АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю захисника особи, що подала апеляційну скаргу - адвоката Кваші М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року,-

Встановила:

Цією постановою ОСОБА_3 визнаний винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25 (двадцяти п'яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_3 20.04.2015 року о 09.00 на просп. Повітрофлотському, 20/1, керуючи автомобілем «Mazda CX-5», державний номерний знак НОМЕР_1, під час зміни напрямку руху та розвороту через подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки сталося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 10.1, п. 34 Додатку 2 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 13.05.2015 року і закрити провадження відносно нього у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на _____________________________

Справа №33/796/690/2015 Категорія ст.124 КпАП України

Доповідач: Сілкова І.М.

те, що й інші учасники виконують ці Правила. Відповідно до вимог п.п. 10.4, 16.6 Правил дорожнього руху України при виконанні маневру він впевнився,що не створює перешкод у русі іншим учасникам, до яких водій автомобіля «ВАЗ» - ОСОБА_4 не належав, оскільки, рухаючись позаду автомобіля «Mazda CX-5» в крайній лівій смузі, намагаючись, як вбачається з його пояснень, здійснити поворот наліво і «проскочити» на вул. Фучика, сам перетнув подвійну осьову лінію дорожньої розмітки, не дав переваги у русі автомобілю «Mazda CX-5», який здійснював розворот, чим порушив п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого і відбулось зіткнення. При цьому вказує, що розпочинаючи маневр розвороту, він переконався, що будь-якої загрози учасникам дорожнього руху не несе і, що відстань від перетину подвійної суцільної смуги руху до її закінчення складала менше одного метра. Також зазначає, що дії водія ОСОБА_4 знаходились поза його контролем, оскільки автомобіль під керуванням останнього знаходився позаду нього і за наявних обставин він не міг передбачити траєкторію його руху, а тому уникнути ДТП у нього можливості не було. Таким чином, апелянт вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, проігнорував його пояснення, долучені до матеріалів справи, не оцінив належним чином схему ДТП, не взяв до уваги ту обставину, що за наявної дорожньої обстановки він не міг жодним чином вплинути на можливість зіткнення транспортних засобів та дійшов помилкового висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між його діями та пошкодженням транспортних засобів.

Доповівши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_3 - адвоката Кваші М.М., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи цією ж постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва, інший учасник дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_4 також був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення п. 10.1, п. 34 Додатку 2 Правил дорожнього руху та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Так, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ч.1 ст.9 КУпАП невід'ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об'єктивну сторону правопорушення.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення є наявність причино-наслідкового зв'язку між діями особи у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП дотримано не було, що призвело до однобічного та неповного з'ясування обставин справи і як наслідок, прийняття незаконного рішення.

Так, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги пояснення ОСОБА_4, протоколи про адміністративне правопорушення та схему ДТП. Водночас ніякої оцінки наявним у матеріалах справи поясненням ОСОБА_3 судом першої інстанції надано не було. Зокрема, ОСОБА_3 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував та зазначав, що зіткнення сталось внаслідок винних дій водія ОСОБА_4, який, рухаючись позаду його автомобіля, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки, виконуючи маневр повороту наліво не надав перевагу в русі транспортному засобу, яким він (ОСОБА_3) керував та виконував розворот, чим порушив п. п. 10.1., 10.4. Правил дорожнього руху України. При цьому, ОСОБА_3 наголошував, що перед початком розвороту переконався, що будь-яких перешкод учасникам дорожнього руху, які б мали переваги у русі перед ним, цей маневр не створює, а віддаль від перетину подвійної суцільної смуги руху транспортним засобом під його керуванням і до її закінчення складала менше одного метра.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди, викладені у поясненнях ОСОБА_3, підтверджуються також і наявною вматеріалах справи схемою ДТП, в якій зафіксовано напрямок руху автомобілів перед зіткненням та позначено місце зіткнення, що знаходиться у крайній лівій смузі зустрічного напрямку руху відносно смуги, в якій знаходився автомобіль ОСОБА_5 перед початком маневру, та поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_4, який в судове засідання під час апеляційного розгляду справи не з'явився, причини його неявки суду невідомі, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до пояснень останнього, які він надавав під час складання протоколу (а.с. 5) та під час розгляду справи в суді першої інстанції, він у зазначений день і час, керуючи автомобілем НОМЕР_3 20.04.2015 року приблизно о 09 годині, рухаючись по Повітрофлотському проспекту, повертаючи на вул. Фучика, намагався «проскочити», і перетнувши подвійну суцільну смугу здійснив зіткнення з автомобілем «МAZDA СХ-5» під керуванням водія ОСОБА_3, який почав розвертатись перед ним.

Під час апеляційного розгляду справи, захисник Кваша М.М. підтвердив пояснення ОСОБА_3, які останній давав під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4) і подавав до суду першої інстанції (а.с. 11-12) та пояснив, що 20.04.2015 року близько 09 години, ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_4, рухався по Повітрофлотському проспекту у м. Києві зі сторони Солом'янської площі у напрямку проспекту Перемоги у крайній лівій смузі. На перехресті з вул. Фучика, увімкнувши світловий покажчик лівого повороту, мав намір виконати розворот у напрямку Солом'янської площі. На дозволений сигнал світлофору, переконавшись, що транспортні засоби, які знаходились попереду, виконали маневр повороту ліворуч на вул. Фучика, а зустрічний транспорт зупинився та, що перешкод для інших автомобілів, які мали переваги в русі, немає, почав виконувати розворот, і в цей час, коли автомобіль передньою частиною вже знаходився на зустрічній смузі, у передні ліві двері зіткнувся автомобіль НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, який знаходився позаду, в тій же смузі руху.

Згідно з п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому, виходячи з положень п. п. 1.3, 1.4 вказаних Правил, учасники дорожнього руху зобов'язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно з п. 10.4. Правил дорожнього руху України перед розворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Відповідно до п. 16.6. повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Таким чином, згідно з нормами чинного законодавства, при виконанні маневру розвороту водій ОСОБА_3 мав впевнитись у тому, що такий маневр не створює перешкод у русі іншим учасникам, які здійснюють рух та мають переваги у русі перед ним, а також дати дорогу зустрічним транспортним засобам.

Крім того, з висновку експертного дослідження за № 9837/15-52, долученого до матеріалів справи за клопотанням захисника Кваша М.М. вбачається, що в ситуації, яка склалася перед зіткненням, технічна можливість попередження ДТП визначалась виконанням водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 10.1, 13.1, і р. 34 ПДР України, для чого у останнього не існувало об'єктивних перешкод технічного характеру, а водій ОСОБА_3, в даній дорожній ситуації не мав технічної можливості своїми однобічними діями уникнути зіткнення. Також у вказаному висновку зазначено, що формальна невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам р. 34 ПДР України, в частині перетину суцільної осьової лінії, в конкретному випадку не стала технічною причиною зіткнення автомобілів, тобто не знаходилась у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, зматеріалів справи вбачається, а долученими до неї документами підтверджується, що вказані вимоги Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 були дотримані. При чому, наявні в матеріалах справи докази, в їх сукупності, у тому числі пояснення водія ОСОБА_4, пояснення ОСОБА_3, схема ДТП, на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів та рух автомобілів перед ним, а також висновок вищезазначеного експертного дослідження № 9837/15-52, свідчать про те, що саме дії водія ОСОБА_4 перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням транспортних засобів.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_3 п.10.1, п.34 Додатку 2 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може вважатись законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною статтею.

Крім того, слід зазначити, що відповідальність за порушення водіями транспортних засобів розмітки проїзної частини доріг передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Разом з тим, протокол про вчинення вказаного правопорушення уповноваженим органом не складався, а розгляд справи про це правопорушення відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП належить до компетенції органів внутрішніх справ ( міліції) і тому, з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати правову оцінку діям водія ОСОБА_3 щодо наявності в них складу адміністративного правопорушення передбаченого цією статтею.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова