П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва Балацька Г.О. за участі:

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 13 січня 2015 року, о 02 год. 35 хв., в м. Києві по вул. Богатирській, 2, керував автомобілем ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України від медичного огляду на стан сп'яніння в установленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим учинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1, повторно, 09 квітня 2015 року, подав апеляційну скаргу, де, серед іншого, вказав на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки зі змістом самої оскаржуваної постанови він ознайомився лише 06 березня 2015 року, а тому первісна його апеляційна скарга від 12 березня 2015 року на постанову від 17 лютого 2015 року, хоча і подана поза межами строку на апеляційне оскарження, але цей строк було пропущено з поважних причин, а вторинна його апеляційна скарга на оскаржуване рішення суду відповідає вимогам ст. 294 КУпАП.

В самій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову від 17 лютого 2015 року, як безпідставну та необґрунтовану, та постановити нову, якою закрити провадження у справі.

При цьому, ОСОБА_1 стверджує про відсутність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та на порушення з боку працівників ДАІ вимог, передбачених ст. 256 КУпАП.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, вислухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав апеляційні вимоги про скасування постанови та закриття провадження в справі, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення інспектора ДПС Оболонського ВДАІ прапорщика міліції - ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги та додатково надані дані, слід прийти до наступного висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду протягом 10 днів з дня винесення постанови.

У разі порушення цього строку, а також у випадку відмови в поновленні строку на оскарження рішення місцевого суду, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення за даним законом у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, 12 березня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, і постановою судді Апеляційного суду міста Києва від 27 березня 2015 року ОСОБА_1 було відмовлено в прийнятті до апеляційного розгляду його апеляційної скарги на постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, з підстав, зазначених в постанові, та апеляційна скарга з додатками була повернута ОСОБА_1 із роз'ясненням щодо можливості повторного звернення в розумний строк до суду з вмотивованою апеляційною скаргою на рішення місцевого суду з наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску на апеляційне оскарження постанови.

Скориставшись правом на повторне звернення до суду, 09 квітня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в новій редакції, де міститься і клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_1 вказує зокрема на те, що, не дивлячись на зміст тексту оскаржуваної постанови щодо того, що він був присутній в судовому засіданні, фактично в судовому засіданні він присутнім не був, повідомлення про час, дату та місце розгляду провадження він не отримував, а безпосередньо з текстом постанови від 17 лютого 2015 року він ознайомився 06 березня 2015 року, яку оскаржив 12 березня 2015 року.

Оскільки матеріали провадження не містять даних про сповіщення ОСОБА_1 про час, дату та місце розгляду справи, в матеріалах справи також відсутні дані про направлення йому копії постанови від 17 лютого 2015 року, і зміст самої постанови щодо присутності ОСОБА_1 в судовому засіданні на стадії вирішення клопотання про поновлення строку оцінці не підлягає із-за неможливості дати висновок щодо ґрунтовності рішення суду першої інстанції в цілому, слід прийти до висновку про допустимість поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови від 17 лютого 2015 року.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов'язаний, зокрема, з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння - є правильним, оскільки підтверджується сукупністю доказів, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях інспектора ДПС Оболонського ВДАІ прапорщика міліції - ОСОБА_2, частково в поясненнях самого ОСОБА_1, а також в інших матеріалах справи.

Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, що знайшло своє відтворення в фактичних обставинах правопорушення, визнаних судом першої інстанції доведеними, ОСОБА_1 13 січня 2015 року, о 02 год. 35 хв., в м. Києві по вул. Богатирській, 2, керував автомобілем ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, та, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Цей висновок суду підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме власноручно викладеними поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення, серія АП1 № 726625, щодо того, що він "випив пляшку пива, більш нікуди не поїду, до лікаря нарколога відмовляюсь" (а.с.1).

На такі ж обставини вказали в поясненнях два свідки - поняті ОСОБА_3 (а.с. 2) та ОСОБА_4 (а.с.3), які були зупинені працівника ДАІ для засвідчення факту відмови водія автомобіля Таврія, д.н.з. НОМЕР_1, від проходження огляду на стан сп'яніння із застосуванням приладу "Драгер" та у медичному закладі.

Опитаний інспектор ДПС Оболонського ВДАІ прапорщик міліції ОСОБА_2 пояснив, що 13 січня 2015 року в час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, здійснюючи у складі групи патрулювання по вул. Богатирській в м. Києві, вони побачили автомобіль, в якому водій розпивав пиво. Для того, щоб впевнитись в побаченому та в подальших діях водія, вони осторонь зупинили службовий автомобіль та продовжили спостереження. В цей час водій автомобіля вийшов з салону, закрив автомобіль, пройшов 20 метрів, але повернувся назад, сів за кермо і розпочав рух заднім ходом від стоянки біля магазину "АТБ" в бік головної дороги. Для забезпечення безпеки дорожнього руху та уникнення в подальшому можливих шкідливих наслідків для інших учасників дорожнього руху, автомобіль під керуванням водія ОСОБА_1 ними - патрулем був зупинений, і останній відразу визнав свою провину, але відмовився від проходження тесту на стан сп'яніння за допомогою приладу "Драгер" та їхати на медобстеження до лікаря-нарколога, про що власноручно і зазначив в складеному протоколі про адміністративне правопорушення.

Також водій пообіцяв за кермо в стані явного алкогольного сп'яніння не сідати, зачинив автомобіль та пішов додому.

Дані пояснення інспектора ОСОБА_2 підтверджуються і поясненнями самого ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, який фактичного не заперечував обставин того, що він в салоні автомобіля, сидячи за кермом, розпивав пляшку пива і в цей час працівники ДАІ, патрулюючи місцевість в нічний час доби, могли його побачити.

Як пояснює ОСОБА_1, його автомобіль почав самовільно котитись і він вимушений був нажати на гальма, щоб уникнути аварійну ситуацію на дорозі, тоді до нього і під'їхали працівники ДАІ та склали протокол.

Твердження ОСОБА_1 про незаконність складеного щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення працівниками ДАІ - є безґрунтовними, оскільки нічим не підтверджується, є явно надуманими поясненнями та припущеннями останнього про те, що працівники ДАІ не повинні були переховуватися з службовим автомобілем, щоб їх не були видно, без включення спеціальних світлових чи звукових сигналів, чи про те, що він написав пояснення в протоколі зі слів працівників ДАІ, хоча і не спростовує обставин вживання ним пива чи переміщення після цього в автомобілі, чи його небажання пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, чи небажання працівників ДАІ поставити його автомобіль на штраф майданчик, які, в своїй сукупності, підтверджують доведеність винуватості ОСОБА_1 в порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Дії працівників ДАІ при складанні протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не оскаржував.

Частково свою винуватість ОСОБА_1 визнав і в суді першої інстанції, вказавши, що він, вживши пиво, переставляв свій автомобіль на території подвір'я.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він в судовому засіданні суду першої інстанції не був, а тому і будь-яких пояснень не надав - на увагу не заслуговують, оскільки наведені в постанові від 17 лютого 2015 року пояснення ОСОБА_1 частково узгоджуються з його ж поясненнями в суді апеляційної інстанції, а також іншими доказами по справі.

Згідно повідомлення командира спеціального батальйону судової міліції "Грифон" від 08 липня 2015 року, ОСОБА_1 17 лютого 2015 року перебував в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва, у зв'язку з чим був зареєстрований в журналі відвідувачів (а.с. 43-45).

Після дослідження змісту даного повідомлення, ОСОБА_1 змінив свої пояснення та вказав, що він дійсно в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва був, але в даному судовому засіданні участі не приймав, що апеляційним судом розцінюється як явно надумане.

Проте дані ствердження вказують на те, що ОСОБА_1 повністю реалізує свої права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що передбачені ст. 268 КУпАП, з урахуванням обраної ним позиції захисту.

З урахуванням наведеного, дослідивши з достатньою повнотою всі докази по справі, в їх сукупності, слід прийти до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушенням ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Як регламентують положення ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом, виходячи із санкції відповідного закону.

При накладені на ОСОБА_1 стягнення судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП є альтернативною та передбачає декілька видів адміністративних стягнень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше неодноразово притягався до адміністративної відповідальності (а.с. 36-37) з накладенням відповідних адміністративних стягнень, у тому числі у виді штрафу, які, в свою чергу, як пояснив і сам ОСОБА_1, він жодного не сплатив.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1, суд на підставі приписів ст. 30 КУпАП, прийшов до ґрунтовного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На дані висновки не можуть вплинути доводи ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції про те, що інспектор ДАІ обіцяв написати листа до суду, щоб йому визначили стягнення у виді штрафу, за що він визнав свою винуватість та написав в протоколі власноруч пояснення, - що само по собі вказує тільки на надуманість його пояснень і як наслідок відсутність щирого розкаяння ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Будь-яких даних, які б вплинули на пом'якшення виду та розміру накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, не вбачається, і таке прохання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі з його обґрунтуванням та наданням відповідних доказів - не ставиться.

З огляду на вищевикладене, слід прийти до висновку, що підстав для скасування постанови суду і закриття провадження за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі останнього - не має, а тому вона залишається без задоволення, а постанова суду - без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Задовольнити клопотання ОСОБА_1 та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Г.О.Балацька