Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/3154/15-п Головуючий у 1-й інст. Кондратюк В. І.
Категорія ст.172-7 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

при секретарі Рудзінського А.Л.,

за участю: прокурора Гнідого І.В.,

особи щодо якої

складено протокол ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 08 вересня 2015 року,

встановив:

зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1, працюючого директором Овруцького професійного ліцею,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді в штрафу в розмірі 170 грн.

Постановою суду першої інстанції встановлено, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 25.08.2015 року та матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 відповідно до п.п.1.4,1.7 контракту з 01 липня 2010 року по 30 червня 2015 року являється директором Овруцького професійно-технічного училища №35 (в даний час Овруцький професійний ліцей), тобто керівником, підзвітним управлінню освіти і науки Житомирської облдержадміністрації. Відповідно до п. «а» ч.2 ст.4 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення. Відповідно до ст.14 цього Закону ОСОБА_1 був зобов'язаний уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти у письмовій формі безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Проте, ОСОБА_1, будучи ознайомленим з вимогами антикорупційного законодавства, жодних заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів не ужив, а саме не повідомив начальника Управління освіти та науки Житомирської обласної державної адміністрації про те, що в його прямому підпорядкуванні в училищі працюють його близькі особи: дружина - ОСОБА_2, рідна сестра - ОСОБА_3 та рідний брат - ОСОБА_4

Крім цього, ОСОБА_1 видав та підписав накази: №76-к від 29.08.2014 р. «Про встановлення надбавок за вислугу років»; № 78/а-к від 03.09.2014 р. «Про встановлення надбавок та доплат»; № 86-к від 22.09.2014 р. «Про преміювання», №214 від 30.12.2014 р. «Про преміювання», №215 від 30.12.2014 р. «Про надання грошової винагороди педагогічним працівникам» та №54 від 27.03.2015 р. «Про преміювання», в які серед інших працівників також включені його дружина, рідні брат і сестра. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП.

На постанову суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга в якій він просить скасувати постанову суду, як незаконну, а провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КупАП. При цьому, не оспорюючи факти підписання ним наказів про преміювання, вважає, що в даному випадку конфлікт інтересів, як корупційне правопорушення, відсутній, а протокол про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП складено безпідставно. Звертає увагу, на те, що право директора Овруцького професійного ліцею (ПТУ-35) на отримання заробітної плати та преміювання працівників, незалежно від займаної посади, якості, стажу та досвіду роботи, гарантовані наказом Міністерства від 26.07.2004 р. №697-к про призначення його на посаду директора ПТУ-35, контрактом між ним і Управлінням освіти та науки Житомирської ОДА та постановою №1298 від 30.08.2002 р. «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» саме на підставі яких він діяв. Крім того, наголошує, що вирішуючи питання про преміювання працівників закладу та себе, ніяким чином не приховував та і не міг приховати наявності конфлікту інтересів, оскільки службовим особам Управлінню освіти та науки Житомирської ОДА було про це відомо. Вважає, що за даних обставин, вбачаються не ознаки корупційного правопорушення, а формальні ознаки порушення фінансової дисципліни, які виникли у зв'язку з неузгодженостями норм закону, відсутністю чіткого формулювання в нормативних документах порядку преміювання близьких родичів, відсутністю у законодавстві чітких формулювань поняття конфлікту інтересів. В його діях відсутня суб'єктивна сторона корупційного правопорушення - умисел, як обов'язковий елемент складу вказаного адміністративного правопорушення, адже на момент підписання наказів на преміювання працівників він був переконаний, що діє у відповідності з законом та в межах своєї компетенції.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 в підтримку своїх апеляційних вимог, прокурора, який просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно ст.280 КУпАП: орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вимогами ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити опис обставин, установлених при розгляді справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи зазначених вимог закону дотримано не було.

Апеляційний суд звертає увагу, що всупереч вимог ч.2 ст.283 КУпАП суд першої інстанції в мотивувальній частині оскарженої постанови повинен був встановити фактичні обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, натомість послався на дані, які вбачаються зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та матеріали справи.

Суд першої інстанції, вдавшись до аналізу наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, залишив поза увагою зміни у законодавстві про корупційні правопорушення, що відбулися на час складення щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст.172-7 КУпАП було складено на підставі Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, який діяв на час вчинення адміністративного корупційного правопорушення. Згідно із зазначеним Законом, особи, вказані у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення була передбачена ст.172-7 КУпАП в попередній редакції, при цьому відповідно до диспозиції вказаної статті, така відповідальність наступала за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, під яким, відповідно до положень ч.2 зазначеної статті, за визначенням законодавця, слід було розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, передбачала стягнення у вигляді накладення штрафу в розмірі від десяти до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

26.04.2015 року було введено в дію Закон України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, положеннями п.2 ч.1 ст.28 якого було передбачено обов'язок особи, зазначеної у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника. Відповідальність за вчинення зазначеного корупційного правопорушення була передбачена ст.172-7 КУпАП, яка відповідно до Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року викладена в новій редакції ч.1 ст.172-7 КУпАП, яка передбачає відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, під яким відповідно до примітки до зазначеної статті, слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень, та встановлена відповідальність за ці дії у вигляді накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Цією ж новою редакцією ст.172-7 КУпАП частинами 2 і 3 передбачена відповідальність за дії чи прийняття рішень в умовах реального кнфлікту інтересів та за дії, передбачені частиною першою або другою, вчинені особою, яку протоягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Згідно зі ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, окрім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КУпАП закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Відповідно до п.6 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв'язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

За таких обставин, з огляду на те, що Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року внесено зміни до положень КУпАП і встановлена відповідальність за неповідомлення безпосереднього керівника про наявність у особи лише у випадку реального конфлікту інтересів, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП (в редакції Закону №1700-VII від 14.10.2014), а ця ознака (реальність конфлікту інтересів) відповідно до складеного на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення йому в провину не ставилася, не досліджувалася та в судовому засіданні не встановлена, та з врахуванням того, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ст.172-7 КУпАП в редакції 07.04.2011 року втратила чинність, постанова суду першої інстанції не може залишатись в силі та підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.172-7 КУпАП слід закрити на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв'язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 08 вересня 2015 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.172-7 КУпАП, - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 за ст.172-7 КУпАП закрити на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв'язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя :