АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржувана постанова винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначає, що не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, що позбавило його права надавати пояснення в суді, а також оскаржити судове рішення в установлені законом строки.

Вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував обставин вчиненого правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, та необґрунтовано призначив йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім цього, суд необґрунтовано відкинув, як доказ невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, його пояснення про те, що саме інший учасник дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_3, здійснюючи маневри без відповідних світлових сигналів та екстрену зупинку на частині дороги, де зупинка заборонена, порушив правила дорожнього руху, що спричинило зіткнення автомобілів.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи поданої скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1. визнаний винним у тому, що він 17 січня 2015 року о 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Грушевського, 152/2 в м.Києві, всупереч вимогам п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно дослідив обставини адміністративного правопорушення, оцінив представлені суду докази з точки зору їх належності та допустимості, а тому обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, наслідком чого є спричинення пошкодження транспортних засобів, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цей висновок суду підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, схемі дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди без застережень, поясненнях учасників ДТП.

З цих підстав доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суддя необґрунтовано, без належних доказів, визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, не відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля «Мітсубісі», який здійснював маневрування без завчасного сповіщення інших учасників дорожнього руху, не ґрунтується на матеріалах справи про адміністративне правопорушення, оскільки саме ОСОБА_1., на виконання вимог п.13.1 ПДР, повинен був дотримуватися дистанції та безпечного інтервалу.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими апеляційні доводи ОСОБА_1 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні постанови.

Разом із цим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1. про те, що суд, накладаючи на нього адміністративне стягнення, в достатній мірі не врахував характер адміністративного правопорушення, яке вчинено з необережності, дані про особу винного, який згідно матеріалів провадження раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, та призначив стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, яке є надмірно суворим.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції, діючи у відповідності до положень ч.7 ст.294 КУпАП, вважає правильним змінити рішення суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, та призначити ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу, що буде достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

З цих підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, - змінити.

Вважати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцяти п'яти) грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз