АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 серпня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1, її апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: серія НОМЕР_2, виданий 10 квітня 2014 року Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, не працюючої, ідентифікаційний код НОМЕР_1; проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 85 грн , -

встановив:

постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 85 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що у вину ОСОБА_1 ставилося те, що вона, 13.06.2015 року близько 16 год. 50 хв. за адресою6 АДРЕСА_1, влаштувала сімейну сварку, під час якої висловлювалась нецензурною лайкою, погрожувала на адресу гр. ОСОБА_2, чим вчинила насильство в сім'ї, тобто вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з висновками суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у порядку, передбаченому ст. 294 КУпАП, у якій порушується питання про скасування

Провадження № 33/774/494/15 Головуючий у першій інстанції: Шабанов А.М.

Категорія: ч.1 ст.173-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Живолгядова І.К.

постанови районного суду та закриття провадження по справі. Крім того в апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 вказує, що він нею був пропущений з поважної причини, а саме в зв'язку з тим, що її не повідомили про час та розгляд судового засідання в зв'язку з чим вона була позбавлена можливості подати апеляційну скаргу в строк.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає постанову суду незаконною. При цьому апелянт вказує, що ніякої сварки 18.06.2015 року вона з ОСОБА_2 не вчиняла, а навпаки в її сторону були висловлювання. Крім того апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення був сфальсифікований працівниками міліції разом з її чоловіком та свекрухою ОСОБА_2

З'явившись у судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 подану апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, вважаючи, що суд першої інстанції безпідставно притягнув її до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови та апеляційна скарга підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у тих випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки матеріали справи не містять повідомлення про виклик до суду ОСОБА_1. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив її права, передбачені ст. 268 КУпАП, в зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на оскарження постанови суду та перейти до розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 статті 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення насильства в сім'ї, яке, у відповідності з даною статтею, проявляється в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, не проходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім'ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї по відношенню до іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 вищенаведеного Закону, психологічне насильство в сім'ї це насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров'ю.

Вчинення саме психологічного насильства в сім'ї відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії ДН № 148230, від 18 червня 2015 року інкримінується ОСОБА_1

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року встановлено, що насильство, вчинене правопорушником проявилося в завданні психологічного страждання ОСОБА_2

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.173 - 2 КУпАП, суб'єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення характеризується умисною формою вини і передбачено наявність прямого умислу правопорушника на спричинення страждань потерпілій стороні.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази про те, що під час сімейної сварки ОСОБА_1 діяла з умислом спричинити ОСОБА_2 емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, а відтак, завдати шкоди її психічному здоров'ю.

Також судом не було враховано, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено в чому полягає нібито скоєне правопорушення ОСОБА_1, а саме, вчинення ним психологічного насильства відносно сім`ї, та не зазначено, чи була завдана шкода і яка.

Будь-яких інших даних, які б вказували на вчинення психологічного насильства відносно ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Положеннями п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП в діях ОСОБА_1, постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення вищезазначеного правопорушення, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 85 грн.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області