АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю особи, яку пригнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року,-

Встановила:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови, 04 березня 2015 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Стальського в м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, після чого не дочекавшись приїзду працівників міліції залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний, чим порушив п.п. 13.1, 2.10а Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.ст. 124, 122-4 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якійпросить скасувати постанову суду від 05 травня 2015 року, а провадження у справі закрити у зв'язку з відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що на його думку призвело до неправильного вирішення справи.

____________________________________________________

Справа №33/796/688/2015 Категорія ст.124 КпАП України

Доповідач: Сілкова І.М.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції застосував спрощений підхід при розгляді справи та безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності. Вказує, що суд не викликав в судове засідання потерпілого, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, чим порушив його права передбачені ст. 268 КУпАП, та позбавив можливості поставити питання свідкам, іншим учасникам процесу, спростувати пояснення інших учасників процесу, заперечити проти показань свідків тощо. При цьому, судом не надано належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а пояснення самого ОСОБА_9 судом також були проігноровані. Крім цього, ОСОБА_2 наголошує на тій обставині, що висота пошкоджень на його автомобілі та автомобілі потерпілого не співпадають, а також вказує, що судом не досліджено механізм вчинення ДТП, оскільки залишилось не з'ясованим яким бампером переднім чи заднім, правим чи лівим було здійснено наїзд на автомобіль потерпілого.

Доповівши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2, вислухавши його пояснення, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, вислухавши пояснення іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 березня 2015 року об 11 год. 00 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ауді», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Стальського в м. Києві, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, після чого не дочекавшись приїзду працівників міліції залишив місце дорожньо-транспортної пригоди.

Під час апеляційного розгляду справи, як і під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_2 свою вину не визнав та пояснив, що він, 04.03.2015 року приїжджав разом зі своїми друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на своєму автомобілі «Ауді» на авторинок з'ясувати вартість запчастин. При паркуванні, ніякого автомобіля не «чіпляв», а після того як повернулися, сіли в автомобіль і поїхали. Претензій від кого-небудь щодо причетності його до дорожньо-транспортної пригоди не надходило, звукових чи світлових сигналів ніхто не подавав.

Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах апеляційної скарги, вважаю, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у порушенні ним п.п. 13.1, 2.10а ПДР України є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи даними, зокрема:протоколами про адміністративне правопорушення серії АП1 № 200620 та АП1 № 579681 від 01.04.2015 року (а.с.2, 3), схемою дорожньо-транспортної пригоди від 04.03.2015 року (а.с.4), наявними пошкодженнями на обох автомобілях, які зафіксовані у схемі дорожньо-транспортної пригоди та в протоколі огляду транспорту (а.с.14), з фотознімками доданими до нього (а.с. 16,17,18,19), який було проведено в присутності учасників ДТП, і в якому зазначені характерні пошкодження та нашарування краски світлого кольору, а також письмовими поясненнями свідків ДТП - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 6, 8, 9).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки такий висновок не узгоджується з обставинами, які працівники ДАІ вказали в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі ДТП, протоколі огляду транспортного засобу з доданими до нього фотознімками, а доводи ОСОБА_2 про те що пошкодження на обох транспортних засобах не співпадають по висоті, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки із вказаних фотознімків не можна зробити однозначний висновок про об'єктивність цих доводів.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення ОСОБА_2 п.п. 13.1, 2.10а ПДР України, а тому постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, - без зміни, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова