зізнання в суді, обєктивно доводиться дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ПнРУ №090104 від 15.09.2015 року; протоколом про адміністративне затримання від 15.09.2015 року; письмовими поясненнями правопорушника від 15.09.2015 року, які за своїм змістом є аналогічними тим, що він давав в судовому засіданні; рапортом інспектора прикордонної служби 1-ї категорії - майстра впс "Рівне" ОСОБА_2 від 15.09.2015 року; копією постанови Луцького прикордонного загону впс «Рівне» від 17.09.2015 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.202 КУпАП, а саме, за те, що він 15.09.2015 року о 07 год. 35 хв., знаходився на території Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області, в районі прикордонного знаку №992, за 200 метрів від державного кордону України та 150 метрів від контрольно-слідової смуги, між лінією ДКУ та КСС, без спеціального дозволу підрозділу ДПСУ, яка набрала законної сили 27.09.2015 року; показаннями допитаного судом в якості свідка інспектора прикордонної служби 1-ї категорії - майстра впс "Рівне" ОСОБА_2, який підтвердив, що на його неодноразові наполегливі вимоги «стояти» та два попереджувальні постріли вгору, ОСОБА_1 та інші особи продовжували втікати.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.204-1 КУпАП, відповідальність за даною нормою настає в разі перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Отже, об'єктивною стороною складу вказаного адміністративного правопорушення є активні дії по перетинанню державного кордону України, а його субєктивна сторона характеризується наявністю вини виключно у формі умислу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 ствердив, що вранці 15 вересня 2015 року пішов в ліс за грибами, наміру перетинати державний кордон не мав та до виявлених пакунків з цигарками будь-якого відношення не має. Такі ж пояснення він давав при складанні відносно нього адміністративних протоколів та безпосередньо при затриманні працівниками прикордонної служби, що також підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_2, який приймав участь у його затриманні.

В якості доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, до протоколу про адміністративне правопорушення додано: протокол про адміністративне затримання від 15.09.2015 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 15.09.2015 року та рапорт інспектора прикордонної служби 1-ї категорії - майстра впс "Рівне" ОСОБА_2 від 15.09.2015 року. Однак аналіз вказаних доказів жодним чином не доводить вчинення ОСОБА_1 умисних активних дій, спрямованих на незаконне перетинання державного кордону України, як і його причетності до виявлених пакунків з цигарками. Наведені докази фактично зводяться лише до констатування факту перебування ОСОБА_1 між лінією ДКУ та КСС, без спеціального дозволу підрозділу ДПСУ, за що його уже притягнуто до відповідальності за ст.202 КУпАП, а вчинення останнім злісної непокори вимогам працівника Державної прикордонної служби України під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних з охороною державного кордону, є самостійним складом окремого правопорушення та також прямо не вказує на намагання ОСОБА_1 незаконно перетнути державний кордон України. Поміж цього, по факту виявлення працівниками впс «Рівне» цигарок у прикордонній зоні внесено відомості до ЄРДР під №0000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.204 КК України, однак належних доказів про вчинення ОСОБА_1 даного кримінального правопорушення суду не надано, а тому причетність останнього до виявлених цигарок оцінюється судом не інакше, як припущення.

До аналогічного висновку також приводить й аналіз показань, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, інспектора прикордонної служби ОСОБА_2, який показав, що ним було виявлено групу осіб у складі близько 10 чоловік, які почали втікати та на його наполегливі вимоги «стояти», а також два попереджувальні постріли вгору, не реагували. ОСОБА_1 він затримав на відстані 100 метрів від виявлених пакунків з цигарками (20 пакунків з 30-ма ящиками).

Крім цього, зазначений свідок вказав, що у період затримання ОСОБА_1 гриби у лісі не росли, при ньому не було необхідних знарядь, а тому вважає, що умисел останнього був спрямований саме на перетинання державного кордону України.

Проте, така позиція службової особи прикордонної служби є лише його власним твердженням, яке іншими належними і допустимими доказами не підтверджене.

Допитаний судом свідок ОСОБА_3, який є начальником відділення дільничних інспекторів прикордонної служби, очевидцем аналізованих судом подій не був, йому було лише відомо про можливе вчинення протиправних дій в районі прикордонних знаків №№992-993, про що й доповів старшому зміни впс «Рівне». Такі показання даного свідка безпосередньо не вказують на особу ОСОБА_1 та не доводять і не спростовують обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, надані в ході розгляду справи копії: схеми затримання правопорушника 15.09.2015 року та фото-таблиць із зображеннями пакунків у поліетиленових пакетах, ящиків та слідів взуття, суд в якості доказів до уваги не приймає, як такі, що не мають ознак допустимості та належності, оскільки у встановленому порядку вони не завірені, а їх процесуальне оформлення не містить інформації, яка б вказувала на їх безпосереднє відношення до обставин, які підлягають доказуванню у даній справі. Зокрема, на схемі не відображено місця знаходження ОСОБА_1 та місця виявлення цигарок, на фото-таблицях зафіксовано сліди взуття невідомої приналежності та незрозумілого місця їх виявлення, як і пакунків з ящиками.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Викладені норми чинного законодавства України та аналіз досліджених доказів, приводить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП, грунтується виключно на припущеннях, які не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, що є неприпустимим в силу ст.62 Конституції України.

Таким чином, достатніх доказів, які б в своїй сукупності доводили вчинення ОСОБА_1 спроби незаконного перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску, не здобуто та його винуватості у вчиненні даного правопорушення не доведено, відповідно, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за відповідною нормою КУпАП, суд не вбачає.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид та розмір відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, суд враховує характер та обставини вчиненого правопорушення, особу винного, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність винного, та вважає за необхідне призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.185-10 КУпАП, що є необхідним та достатнім для виправлення правопорушника і запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 33, ст. 221, п.1 ст. 247, ст. 283, п.п.1, 3 ч.1 ст. 284 КУпАП, п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», на підставі ч.1 ст.185-10, ч.1 ст.204-1 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-10 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119 (сто девятнадцять) гривень.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Штраф в розмірі 119 (сто девятнадцять) гривень підлягає стягненню на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , одержувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 21081100, призначення платежу адміністративні штрафи).

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору на рахунок 0262 в ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014, , отримувач УДКСУ в Любомльському районі, код класифікації доходів бюджету 22030001).

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_4