Номер провадження: 33/785/653/15
Номер справи місцевого суду: 523/8901/15-п
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О.С.
Доповідач Балабан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Балабана В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 03.07.2015 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр-нин України, що не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 035 червня 201 року, приблизно о 01 години 25 хвилин, виявляючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «Деу», р/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Ак. Сахарова у м. Одесі, але, в порушення вимог п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння во встановленому законом порядку відмовився.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови, посилаючись на те, що йому не було повідомлено про час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим справа була розглянута за його відсутності і він був позбавлений можливості надати пояснення на свій захист.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не заперечуючи проти своєї вини та правильності кваліфікації дій, стверджує, що призначене йому стягнення і просить змінити постанову суду. Призначивши йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши апелянта, вважаю, що строк на оскарження постанови може бути поновленим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду зміненню з таких підстав.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що вони не містять у собі відомостей про те, що ОСОБА_2 звертався до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Також з матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута та остаточне рішення по неї було винесено судом за відсутністю ОСОБА_2, при цьому в них також відсутні відомості про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Проте, посилання суду в постанові про те, що ОСОБА_2 був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але не з`явився до суду є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судова повістка взагалі не була відправлена, оскільки була повернута поштовою установою назад до суду в зв'язку з відсутністю поштових марок (а.с.7).

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості реалізувати свої права, надані йому адміністративно-процесуальним законодавством, а саме надавати пояснення на свій захист у судовому засіданні, та право на своєчасне оскарження постанови суду, в зв`язку з чим строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами адміністративного законодавства щодо повноти, об`єктивності та всесторонністі розгляду справи дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 03.06.2015 року стосовно ОСОБА_2 працівниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що він у присутності двох понятих відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, незважаючи на те, що він керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, виявляючи різкий запах алкоголю (а.с.1).

ОСОБА_3, що був залучений робітниками ДАІ до складення протоколу у якості понятого та опитаний на місці події, у своїх поясненнях зазначив про те, що водій ОСОБА_2, після отримання позитивного результату на алкотестері «Драгер» на місці пригоди, від запропонування працівниками ДАІ пройти медичний огляд на виявлення стану алкогольного сп'яніння у медичному закладі, категорично відмовився (а.с.2).

ОСОБА_4, якій також був залучений у якості понятого та опитаний на місці події, дав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_3, щодо відмови водія ОСОБА_2 від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с.3).

Також з матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 безпосередньо на місці подій пройшов тест за допомогою алкотестеру «Драгер», результат якого виявився позитивним (а.с.4).

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 во вчиненному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП

Санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення стягнення у виді у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на певний строк та інші альтернативні види стягнення.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення повинні враховуваться характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Проте з постанови суду вбачається, що суд при визначенні ОСОБА_2 стягнення взагалі не керувався вимогами ст. 33 КУпАП, а лише формально послався на обставини, зазначені в цієї статті.

Так, при обранні ОСОБА_2 найбільш суворого виду стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, суд взагалі не мотивував необхідності обрання йому саме такого адміністративного стягнення.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався та вказане правопорушення вчинив вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, має дружину та дочку.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що правопорушення, яке було вчинене ОСОБА_2 не потягло настання тяжких наслідків, а також те, що позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами поставить його та його родину у тяжке матеріальне становище, оскільки експлуатація автомобілю є єдиним джерелом його доходів, що вважаю, що постанова судді підлягає зміненню у частині призначення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 03.07.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу у сумі 3500 грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.Ф. Балабан