АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/1277/15-п Головуючий суддя І інстанції Омельченко
Провадження № 33/790/424/15 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
Категорія: Порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна
ПОСТАНОВА

іменем України

21 жовтня 2015 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_1 - адвокатів Старець В.С. та Пилипко А.Г.на постанову Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2015 року про притягнення:

ОСОБА_1 ,1961 р.н., приватного підприємця, прож. АДРЕСА_1,- за ст. ст.. 124 та 122-4 КУпАП до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП, -

ОСОБА_4, 1971 р.н., Не працюючого, прож. АДРЕСА_2, до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП

встановив:

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 26.06.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. ст. 122-4 КУпАП закрито у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Як зазначено в постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 14.01.2015 року приблизно о 11.00 год., керуючи автомобілем КАМАЗ № НОМЕР_3, в порушення вимог п.п. 12.1, 13.1 ПДР України, по вул.Блюхера біля будинку № 31 м. Харкова не забезпечив безпечну швидкість руху та не витримав безпечну дистанцію , скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі одержали ушкодження.

Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 14.01. 2015 року в 11.00 годин, керуючи автомобілем КАМАЗ № НОМЕР_3, в порушення вимог п.п.2,10 ПДР України по вул..Блюхера біля будинку № 31 м.Харкова, став учасником ДТП. після чого з місця пригоди поїхав.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 14.01. 2015 року приблизно о 11.00 год., керуючи автомобілем НОМЕР_2 по вул.Блюхера біля будинку № 31 м.Харкова, в порушення вимог п.п.2,10 ПДР України став учасником ДТП місце якої залишив до оформлення матеріалів.

Правопорушник ОСОБА_1 визнав себе винним лише в тому, що після ДТП поїхав : місця пригоди. Проте винним себе у скоєнні ДТП не визнав, посилаючись на те, що винним у ДТГ вважає водія АУДІ ОСОБА_4 та пояснив, що 14.01.15 р. він керуючи автомобілем КАМАЗ доїхавши до перехрестя вул..Гв.Широнінців та Блюхера вмикнув лівий поворот перестроївся і крайній лівий ряд і на зелений сигнал світлофору повернув на вул..Блюхера, виїхав на середин) перехрестя пропустив зустрічний транспорт і повернув ліворуч, проїхав зупинку тролейбуса порівнявся з автомобілем АУДІ, який знаходився від нього з лівої сторони і продовжив рухатись по крайній правій смузі, автомобіль АУДІ стояв і різко здав назад під ліве крило його автомобілі КАМАЗ, від чого він різко затормошив , повернув ліворуч і зупинився, водій АУДІ у нього липи спитав, чи він його не бачив. Він - Олександров рухався зі швидкістю 20-30 км/год і з такок швидкістю він не зміг би так пошкодити автомобіль Ауді. Автомобіль Ауді стояв без включеного сигналу повороту і коли він зрівнявся з вказаним автомобілем, Ауді став різко здавати назад в'їхав задньою частиною під його ліве переднє крило КАМАЗу. Після ДТП він з водієм Ауді домовилися і поїхали на СТО, він- Александров готовий і брав ремонт на себе, оскільки вважаї винним себе в ДТП, наступного дня він прийшов в себе і зрозумів що не є винним в ДТП. По автомобілю Ауді було видно, що той не раз був у ДТП.

Правопорушник ОСОБА_4 свою вину визнав , що став учасником ДТП, місце якої залишив до оформлення матеріалів. Не згоден з поясненнями водія ОСОБА_1 і вважає останнього винним в ДТП. Так ОСОБА_4 пояснив, що рухався на автомобілі Ауді по вул..Блюхера з боку Ак.Павлова в сторону пр..Тракторобудивників. переїхавши перехрестя вулиць Блюхера та Гв.Широнінців і проїхавши від нього приблизно 100 метрів, рухався по лівій крайній смузі, зупинився пропустити зустрічний транспорт для здійснення повороту ліворуч піля чого відчув сильний удар в задню частину свого автомобіля, від чого перелетів на зустріну смугу та в»їхав в сугроб, коли вийшов з машини побачив що в нього автомобіль в»їхав автомобіль КАМАЗ. Вважає, що водій ОСОБА_7 говорить неправду, оскільки він на своєму автомобілі Ауді стояв і не рухався і не здавав назад, стояв з включеним лівим поворотом. На автомобілі до даного ДТП не було ніяких пошкоджень ні одної подряпини. ДАЇ не викликали, оскільки ОСОБА_7 цього не захотів, а після ДТП останній поїхав. А він приїхав у ДАІ лише 22.01.15 р. На цей час його автомобіль знаходиться на стоянці.

Суд вислухавши пояснення правопорушників та їх представників, дослідившії адміністративний матеріал, вважає винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди за ст.. 124 122-4 КУпАП ОСОБА_1, за ст.. 122-4 КУпАП ОСОБА_4

Вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується: схемою ДТП, поясненнями водіїв, фотокартками.

В матеріалах справи містяться пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які пояснили, що вони є працівниками СТО та до них на стоянку заїхалі два автомобіля Ауді-80 та слідом за ним КАМАЗ. На Ауді-80 були значні пошкодження задньої частини автомобіля, не було заднього стекла. Огляд транспортного засобу Ауді-80 було проведене близько 12-00 години.

Дані пояснення свідків були відібрані адвокатом Пилипко А.Г. 26.01.2015 року, а оскількі вони не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання відмову від давання показань, а тому суд до даних пояснень ставиться критично, як до таких, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Твердження правопорушника ОСОБА_1 про те, що не він в'їхав в задню частин; машини Ауді-80, яким керував водій ОСОБА_4, а навпаки ОСОБА_4 здавав задній ходом та в'їхав до його автомобілю КАМАЗ та ще з істотними пошкодженнями автомобіля, не знайшли свого підтвердження, оскільки окрім пояснень самого водія ОСОБА_1 матеріалі справи не містять жодного допустимого та належного доказу на підтвердження цього факту.

Також в матеріалах справи міститься повідомлення № 2/15 ЧП «Експерт-сервіс» висновком про неможливість проведення транпсортно-трасологічної та авто технічної експерти без надання додаткових даних, яке підписане директором ОСОБА_10 надано з порушенням діючого законодавства України, а також з порушенням норм Інструкції про особливою здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють; державних спеціалізованих експертних установах, оскільки у директора ОСОБА_10 нема повноважень на надання будь-яких висновків експерта-трасолога без відповідної атестації. Додав до повідомлення фототаблиці та схеми також судом до уваги не приймаються.

Адвокатом Пилипко А.Г. було заявлено клопотання про проведення комплексне транпсортно-трасологічної та автотехнічної експертиз, проведення якої було доручено експертам Харківського НДІ ім.. Бокаріуса, але дані експертизи не були проведені, у зв'язку з ненаданняі додаткових даних на клопотання експерта. ОСОБА_1 та його представник, як зацікавлев особи на підтвердження невинуватості водія ОСОБА_1 не надали експерту необхідни вихідних даних, не змогли пояснити де саме сталося зіткнення, де стояв автомобіль КАМАЗ т інше.

З протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 861775 від 27.01.2015 рок було вказано, що водій ОСОБА_1 порушив п. п. 2.10, 12.1, 13.1 ПДР України, що призвел до ДТП.

Відповідно до п. 2.10 ПДР України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригод водій зобов'язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в пункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які зходять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Відповідно до п. 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 13.1 ПДР України, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

З огляду на викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення водієм транспортних засобів правил дорожнього руху, яке призвело до ушкодження транспортних засобів, а також ст. 122-4 КУпАП, тобто залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №855926 від 27.01.2015 року, вбачається, що водій ОСОБА_4 порушив п. 2.10 ПДР України, та з урахуванням повного визнання цієї обставини, суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_4 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 122-4 КУпАП.

Обставин, що обтяжують або пом'якшують вину ОСОБА_1 суд не вбачає.

Обставин, що обтяжують вину ОСОБА_4 судом не встановлено, обставиною, що пом'якшують вину притягуваного ОСОБА_4 суд вбачає щире каяття в скоєному та повне визнання ним вини.

Накладення адміністративного стягнення не є можливим, оскільки сплинув строк, передбачений ст. 38 КУпАП, так як адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш ж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його виявлення. Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінчені на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

На постанову суду захисники ОСОБА_1 - адвокат Старець В.С. та адвокат Пилипко А.Г. подали апеляційні скарги. Адвокат Старець В.С. просить постанову скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 122 КУпАП. Адвокат Пилипко також просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Апелянти зазначають, що суд, в порушення вимог КУпАП, не дослідивши всіх обставин справи визнав ОСОБА_1 винним в адміністративних правопорушеннях та закрив справу у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП.

Також вказують, що при розгляді справи судом допущена неповнота та однобічність, а постанова суду не відповідає вимогам ст. 252,280 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи учасників процессу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.

Так, згідно наданих суду матеріалів, вбачається, що для об'єктивної оцінки дій учасників ДТП, по справі судом було призначено автотехнічну та транспортно-трасологічну експертизи, допитані учасники ДТП та вивчені матеріали справи яким судом першої інстанції була надана належна правова оцінка.

Суд прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.10,12.1,13.1 ПДР, в результаті чого скоїв скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4 та ст.124 КУпАП.

Даний висновок суд обґрунтував на підставі наявних в справі матеріалів в тому числі протоколу про адміністративне правопорушення, довідки по ДТП, протоколу огляду місця ДТП та схеми до нього, а також на підставі пояснень учасників ДТП, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності.

В поданій апеляційній скарзі є посилання на те, що судом неповно були встановлені та досліджені всі обставини справи, що призвело до винесення неправомірного рішення.

Однак доводи, на які посилаються апелянти не підтверджуються висновками, що містяться в постанові районного суду, та не ґрунтуються на наявних в справі доказах.

Так, з постанови суду першої інстанції вбачається, що суд належним чином вивчив всі наявні в справі матеріали, надав їм вірну оцінку, та виніс законну і обґрунтовану постанову, з урахуванням доводів учасників ДТП.

Висновки суду щодо наявності вини в діях ОСОБА_1 належним чином обґрунтовані та не підлягають скасуванню.

Протоколи про адміністративні правопорушення (а.с.2,3) складені уповноваженою державою особою і в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувався, як і дії посадової особи що його складала.

При апеляційному розгляді, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підтвердили та не оспорювали наявність ДТП за їх участі.

Крім того, ОСОБА_4 повідомив що після ДТП ОСОБА_1 допомагав йому витягнути автомобіль з узбіччя дороги.

Данний факт підтвердив і ОСОБА_1

Крім того, обидва учасники ДТП підтвердили покази надані в суді першої інстанції.

Не зважаючи на те, що пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, не були сприйняті судом першої інстанції, апеляційний суд вважає їх такими що заслуговують на увагу.

Данні свідки пояснили, що вони є працівниками СТО та до них на стоянку заїхалі два автомобіля Ауді-80 та слідом за ним КАМАЗ. На Ауді-80 були значні пошкодження задньої частини автомобіля, не було заднього стекла. Огляд транспортного засобу Ауді-80 було проведене близько 12-00 години.

На переконання апеляційного суду сукупність всіх данних підтверджує те, що обидва учасника ДТП порушили п. 2.10 ПДР.

За таких обставин, висновок суду щодо винності ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в скоєнні в скоєнні правопорушення передбаченого ст. 122-4 КУпАП є обгрунтованним.

Розбіжність версій учасників ДТП щодо залишення ними місця зіткнення на думку апеляційного суду не впливає на вірність кваліфікації скоєного ними правопорушення по ст.122-4 КУпАП.

Висновок № 2/15 ЧП «Експерт-сервіс» про неможливість проведення транпсортно-трасологічної та автотехнічної експерти без надання додаткових даних, яке підписане директором ОСОБА_10 судом до уваги обгрунтовано не приймався, з підстав викладених судом першої інстанції в мотивувальній частині оскарженої постанови з якими погоджується апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги захисника Старець В.С. про вищевикладене та посилання на невідповідність змісту протоколу ст.256 КУпАП апеляційний суд вважає необгрунтованними.

Матеріали справи, не містять данних що захисник ОСОБА_11 був свідком данної ДТП а тому його посилання на те, що протоколи про адміністративне правопорушення складались без виїзду на місце ДТП, та твердження в апеляції про стан проїзної частини не заслуговують на увагу.

В рапорті та схемі ДТП не зазначено що автомобіль «Ауді» зіткнувся з невідомим автомобілем.

При апеляційному розгляді ОСОБА_1 пояснив що йому було відомо про призначення єкспертиз судом однак суд не викликав його для проведення єкспертизи і представника суду який би роз'яснив йому його дії при проведенні єкспертизи не було а тому він не знав як діяти.

Данні суб'єктивні висновки апеляційний суд не сприймає оскільки вони не базуються на вимогах закону.

Більш того, транспортно-трасологічна та автотехнічна єкспертиза призначались саме за клопотанням захисту ОСОБА_1

Доводи апеляції захисника ОСОБА_11 щодо відслідкування судом виконання своєї ухвали необгрунтовані, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами ст. ст. 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи, а ненадання з боку його підзахисного ОСОБА_1 додаткових данних на клопотання експерта теж є поза межами компетенції суду.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 не зазначено прізвищ свідків які могли б надати покази.

Прохання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_11 закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП не базується на вимогах п.1 ст.247 КУпАП.

Згідно ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не заперечують факт своєї участі в ДТП.

Таким чином сам факт події - ДТП не заперечується учасниками процессу.

При таких обставинах підстави передбачені п.1 ст.247 КУпАП відсутні.

Відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення, а у разі відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але при наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення коли строки, встановлені ст. 38 КУпАП України закінчились.

Таким чином, в зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП України відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП провадження по справі відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Суд першої інстанції, оцінивши пояснення учасників процессу, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про закриття провадження у адміністративній справі в зв'язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП України відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП.

Апеляційний суд погоджується з таким вирішенням справи.

Так, відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Матеріали справи про адміністративне правопорушення свідчать, що судом в повному обсязі були проаналізовані обставини справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_1 законною і обґрунтованою, та вважає правильним закриття справи у зв'язку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційні скарги захисників Старця ВС. та Пилипка А.Г. залишити без задоволення, а постанову Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2015 року щодо закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення № 643/1277/15-п у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі п. 7 ст. 247 КУПАП залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя -