Провадження № 33/783/37/15 Доповідач: Урдюк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року Апеляційний суд Львівської області у складі судді Урдюк Т.М., з участю представника ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 9 грудня 2014 року, про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України,-

в с т а н о в и в :

цією постановою, ОСОБА_3 (ОСОБА_3) визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 472 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару - 64188,00 грн. та конфіскації в дохід держави вилученого товару, згідно протоколу про порушення митних правил №2453/20900/14 від 09.11.2014 року, вартістю 64188,00 грн. за те, що він 08.11.2014 року об 22.50 год. прямуючи з Республіки Польща в Україну, через п/п "Шегині" митного поста "Мостиська" Львівської митниці Міндоходів, в якості пасажира рейсового автобуса марки "Mercedes-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 сполученням Львів-Перемишль, заявив про відсутність товару, що підлягають обов'язковому декларуванню. В процесі перевірки заявлених відомостей, завірення декларації штампом "під митним контролем" №245", в ході проведення митного контролю автобуса у його багажному відділенні було виявлено товар - оцет з маркуванням "ANTICHI COLLI ACETO BALSAMICO DI MODENA I.G.P 6%", у кількості 192 каністри по 5 л кожна та оцет з маркуванням "ANTICHI COLLI CONDIMENTO BIANCO 5%" у кількості 38 каністри по 5 л кожна, загальна вартість яких згідно з висновком Львівського управління з питань експертизи та досліджень від 01.12.2014 року №176 становить 64188 грн., які ОСОБА_3 визнав своєю власністю.

ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді першої інстанції. А копію постанови отримав лише 12.12.2014 року.

Разом з тим вважає, що його дії слід кваліфікувати за ст. 471 МК України, а не за ст. 472 Цього Кодексу, оскільки вважав, що товар, який йому належить можна перевозити без декларування та сплати податків. Крім цього, вказує, що митним органом істотно завищено ціну товару, що ним перевозився. Оформив митну декларацію на прохання працівника митниці.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2 на підтримання поданої апеляційної скарги, позицію представника митниці, який вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам закону та просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши доводи апеляції, вважаю, що строк на подачу апеляційної скарги слід поновити, а у задоволенні такої відмовити.

Висновки суду першої інстанції, щодо вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, підтверджується матеріалами справи та перевіреними в судовому засіданні доказами.

ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції не заперечив, що вилучений товар, він 08.11.2014 року перевозив рейсовим автобусом із території Польщі.

Дане стверджується і його письмовими поясненнями від 09.11.2014 року, у яких він зазначив, що товар є його власністю, однак в декларації його не вказав (а.с.15).

Показами, допитаного у суді апеляційної інстанції інспектора ВМО №1 МП "Мостиська" ОСОБА_6, який зазначив, що 08.11.2014 року на окремій смузі руху стояв пасажирський автобус, у якому було 7-8 громадян, однак в салоні було багато різних коробок. Він запропонував пасажирам заповнити митні декларації, зокрема ОСОБА_3 зазначив, що має при собі лише особисті речі, інше майно чи товар у митній декларації не зазначив.

Після скерування автобусу у бокс поглибленого огляду, у багажному відділенні було виявлено товар, зокрема оцет.

Документів на товар у ОСОБА_3 при огляді не було, зокрема про його вартість.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що митна декларація ОСОБА_3 заповнена особисто, без будь чи його примусу, а вже згодом останній давав пояснення.

Згідно висновку № 176 від 01.12.2014 року вбачається, що вартість вилученого товару загалом становить 64188,00 грн. (а.с.21024).

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3 накладене у відповідності до вимог ст.33 КУпАП, і в межах санкції статей за дані види правопорушень. При накладенні стягнення враховано характер вчиненого та ступінь його вини, а також кількість та вартість перевезеного порушником товару.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_3 за ст. 472 МК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_3 строк на подачу апеляційної скарги.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 9 грудня 2014 року, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України- залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області /підпис/ Урдюк Т.М.

З оригіналом вірно.

Суддя: Урдюк Т.М.

Виконав помічник судді: Бурда П.О.

Дата виготовлення 13.02.2015 р.

Постанова набрала законної сили 13.02.2015 р.