АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.139 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.139 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 40 годин.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що в справі відсутні належні та достатні докази його вини у порушенні п.1.5 ПДР України. Зазначає, що до його посадових обов'язків як контролера служби паркування входять інформування водіїв про наявність вільних місць для паркування та необхідність дотримання належного способу постановки транспортного засобу. Разом із цим, у нього відсутні повноваження здійснювати фактичний контроль за належним паркуванням новоприбулих транспортних засобів.

Також ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року, посилаючись на те, що не зміг своєчасно оскаржити судове рішення, оскільки здійснює догляд за матір'ю, яка має тяжке захворювання, а також сам перебував на лікуванні.

Суд вважає подане клопотання законним та обґрунтованим, а тому його задовольняє і поновляє ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проаналізувавши доводи поданої скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1, визнаний винним у тому, що він 27.02.2015 року о 10 год. у місті Києві по вул. Чорнобильській, 18, як контролер служби паркування КП «Київтранспарксервіс», створив перешкоду в русі іншим учасникам дорожнього руху шляхом паркування автомобілів на паркувальному майданчику під кутом до проїзної частини при наявності таблички до дорожнього знаку 7.6.1 (спосіб постановки ТЗ на стоянку), чим порушив вимоги п.1.5 ПДР України.

Свій висновок про вину ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху суд першої інстанції обґрунтував зібраними доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, фототаблицею та актом обстеження, врахувавши його функціональні обов'язки згідно з посадою контролера служби паркування.

Суд апеляційної інстанції вважає, що таке рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить матеріалам справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суддя, діючи всупереч вимогам ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, не забезпечив всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин вчинення адміністративного правопорушення, не з'ясував правовий статус посади контролера служби паркування, зокрема, його повноважень та обов'язків, а тому необґрунтовано притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ст.139 КУпАП.

Так, із функціональних обов'язків контролера служби паркування, затверджених директором КП «Київтранспарксервіс», вбачається, що основні обов'язки контролера полягають у візуальному контролі за своєчасною сплатою за послуги з паркування. Також, відповідно до п.2.9 цих обов'язків, він зобов'язаний інформувати новоприбулих водіїв про наявність вільних місць та необхідність дотримання належного способу постановки транспортних засобів, а також про порушення водіями правил паркування та правопорядку.

Згідно з п.6 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 3 грудня 2009 р. № 1342, контроль за виконанням цих Правил здійснює Державтоінспекція МВС у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування та посадові особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у частині контролю за станом благоустрою та утримання майданчиків для паркування (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування).

Таким чином, ОСОБА_1, як контролер служби паркування, відповідно до своїх повноважень не мав права примушувати водіїв транспортних засобів паркувати автомобілі відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків.

Також він не є суб'єктом відповідальності за ст.139 КУпАП, диспозиція якої визначає відповідальність за створення перешкод для дорожнього руху.

Не підтверджується вина ОСОБА_1 у порушенні п.1.5 ПДР України і протоколом про адміністративне правопорушення та фото таблицями, які суд взяв до уваги.

Оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а в її матеріалах відсутні належні та достатні докази, якими встановлюється винність ОСОБА_1 в порушенні п.1.5 Правил дорожнього руху України, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.139 КУпАП.

З наведених підстав апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 19 березня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.139 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 40 годин, скасувати.

Провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.139 КУпАП

Постанова суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Мосьондз