Справа № 603/586/15-п
Провадження № 3/603/220/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" вересня 2015 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіян І. М. розглянувши матеріали, що надійшли від Монастириського районного відділу управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку м.Монастириська вул.Володимира Великого 2 Тернопільської області, зареєстровану в ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП 30.03.2015 року,

- за частиною третьою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 неналежним чином виконує передбачені ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ батьківські обовязки по вихованню свого 14-річного сина ОСОБА_2, що призвело до вчинення останнім дій, що містять ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, а саме, 22 серпня 2015 року близько 20 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_2 розпивав алкогольні напої на території дитсадка «Казка», що по вул.Шухевича 2 м.Монастириська Тернопільської області.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявлася хоча належним чином повідомлялась про день, час та місце розгляду справи про що свідчить запис в протоколі серії ТЕ №005266 від 27.08.2015 року та повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення чи розгляд справи в її відсутності суду не подала.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсуності особи, тяка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 184 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними группами.

Згідно ст. 12 КпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку. За правопорушення неповнолітніх, які не досягли шістнадцятирічного віку несуть відповідальність батьки або особи, які їх замінюють.

Скоєне ОСОБА_1 правопорушення підтверджується даними письмових пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.6-9) та даними письмових пояснень ОСОБА_1, що містяться в матеріалах справи та в протоколі про адміністративне правопорушення серії ТЕ №005266 від 27 серпня 2015 року, складеного оперуповноваженим КМСД Монастириського РВ УМВС України майором міліції ОСОБА_6, в графі «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності».

За даних обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 містяться ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП невиконання батьками обовязків щодо виховання дітей, зокрема вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Згідно зі ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до уваги характер вчиненого правопорушення, особу винної, ступінь її вини, дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави.

Керуючись ст. 33, 34, ч. 3 ст. 184, ст. ст. 283, 284, 287, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 (птдесять одну) грн. штрафу в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_7