АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю особи, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року,-

Встановила:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді усного зауваження. При цьому провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови, ОСОБА_2 29.09.2014 року о 15.00, керуючи автомобілем «Фольцваген Пассат», державний номерний знак НОМЕР_1, по просп. Броварському, при зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу та безпечної швидкості, що призвело до зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкоджень обох транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Цією ж постановою, інший учасник дорожньо - транспортної пригоди ОСОБА_3 також був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП за порушення ним п.п. 10.1, 13.1 Правил дорожнього руху, а провадження відносно нього закрито у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

_____________________________

Справа №33/796/817/2015 Категорія ст.124 КпАП України

Доповідач: Сілкова І.М.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року та закрити відносно нього провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та фактичним обставинам справи. При цьому зазначає, що докази, які містяться в матеріалах справи свідчать про відсутність його вини та вказує, що суд, приймаючи рішення, не врахував його особисті пояснення, не звернув увагу на те, що працівниками ДАІ було складено фактично два взаємовиключні протоколи про вчинення адміністративних правопорушень обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди та не встановив дійсні обставини справи і не дав їм належну оцінку. Крім цього наголошує, що суд, всупереч норм КУпАП, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення наклав на нього адміністративне стягнення у виді усного зауваження.

Доповівши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 29.09.2014 року працівниками ДАІ було складено два протоколи про адміністративні правопорушення відносно кожного з учасників дорожньо-транспортної пригоди. Відносно ОСОБА_2 за порушення ним п.п. 10.1, 12.1, 13.1 ПДР України, тобто в тому, що останній при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно та не створить перешкоди іншим учасникам руху, а також недотримання ним безпечного інтервалу та безпечної швидкості. В протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 зазначено, що останній, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не дотримався безпечного інтервалу, тобто порушив вимоги п.п. 10.1, 13.1 ПДР України.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 в межах доводів його апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Так, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За диспозицією ст. 124 КУпАП, обов'язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення є наявність причино-наслідкового зв'язку між діями особи у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП дотримано не було, що призвело до однобічного та неповного з'ясування обставин справи і як наслідок, прийняття незаконного рішення відносно ОСОБА_2

Так, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги лише протоколи про адміністративні правопорушення відносно обох учасників ДТП. Водночас ніякої оцінки наявним у матеріалах справи поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судом першої інстанції надано не було. Зокрема, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення заперечував та зазначав, що рухався по Броварському проспекту, в напрямку моста «Метро», у крайній лівій (третій) смузі руху зі швидкістю приблизно 50 км/год, при цьому напрямок руху не змінював та будь-яких перешкод та небезпек іншим учасникам дорожнього руху не створював. Вказує, що зіткнення сталось внаслідок дій водія ОСОБА_3, який, рухаючись справа від його автомобіля, у другій смузі руху, раптово здійснив маневр ліворуч перед його автомобілем. Також зазначає, що від початку цього маневру він весь час екстрено гальмував, однак автомобіль НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, перебуваючи у «заносі», вдарився о бардюрний камінь та перевернувся, що різко знизило швидкість цього автомобіля, а тому уникнути з ним зіткнення не вдалось. Наголошує, що зіткнення автомобілів відбулось коли автомобіль «Субару Імпреза» вже був перевернутий.

Обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, викладені у поясненнях ОСОБА_2, підтверджуються також поясненнями іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди - водія «Субару Імпреза» д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_3, який в судове засідання під час апеляційного розгляду справи не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини його неявки суду невідомі. Відповідно до пояснень останнього, які він надавав під час складання протоколу (а.с. 7) та під час розгляду справи в суді першої інстанції, він у зазначений день і час, керуючи автомобілем НОМЕР_3 29.09.2014 року приблизно о 15 годині, рухаючись по Броварському проспекту, в напрямку моста «Метро», у середній (другій) смузі руху зі швидкістю приблизно 60-70 км/год, раптово відчув боковий удар у праву частину його автомобіля невстановленим транспортним засобом і його відкинуло вліво на бордюрний камінь, внаслідок чого автомобіль перевернувся.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 підтвердив свої пояснення, та припустив, що водій автомобіля НОМЕР_3 - ОСОБА_3 виїжджаючи з вул. Луначарського, намагався одразу перестроїтись в полосу для розвороту, яка знаходилась ліворуч від нього, в напрямку проспекту Визволителів, однак не впорався з керуванням, внаслідок чого і сталася дана дорожньо-транспортна пригода, а доводи ОСОБА_3, про те, що рухаючись по Броварському проспекту в другій (середній) смузі руху, останній відчув боковий удар в праву сторону свого автомобіля, в результаті чого його відкинуло вліво на бардюрний камінь, ОСОБА_2 вважає безпідставними та надуманими, які ОСОБА_3 вигадав з метою пом'якшити свою відповідальність.

Таким чином дані, що містяться в матеріалах справи свідчать про те, що водієм ОСОБА_2 були дотримані вимоги Правил дорожнього руху України, а наявні в матеріалах справи докази, в їх сукупності, у тому числі пояснення водія ОСОБА_3, пояснення ОСОБА_2, схема ДТП, на якій зафіксовано рух автомобілів та їх розташування після зіткнення,свідчать про те, що саме дії водія ОСОБА_3 перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням транспортних засобів.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п.п. 10.1, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може вважатись законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною статтею.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції, в порушення вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, закриваючи провадження в справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, одночасно наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді усного зауваження, яке згідно приписів ст. 24 КУпАП не є видом адміністративного стягнення і лише у разі застосування ст. 22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва - Федосєєва С.В. від 05 червня 2015 року відносно ОСОБА_2 - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова