Справа № 592/9816/15-п
Провадження № 3/592/2023/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м.Суми Чернобай О.І., за участю секретаря судового засідання Дегтяренко В.М. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м.Суми справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр-на України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

-за ст.124 КпАП України,

В С Т А Н О В И В :

14.07.2015 року, о 00:10 год., на перехресті вулиць Металургів Горького в м.Суми, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Богдан 211040 н.з. ВМ 1768 АХ, не витримав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, допустив наїзд на перещкоду (електроопору) після чого зіткнувся з автомобілем ВАЗ 21112 н.з. ВМ 3486 АР, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху.

При розгляді справи, ОСОБА_1 винним себе у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди не визнав і суду показав, що 14.07.2015 року, на початку першої години ночі він рухався на автомобілі Богдан по вул.Леваневського м.Суми в напрямку вул.Металургів. Проїзна частина по ходу його руху мала три полоси для руху в одному напрямку. Рухався він по другій полосі. Підїжджаючи до перехрестя вулиць Металургів Горького в другій полосі він побачив, що по ходу його руху горіло червоне світло світлофора, а для третьої полоси руху, для повороту ліворуч зелене світло вже почало моргати, тому повинно було загорітись зелене світло для нього. В цей момент він рухався на 3-й передачі зі швидкістю не більше 30 км/год. Він побачив, що перша полоса руху була вільною, а на другій полосі перед ним на світлофорі стояло три автомобіля, які повинні були рухались в попутному з ним напрямку і чекали зеленого світла. Тому щоб не зупинятись на перехресті, він перестроївся направо в першу полосу і продовжив рух на третій передачі не зупиняючи свого автомобіля. В цей момент для нього загорілось зелене світло світлофора і він продовжив рух не зупиняючись. Але в цей момент автомобіль, який стояв на світлофорі першим в другій полосі ВАЗ 21112 почавши рух на зелене світло став приймати праворуч, тим самим підрізаючи його, він почав йому сигналити, але той не чув. Він різко загальмував, але йшов дощ і дорога була мокра тому його автомобіль занесло, його винесло на праву обочину де зіткнувся з електроопорою, від цього зіткнення його автомобіль розвернуло і викинуло назад на проїзну частину і лівою задньою частиною свого автомобіля він зіткнувся з правою задньою частиною автомобіля ВАЗ 21112, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Вважає, що його вини в цій дорожньо-транспортній пригоді не має, а у всьому винен водій автомобіля ВАЗ 21112, який підрізав його.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_1, його вина у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди доказується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий по даній справі ОСОБА_2 суду показав, що 14.07.2015 року в нічний час він рухався на автомобілі ВАЗ 21112 н.з. ВМ 3486 АР по вул.Леваневського, в напрямку вулиці Металургів.

Рухався він по другій полосі. Підїжджаючи до перехрестя вулиць Металургів та Горького для нього горіло червоне світло світлофора, тому він зупинився біля перехрестя в другій полосі. Він стояв першим. За ним стояв інший автомобіль. Коли загорілось зелене світло, він почав рух, але в цей момент відчув удар в задню праву частину свого автомобіля. З ним зіткнувся автомобіль Богдан. Далі викликали співробітників ДАІ. Винним себе в даній дорожньо-транспортній пригоді не вважає.

Крім показань потерпілого, вина ОСОБА_1 також доказується дослідженими судом письмовими доказами.

Так, із долученої до матеріалів справи схеми наслідків дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що автомобіль (позначений на схемі під №1) під керуванням ОСОБА_1 стоїть розвернутим перпендикулярно проїзної частини, передньою частиною до обочини. Гальмівний шлях цього автомобіля складає 11 метрів, що свідчить про те, що перед наїздом на електроопору і зіткненням з іншим автомобілем водій ОСОБА_1 рухався не зі швидкістю 30 км/год., а рухався значно швидше. /а.с.6/

Такий висновок суду також підтверджується і тим, що після застосуванням ОСОБА_1 екстреного гальмування, його автомобіль розвернуло із-за мокрого асфальтного покриття і викинуло на обочину де він зіткнувся з електроопорою та від сили зіткнення з якою, його автомобіль відкинуло назад на проїзну частину де він зіткнувся з автомобілем ВАЗ.

Пунктом 12.1 Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Слід відзначити, що в даній дорожній ситуації встановлена верхня межа швидкості ( в місті) не є гарантом безпечності руху, тому на водія Правилами покладається обовязок обирати оптимальний швидкісний режим, не перевищуючи при цьому верхніх обмежень.

Водій постійно перебуває в контакті з елементами середи руху, яка в процесі руху постійно змінюється, примушуючи водія постійно приймати рішення відносно вибору безпечної швидкості руху в конкретних умовах.

В даній ситуації водій ОСОБА_1 не обрав безпечну швидкість руху, враховуючи дорожню обстановку (скопичення автомобілів) та дорожні умови (мокре асфальтне покриття), при зміні яких він міг би безпечно зупинити свій транспортний засіб, внаслідок чого при застосованому ним різкому гальмуванні, його автомобіль розвернуло, винесло на обочину, внаслідок чого він зіткнувся з електроопорою, від сили зіткнення з якою його автомобіль викинуло назад на дорогу і він зіткнувся з автомобілем ВАЗ.

Таким чином прихожу до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 є порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КпАП України.

Обставин, які б помякшували і обтяжували відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

У відповідності з вимогами ч.2 ст.38 КпАП України якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Вищезазначене правопорушення було вчинене 14.07.2015 року.

Трьохмісячний строк накладення адміністративного стягнення закінчився 14.10.2015 року.

Справа надійшла до суду 09.10.2015 року.

В адміністративному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться в суді 12.10.2015 року, про що ОСОБА_1 був ознайомлений під підпис в протоколі працівником ДАІ.

В судовому засіданні, яке відбулось 12.10.2015 року, ОСОБА_1 заявив клопотання, користуючись своїими правами, передбаченими ст.268 КпАП України про надання йому можливості обрати захисника та надати можливість ознайомитись з матеріалами справи, у звязку з чим судовий розгляд було перенесено на 13.10.2015 року.

Однак, 12.10.2015 року, о 16:10 год., ОСОБА_1 був госпіталізований на стаціонарне лікування до урологічного відділення Сумської обласної клінічної лікарні де він перебував на лікуванні блізько 7 днів, що підтверджується довідкою медичного закладу, тому 13.10.2015 року судове засідання не відбулось.

Але, незважаючи на закінчення строків накладення адміністративного стягенння при вирішенні даної справи суд повинен також вирішити питання про винуватість або невинуватість водія ОСОБА_1 у вказаній дорожньо-транспортній пригоді.

На підставі вищенаведеного вбачається, що вина ОСОБА_1 повністю доказана матеріалами справи, у звязку з чим він повинен бути визнаний винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, але підлягає звільненню від накладення адміністративного стягнення із-за закінчення строків його накладення.

У відповідності з виогами п.7 ч.1 ст.247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу;

Враховуючи, що на момент розгляду даної справи закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КпАП України, тому справа підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.38, 124, 247 ч.1 п.7 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України закрити у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.І. Чернобай