Провадження № 3/201/2126/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2015 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Мельниченко С.П., за участі прокурора Шпак О.О., Кривцун С.О., захисника ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого завідувачем кафедри ливарного виробництва Національної металургійної академії України, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за скоєння правопорушення передбаченого ч.2 ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права завідувачем кафедри ливарного виробництва Національної металургійної академії України, на якого відповідно до його контракту № 95 від 01.07.2008 (додатковими угодами до нього) та посадової інструкції покладені обовязки, в т.ч. подання (проректору) академії пропозиції щодо прийняття на роботу, переміщення і звільнення співробітників факультету, їх морального і матеріального заохочення, накладення на них стягнень, видання обовязкових для всіх співробітників і студентів факультету розпоряджень, тощо, являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог статті 28 Закону України «Про запобігання корупції» , 01.09.2015 р. скоїв адміністративне корупційне правопорушення вчинив дії в умовах реального конфлікту інтересів, а саме приймав участь у розгляді заяви про прийняття на роботу своєї доньки ОСОБА_4 на посаду доцента ливарного виробництва Національної металургійної академії України, про що письмово зазначив у її заяві про прийняття на роботу від 01.09.2015 р. та брав участь у засіданні кафедри «Ливарного виробництва» від 22.06.2015 на якому ухвалено рішення про атестування та переведення його доньки докторанта ОСОБА_4 на третій рік перебування в докторантурі. Про вчинення вказаного адміністративного корупційного правопорушення прокурору Жовтневого району м. Дніпропетровська стало відомо лише 14.09.2015 р. за результатами вивчення інформації Національної металургійної академії України № 01/08-545 від 14.09.2015 р.

На думку прокурора, своїми умисними діями ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, скоїв корупційне адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-7 КУпАП, а саме вчинення дій та прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 не визнав себе винним та пояснив, що його донька працює на кафедрі ливарного виробництва НМАУ тривалий час. З набранням чинності Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» він повідомив свого безпосереднього керівника декана факультету про те, що на кафедрі, яку очолює ОСОБА_3 працює його донька і деканом було прийнято рішення про те, що всі дії ОСОБА_3, які стосуються його доньки, будуть виконуватись під зовнішнім контролем, яке реалізовувалось тим, що декан був присутній на засіданнях кафедри. Прийняти інше рішення було не можливо, так як ОСОБА_3 і його донька працюють за спеціальністю «ливарне виробництво», а кафедра ливарного виробництва в м. Дніпропетровську одна. Всі рішення приймаються на кафедрі колегіально і рішення про прийняття ОСОБА_4 на посаду доцента кафедри «Ливарного виробництва» на 0,5 ставки також було прийнято колективно, а ОСОБА_5 на виконання вимог п. 2.2. його посадової інструкції лише підписав заяву. При цьому кінцеве рішення про прийняття на дану посаду його доньки приймав ректор. На засіданні кафедри ливарного виробництва 22.06.2015 р. він приймав участь, однак на засіданнях кафедри не вирішувалось питання атестації і переведення ОСОБА_4 на третій рік перебування в докторнатурі, так як це питання вирішується на ОСОБА_6, яка відбулась 02.07.2015 р. і на засіданні якої ОСОБА_3 був відсутній.

Заслухавши прокурора, ОСОБА_3, захисника, показання свідка та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено факт того, що ОСОБА_3 на підставі наказу № 164-1 від 23.06.200 р., № 382-1-к від 18.05.2011 р. (а.с. 11), № 321-1-к від 26.05.2014 р. (а.с. 13) займає посаду завідувача кафедри ливарного виробництва Національної металургійної академії України (а.с. 6).

НМАУ являється юридичною особою публічного права (а.с. 29), а ОСОБА_3 в силу вимог Посадової інструкції завідувача кафедри ливарного виробництва (а.с. 14) обіймає посаду, повязану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків і,відповідно, являється субєктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».

Як вбачається з розписки (а.с. 24, 27) ОСОБА_3 був ознайомлений з вимогами законодавства у сфері протидії корупції і, зокрема, Наказом ректора № 191-1-к від 31.03.2014 р. «Про організацію і проведення заходів щодо запобігання і протидії проявам корупції».

Відповідно до п. 3.5. контракту № 95, укладеного між НМАУ та ОСОБА_3 01.07.2008 р. (а.с. 7) та п. 2.2. Посадової інструкції завідувача кафедри ливарного виробництва (а.с. 14) ОСОБА_3 зобовязаний подавати ректору ВУЗу пропозиції щодо прийняття на роботу, звільнення та переміщення працівників кафедри.

З 02.09.2013 р. ОСОБА_4 донька ОСОБА_3 працює на посаді доцента кафедри ливарного виробництва НМАУ на 0,25 ставки (а.с. 19, 22, 23)

30.08.2013 р. ОСОБА_3 подав службову записку своєму безпосередньому керівникові ОСОБА_7 (а.с. 52) в якій повідомляє той факт, що з 2008 року його донька ОСОБА_4 працює на кафедрі ливарного виробництва доцентом і просить з метою запобігання можливих порушень з його боку бути присутнім на засіданнях кафедри при вирішенні питань, які стосуються ОСОБА_4

Як вбачається з показань ОСОБА_7, допитаного в судовому засіданні в якості свідка, він, як декан факультету і безпосередній керівник ОСОБА_3 знав, що в підпорядкуванні останнього працює його донька, однак так як спеціалізація «ливарне виробництво» вузька, то можливості перевести ОСОБА_8 чи ОСОБА_3 на іншу кафедру не має. Згідно посадової інструкції ОСОБА_3, як завідувач кафедри, зобовязаний подавати ректору пропозиції по кадровим питанням, а тому з метою уникнення конфлікту інтересів свідок, як керівник ОСОБА_3 вирішив приймати участь на всіх засіданнях кафедри ливарного виробництва з метою здійснення контролю та запобігання конфлікту інтересів.

22.06.2015 р. на засіданні кафедри «Ливарного виробництва», де були присутні і ОСОБА_3 і ОСОБА_7 було ухвалено звіт доктранта другого року ОСОБА_4, її атестовано та переведено на третій рік перебування в докторнатурі. 02.07.2015 р. на засіданні ОСОБА_6 (а.с. 55), на якій ОСОБА_3 був відсутній було затверджено звіт доктранта другого року ОСОБА_4, атестовано та переведено на третій рік перебування в докторнатурі за спеціальністю «Ливарне виробництво».

Як пояснили в судовому засіданні ОСОБА_3 і ОСОБА_7 рішення про затвердження звіту, атестацію та переведення на наступний рік перебування в докторантурі може прийняти лише ОСОБА_6, на якій ОСОБА_3 був відсутній, а рішення прийняте на засіданні кафедри носить рекомендаційний характер та приймається виключно колегіально. Це рішення було прийнято під зовнішнім контролем ОСОБА_7

01.09.2015 р. ОСОБА_3 на заяві ОСОБА_4 про прийняття її на посаду доцента кафедри ливарного виробництва на 0,5 ставки зазначив, що просить прийняти її на зазначену посаду.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_3 і ОСОБА_7 рішення про рекомендування ректору прийняти ОСОБА_4 на посаду доцента кафедри ливарного виробництва на 0,5 ставки ухвалено на засіданні кафедри колегіально під зовнішнім контролем ОСОБА_7 і ОСОБА_3 лише на виконання своїх посадових обовязків, які не скасовані, підписав заяву ОСОБА_9

Частиною 2 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.

Під реальним конфліктом інтересів Закону України «Про запобігання корупції» передбачає суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції» субєкти на яких поширюється дія цього закону зобовязані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно ч. 3 цієї норми безпосередній керівник особи протягом двох робочих днів після отримання повідомлення про наявність у підлеглої йому особи реального чи потенційного конфлікту інтересів приймає рішення щодо врегулювання конфлікту інтересів, про що повідомляє відповідну особу.

До заходів зовнішнього врегулювання конфлікту інтересів згідно ст. 29 Закону віднесено усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень.

Статтею 30 Закону передбачено, що усунення особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів здійснюється за рішенням керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, у випадках, якщо конфлікт інтересів не має постійного характеру та за умови можливості залучення до прийняття такого рішення або вчинення відповідних дій інших працівників відповідного органу, підприємства, установи, організації.

Згідно ст. 33 Закону службові повноваження здійснюються особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняною до неї особи під зовнішнім контролем у разі, якщо усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах реального чи потенційного конфлікту інтересів, обмеження її доступу до інформації чи перегляд її повноважень є неможливим та відсутні підстави для її переведення на іншу посаду або звільнення.

Суд вважає, що оскільки: 1) на ОСОБА_3, як завідувача кафедри «Ливарного виробництва», покладено посадові обовязки подавати ректору ВУЗу пропозиції щодо прийняття на роботу, звільнення та переміщення працівників кафедри; 2) ОСОБА_3 повідомив про наявність конфлікту інтересів, а саме роботи його доньки на кафедрі, яку він очолює, тобто вжив заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів; 3). безпосереднім керівником ОСОБА_3 не усунено від виконання обовязків покладених на нього його посадовою інструкцією та контрактом; 4). переведення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було здійснено в звязку з тим, що останні мають вузькопрофільну спеціалізацію; 5) рішення щодо рекомендування ОСОБА_4 на прийняття на посаду доцента ОСОБА_3 приймав під зовнішнім контролем з боку його безпосереднього керівника ОСОБА_7, що в свій сукупності свідчить про те, що ОСОБА_3, приймаючи участь у засіданні кафедри на якій вирішувалось питання атестування та переведення докторанта ОСОБА_4В, на третій рік докторантури та, приймаючи участь у розгляді заяви про прийняття ОСОБА_4 на посаду доцента кафедри «Ливарного виробництва» Національної металургійної академії України, діяв не в умовах реального конфлікту інтересів, так як його було нівельовано застосуванням процедури зовнішнього контролю з боку безпосереднього керівника ОСОБА_3 - ОСОБА_7, що прямо передбачено Законом України «Про запобігання корупції».

Більш того, кінцеве рішення про атестування та переведення докторанта ОСОБА_4В, на третій рік докторантури приймалось на ОСОБА_6 02.07.2015 р. на якій ОСОБА_3 був відсутній, а рішення про прийняття ОСОБА_4В, на посаду доцента ливарного виробництва Національної металургійної академії України приймалось ректором без участі ОСОБА_3, що підтверджує відсутність реального конфлікту інтересів при прийнятті цих рішень.

Таким чином в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-7 КУпАП, а отже провадження у справі підлягає закриттю.

Посилання захисника на те, що прокурор не має права складати протокол про адміністративне правопорушення, так як Законом України N 198-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» від 12.02.2015 виключено ст. 172-7 КУпАП з переліку статей по яким прокурор має право складати протоколи, вважаю необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення протоколи про правопорушення мають право складати: прокурор (статті 172-4 - 172-20, 185-4, 185-8, 185-11).

Підпунктом "б" підпункту 6 пункту 1 розділу I Закону України N 198-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення діяльності Національного антикорупційного бюро України та Національного агентства з питань запобігання корупції» виключено цифри 172-4 172-9 з пункту 11 ч. 1 ст. 255 КУпАП.

Разом з тим, розділом ІІ цього Закону передбачено, що положення підпункту "б" підпункту 6 пункту 1 розділу I цього Закону набирають чинності після початку діяльності Національного агентства з питань запобігання корупції.

Оскільки на день складання протоколу прокурором Національне агентство з питань запобігання корупції не розпочало свою діяльність, то положення підпункту "б" підпункту 6 пункту 1 розділу I Закону України N 198-VIII не набрали чинності, а отже протокол прокурором складено правомірно.

На підставі викладено, керуючись ст. ст. 283, 284, 287 ч. 2 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.2 ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.П. Мельниченко