ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/12009/15-п

Пров. №3/668/2941/15

08.10.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді: Корольчук Н.В.

при секретарі: Учускіній М.В.

за участю представника

Херсонської митниці ДФС: ОСОБА_1

захисника: ОСОБА_2

особи, яка

притягується до відповідальності: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні справу про порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 482 МК України, відносно ОСОБА_3 Володяєвича ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець Грузії, не працевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

встановив:

На розгляд до Суворовського районного суду м. Херсона надійшли адміністративні матеріали (протокол про правопорушення митних правил №0638/50801/15 від 01.09.2015 року та додані до нього документи) відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 482 МК України.

У протоколі зазначено, що 01.09.2015 року о 20-34 год. у зону митного контролю КПВВ «Чонгар» Херсонської митниці ДФС заїхав автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, країна реєстрації транспортного засобу Україна, VIN JMBSTCY4A8U0033644 під керуванням громадянина України ОСОБА_3. При проведенні митного оформлення вказаного автомобіля було встановлено, що 14.08.2015 року ОСОБА_3 на даному автомобілі здійснив вїзд до Російської Федерації через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» митного поста «Гоптівка» Харківської митниці ДФС. Зі слів ОСОБА_3 вїзд на тимчасово окуповану територію України був здійснений через поромну переправу «Крим Кавказ» в м. Керч ВЕЗ «Крим». З огляду на такі обставини, у протоколі був зроблений висновок про вчинення ОСОБА_3 порушення митних правил, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 482 МК України.

ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти того, що після відвідин родичів в РФ та Грузії вїхав на територію Криму через поромну переправу «Крим Кавказ» в м. Керч, та пояснив, що зробив це з тих причин, що таким чином зміг зекономити грошові кошти на повернення в Україну. Заявив, що не вбачає в своїх діях вини, оскільки вважає, що перешкод для повернення в державу, громадянином якої він є і в якій він живе, таким шляхом не мав.

В судовому засіданні представник митного органу пояснив, що протиправні дії ОСОБА_3 полягали у ввезенні автомобіля MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, на територію ВЕЗ «Крим» поза митним контролем без виконання митних формальностей через тимчасово закритий пункт пропуску «Керч», просив визнати ОСОБА_3 винним у порушенні митних правил, передбаченому ч. 1 ст. 482 МК України, та накласти на нього стягнення, передбачені санкцією цієї статті.

Захисник заперечила проти такої позиції представника митного органу, навівши доводи на обґрунтування відсутності в діях її підзахисного складу інкримінованого йому правопорушення, та просила у звязку з цим закрити провадження у справі.

Заслухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити з таких підстав.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 486, 489 МК України при розгляді справи про правопорушення митних правил підлягають зясуванню такі обставини: чи було вчинено адміністративне правопорушення (тобто час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, з дотриманням вимог щодо своєчасного, всебічного, повного та обєктивного зясування обставин кожної справи.

Частиною 1 ст. 527 МК України визначено, що однією з постанов, яку може бути винесено У справі про порушення митних правил, є постанова про закриття провадження у справі (зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

З урахуванням конкретних обставин справи, а саме того, що відповідно до викладеного у протоколі про порушення митних правил висновку предметом інкримінованих ОСОБА_3 дій визнано належний його дружині автомобіль MITSUBISHI LANCER, вже на час складання того протоколу особа, яка його склала, усвідомлювала, що за санкцією ч. 1 ст. 482 МК України на ОСОБА_3 можуть бути накладені досить суворі стягнення. Такі обставини, виходячи з встановлених Конституцією України, норми якої є нормами прямої дії, основних засад судочинства, зокрема, щодо забезпечення доведеності вини, та положень ст. 458 МК України, за змістом яких підставою адміністративної відповідальності є вчинення особою діяння, яке містить склад правопорушення, передбачений цим Кодексом, вимагали від особи, яка склала той протокол, здійснення максимально можливою мірою дій, спрямованих на забезпечення можливості притягнення особи, яка скоїла правопорушення, до адміністративної відповідальності шляхом зібрання та фіксації доказів його вчинення з тим, щоб викладені у протоколі дані беззаперечно стверджували протиправність діяння особи, її винність у цьому діянні, факт і обсяг посягання цієї особи на охоронювані законом правовідносини.

Суд вважає, що при складенні адміністративного протоколу щодо ОСОБА_3 ці вимоги закону виконані не були з огляду на таке.

Відповідно до виписаних у ст.ст. 488, 490, 494 - 495 МК України положень, протокол про порушення митних правил - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою, про вчинення діяння (діянь), яке (які) містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого МК України, є найважливішим джерелом доказів у справах про порушення митних правил. В межах зазначених у протоколі обставин інкримінованого особі порушення митних правил і повинен провадитися їх, у тому числі, судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказав, що термін «кримінальне правопорушення», що міститься у ст. 2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), має автономне значення і охоплює суворі за своїми наслідками види адміністративних стягнень, до яких належать адміністративний арешт та значні адміністративні штрафи, які фактично носять кримінальний характер з усіма гарантіями ст. 6 Конвенції, а справи щодо їх застосування в силу суворості таких санкцій за суттю є кримінальними (пункти 82, 83 Рішення у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» від 8 червня 1976 року, пункт 55 Рішення у справі «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року, пункт 38 Рішення у справі «Менаріні проти Італії» від 27 вересня 2011 року).

З цього слідує, що протокол про порушення митних правил є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 494 МК України у протоколі про порушення митних правил, крім іншого, має бути зазначено час вчинення інкримінованого особі порушення.

Однак, з складеного відносно ОСОБА_3 протоколу видно, що поставивши йому у вину наведені вище дії, разом з цим в протоколі не відображено, коли саме останній їх вчинив, а саме: коли він вїхав на територію ВЕЗ «Крим» через тимчасово закритий пункт пропуску «Керч». Фактично у протоколі вказано лише дату виявлення інкримінованого ОСОБА_3 правопорушення, що не відповідає вимогам п. 4 ч. 2 ст. 494 МК України.

Крім того, за змістом ст.ст. 458 МК України, 9 КУпАП протиправне діяння, вчинене певною особою, визнається порушенням митних правил лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи, тобто якщо вчинене було здійснено навмисно або з необережності, наявність вини є невідємною ознакою субєктивної сторони будь якого адміністративного правопорушення.

Виходячи з конструкції адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 482 МК України, а також розяснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику у справах контрабанду та порушення митних правил», субєктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю в особи вини у формі прямого умислу.

При цьому, за змістом ст. 10 КУпАП наявність умислу є необхідною у всіх випадках, коли особа притягається до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, що може бути зроблено тільки навмисно, вина у формі умислу полягає в усвідомленні особою протиправного характеру вчиненої дії або бездіяльності, тобто їх незаконності, передбаченні її шкідливих наслідків та бажанні їх або свідомого допускання настання цих наслідків.

Крім того, як зазначено у вказаній вище постанові Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 №8, особи, що вчиняють контрабанду та порушують митні правила, посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України, внаслідок чого завдають шкоду економіці держави, її культурній спадщині, здоровю населення та громадській безпеці, сприяють розширенню тіньового сектора економіки.

Однак, матеріали, зібрані органом, працівник якого склав протокол про правопорушення митних правил відносно ОСОБА_3, з урахуванням пояснень останнього, наданих при складенні цього протоколу, не містять як переконливих даних про те, що мав місце факт заподіяння інкримінованими ОСОБА_3 діями будь якої шкоди, а також достатніх даних для прийняття рішення про умисне вчинення ним того діяння, яке ставиться йому у вину.

Так, слід відрізняти поняття «державний кордон», що розділяє і розмежовує території суміжних суверенних держав, і поняття «адміністративно - територіальні або адміністративні кордони», за допомогою яких здійснюється розмежування окремих частин однієї держави, зокрема, адміністративно - територіальних одиниць.

Виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 482 МК України, відповідальність за цією статтею несе особа, яка здійснила певні дії через митний кордон України (який відповідно до ст. 10 МК України збігається з державним кордоном України).

Разом з цим, у п. 6.3. ст. 6 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України», на який міститься посилання у складеному щодо ОСОБА_3 протоколі в обґрунтування правильності висновку про порушення ним митних правил, врегульований порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим».

Законом України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» вільну економічну зону «Крим» створено в межах двох адміністративно - територіальних одиниць України: Автономної Республіки Крим та міста Севастополя і визначено особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій частині території України.

Згідно ст. 3 того самого Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій, внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України, а також повітряний простір над зазначеними територіями.

Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону територія ВЕЗ «Крим» не поширюється на виключну морську економічну зону України, а саме: на територіальне море України і прилеглі зони, протоки, що використовуються для міжнародного судноплавства, континентальний шельф, відкрите море, режим островів та міжнародний район морського дна, а також на повітряний простір над півостровом Крим, визначений таким відповідно до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року.

З наведеного випливає, що адміністративним кордоном ВЕЗ «Крим» є кордон між територією ВЕЗ «Крим» та іншою територією України, він збігається із суходільним адміністративним кордоном між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю і за положеннями вказаного Закону поняття «адміністративний кордон ВЕЗ «Крим»» не є тотожним поняттю «державний кордон України».

Отже, є підстави вважати, що ОСОБА_3, предявивши автомобіль для здійснення митного контролю та митного оформлення вїзду на територію України з вільної економічної зони «Крим» у КПВВ «Чонгар», діяв у відповідності з вимогами п. 6.3. ст. 6 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України».

Крім того, як зазначено у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 року за №424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», У зв'язку із загостренням ситуації в Автономній Республіці Крим і вторгненням на територію України озброєних формувань, екстремістськи налаштованих осіб та військовою агресією з боку Російської Федерації, блокуванням роботи пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які розташовані в Автономній Республіці Крим, що призводить до неможливості провадження подальшої діяльності в них та перешкоджає здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, прийнято рішення тимчасово закрити пункти пропуску та пункти контролю за переліком згідно з додатком. Наказом Міністерства інфраструктури України від 16.06.2014 року №255 «Про закриття морських портів» (зареєстровано в Мінюсті України 24.06.2014 року за №690/25467) морський порт Керч закрито до відновлення конституційного ладу України на тимчасово окупованій території АР Крим.

Конституцією України, як і положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожному громадянину України гарантується безперешкодне право повернутися в Україну.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу - окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

З огляду на наведене, на думку суду, не може йтися про те, що не проходження ОСОБА_3 митного контролю у порту «Керч» було викликано його умисними діями, бо це не залежало від його волі, а до цього призвели наведені вище обставини, повязані з окупацією території АР Крим.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 482 МК України у звязку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що інкриміноване йому діяння не містить усіх ознак складу такого правопорушення, а тому відсутній склад у цілому.

Керуючись ст. 527 МК України, ст. 247 КУпАП України,

постановив:

Провадження у справі відносно ОСОБА_3 Володяєвича закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Автомобіль марки MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1, повернути ОСОБА_3 Володяєвичу.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

Суддя: Н.В. Корольчук