АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/549/15 Головуючий у першій інстанції:ГончаренкоВ.М.
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2015 року суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участюОСОБА_3, розглянулайого апеляційну скаргу на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14вересня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 23 серпня 2015 року о 01 годині 20 хвилин, керуючи транспортним засобом «ВАЗ» д/н НОМЕР_1, рухався по вул. Героїв Сталінграду, 105 в м. Дніпропетровську, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота), після чого, будучи зупиненим співробітниками міліції (інспектором ДПС ДАІ), ухилився від проходження освідчення на стан алкогольного сп'яніння у відповідності до встановленого порядку, шляхом відмови від його проходження на вимогу останнього у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову районного суду в частині накладеного адміністративного стягнення призначивши йому покарання у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає, що судом було застосовано занадто суворий вид адміністративного стягнення та не було взято до уваги його письмові пояснення, які він додав до протоколу. При цьому апелянт вказує, що керування автомобілем є його єдиною можливістю заробити гроші для своєї родини так як він є пенсіонером. Крім того апелянт вказує, що він повністю визнає свою вину та за свій тривалий стаж керування автомобілем вперше притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив задовольнити в повному обсязі апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку апелянта, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом ОСОБА_3 не оспорюється.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно до рішення суду апелянта позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3, не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни судового рішення та пом'якшення покарання, навіть за наявності того, що правопорушник визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому. Крім того як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_3 є пенсіонером і зміна адміністративного стягнення на штраф, на думку суду апеляційної інстанції значно вплине намайновий стан ОСОБА_3 та його сім'ї. До того ж ОСОБА_3 не було надано суду апеляційної інстанції якихось підтверджуючих документів про те, що він працює на автомобілі.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_3 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_3залишити без задоволення

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року, якоюЄрьоменкаАнатолія Леонідовичавизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун