У Х В А Л А

14 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Волкова О.Ф.
суддів:Маринченка В.Л., Прокопенка О.Б., -

розглянувши заяву спільного Українсько-Австралійського підприємства «Капітал» (далі - Підприємство) про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом Підприємства до Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області про визнання неправомірної бездіяльності щодо відшкодування податку на додану вартість та нарахування відсотків, визнання неправомірними дій по зарахуванню сум податку на додану вартість в рахунок поточних платежів,

в с т а н о в и л а:

Підприємство звернулось із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року з підстав, установлених пунктами 1, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Цією ухвалою касаційний суд залишив без змін постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2011 року, та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 3 листопада 2011 року, якими у позові відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою Вищого адміністративного суду України, Підприємство подало заяву про її перегляд Верховним Судом України.

На підтвердження наведених у заяві доводів заявник надав копію постанови Вищого господарського суду України від 17 червня 2004 року (№ 9/248) та постанови Верховного Суду України від 20 серпня 2002 року (№ 10382/1-13/856Х), 20 липня 2004 року та 5 квітня 2005 року .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи наявність неоднакового правозастосування, Підприємство послалася на постанову Вищого господарського суду України від 17 червня 2004 року (№ 9/248). Зазначеною постановою касаційний суд скасував рішення судів попередніх інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції у зв'язку з не встановленням усіх фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Таким чином, наведеним судовим рішенням не розв'язано спір по суті і воно не містить остаточних висновків щодо правильного застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Отже, постанову Вищого господарського суду України від 17 червня 2004 року (№ 9/248) не можна вважати судовим рішенням, що підтверджує різне правозастосування та дає підстави для перегляду Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року.

Доводи заяви про невідповідність ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року викладеному у постановах Верховного Суду України від 20 серпня 2002 року (№ 10382/1-13/856Х), 20 липня 2004 року та 5 квітня 2005 року висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, є безпідставними.

Законом України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» статтю 237 КАС, яка установлювала підстави для подання заяви про перегляд судових рішень, викладено у новій редакції, якою серед іншого до таких підстав додатково віднесено невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (пункт 5 частини першої статті 237 КАС). Зазначений Закон набрав чинності 28 березня 2015 року.

Таким чином перегляду Верховним Судом України з підстави, установленої пунктом 5 частини першої статті 237 КАС, підлягають лише ті рішення суду касаційної інстанції, які ухвалені цим судом після набрання чинності вищевказаним законом, тобто після 28 березня 2015 року.

Отже, ухвала Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року не може бути переглянута Верховним Судом України з підстави, установленої пунктом 5 частини першої статті 237 КАС.

За таких обставин підстав для допуску справи до провадження немає.

Підприємство звернулося з клопотанням про поновлення процесуального строку. Зважаючи на те, що наведені заявником причини пропуску процесуального строку є поважними, строк для подання заяви ДПІ слід поновити.

Враховуючи викладене та керуючись статтею 238, 240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

Поновити спільному Українсько-Австралійському підприємству «Капітал» строк для подання заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року.

Відмовити у допуску справи за позовом спільного Українсько-Австралійського підприємства «Капітал» до Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції Луганської області про визнання неправомірної бездіяльності щодо відшкодування податку на додану вартість та нарахування відсотків, визнання неправомірними дій по зарахуванню сум податку на додану вартість в рахунок поточних платежів до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачО.Ф. Волков
Судді: В.Л. Маринченко
О.Б. Прокопенко