АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/1191/2015 Постанова винесена суддею Броновицькою О.В.
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік шість місяців.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3, 09 вересня 2015 року приблизно о 05 год. 40 хв. по вул. Данькевича в м. Києві керував автомобілем «Фіат» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 ПДР України. Стан алкогольного сп'яніння визначено за допомогою приладу ALCOTEST 6810, результат якого показав 1,59 % .

Не погоджуючись із вказаною постановою в частині накладеного адміністративного стягнення, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року у частині накладення стягнення та застосувати до нього більш м'який вид стягнення - штраф у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому, апелянт зазначає, що усвідомлює свою вину, щиро розкаюється і запевняє, що в майбутньому ніколи подібного не трапиться, та посилається на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував те, що він має на утриманні неповнолітніх дітей: спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина дружини від першого шлюбу ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за сином ОСОБА_6 до досягнення трирічного віку. Крім того, не враховано, що єдиним джерелом доходу його сім'ї є використання автомобіля.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи та не оскаржується апелянтом в апеляційній скарзі.

Переглядаючи постанову в частині накладеного адміністративного стягнення, приходжу до такого висновку.

Згідно ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Санкція частини 1 статті 130 КУпАП передбачає альтернативні види адміністративних стягнень: штраф або позбавлення права керування транспортними засобами, або адміністративний арешт.

З матеріалів справи вбачається, що накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне стягнення, суд першої інстанції вірно врахував характер вчиненого правопорушення (грубе правопорушення), конкретні обставини його вчинення, ступінь алкогольного сп'яніння, наявність обставини, що пом'якшує відповідальність - щире розкаяння, та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність і на думку апеляційного суду, обгрунтовано прийшов до висновку про накладення стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тому підстав для заміни виду адміністративного стягнення на штраф, як про це просить в апеляційній скарзі ОСОБА_3, не вбачаю.

Разом з тим, вважаю, що при визначенні строку позбавлення права керування транспортними засобами, суддею суду першої інстанції належним чином не враховано ставлення ОСОБА_3 до скоєного, ту обставину, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше та має на утриманні неповнолітніх дітей.

З врахуванням наведених обставин, вважаю за можливе змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення, скоротивши строк накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення з одного року шести місяців позбавлення права керування транспортними засобами до одного року позбавлення права керування транспортними засобами.

Саме таке адміністративне стягнення буде достатнім для виховання ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Скоротити строк накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами та вважати ОСОБА_3 притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал