Номер провадження: 33/784/76/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №33/784/76/15 Головуючий суду 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 204-2 КУпАП Головуючий апеляційного суду: Кателін В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Кателін В.П., за участі секретаря Чоботаренко Т.І. розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015 р., якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Казахстану, ТОВ «ІНТЕРМАР» маляр, проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

визнано винним у вчинення правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп. в дохід держави.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови судді, прикордонним нарядом «Перевірка документів», в пункті пропуску через державний кордон «Миколаївський морський торгівельний порт», 09.11.2014 р., під час здійснення прикордонного контролю ОСОБА_3 виявлено, що він перетнув адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим на материкову частину України поза встановленими контрольними пунктами вїзду-виїзду, чим порушив вимоги п. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та вчинив правопорушення, передбачене ст. 204-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, провадження закрити на підстав п. 1 ч.І ст. 247 КУпАП.

Посилається, що справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення правопорушення є тимчасово окупована територія України - м. Керч АРК. Наводить, що ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. встановлені правила визначення підсудності адміністративних, цивільних, господарських справ і кримінальних проваджень у звязку з неможливістю здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Однак законом не визначено правил підсудності у справах про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності.

Також апелянт вказує, що на борт судна працівники прикордонної служби України доставляли повідомлення про те, що розгляд справ відносно членів екіпажу буде здійснено Каланчацьким районним судом Херсонської області. 12.11.2014 року, о 11 год. Потім на власний розсуд справи були направлені до Ленінського районного суду м. Миколаєва, звідки матеріали надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва. Наводить суду практику інших місцевих судів про повернення матеріалів для визначення підсудності.

Посилається на невизначеність поняття ««контрольні пункти вїзду- виїзду» та відсутність переліку таких пунктів, через які повинен здійснюватися виїзд з тимчасово окупованої території України. Зазначає, що чинне законодавство України не встановлює переліку контрольних пунктів вїзду-виїзду, через які повинен здійсняться виїзд з тимчасово окупованої території, та те, що Кабінет Міністрів України не виконав вимог п. 5 Прикінцевих положень Закону та не прийняв нормативно-правових актів на виконання цього Закону, які б дали можливість реалізувати положення Закону на практиці.

Посилається, що не визначений статус «адміністративного кордону» та що працівники прикордонної служби діють в умовах правової неврегульованості.

Зазначає, що ОСОБА_3 не мав можливості здійснити виїзд з тимчасово окупованої території України відповідно до порядку, встановленому ч.І ст. 10 Закону. Вибіркове застосування органами прикордонної служби положень Закону приводить до порушення ст. 33 Конституції України, яка гарантує кожному, хто перебуває на території України, свободу пересування

Звертає увагу, що в постанові судді не зазначено, яким нормативно- правовим актом закріплений перелік контрольних пунктів вїзду-виїзду та не вмотивовано рішення про порушення ОСОБА_3 вимог чинного законодавства. Тому апелянт вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Зазначає про отримання доказів (копії паспорту ОСОБА_3 для виїзду за кордон) з порушенням законодавства внаслідок тиску. Вказує, що згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» документом, який дає право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчує особу громадянина України під час перебування за її межами, серед іншого, є посвідчення особи моряка, однак під час проходження процедури відкриття кордону в Миколаївському морському порту всьому екіпажу було відмовлено у пропуску на територію України на підставі посвідчення моряка та вимагався до предявлення паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Дослідивши матеріали провадження, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 294 ч. 7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено такі порушення норм процесуального права, про які апелянт не зазначає, але ці порушення є визначальними для прийняття рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Як свідчить ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Досліджуючи в апеляційному суді складеного відносно ОСОБА_3 протоколу АзЧРУ № 043747 про адміністративне правопорушення від 09.11.2014 р. встановлено, що в ньому не зазначено місце вчинення правопорушення. Замість цього в протоколі зазначені відомості щодо часу (09.11.2014р.) та обставин виявлення перетину ОСОБА_3 адміністративного кордону з тимчасово окупованою територією України на материкову частину України поза встановленим контрольним пунктом вїзду, виїзду.

Певні відомості щодо часу та місця вїзду ОСОБА_3 на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї в серпні та в жовтні 2014 р. містяться у ксерокопії його паспорта (а.с. 4). Однак, вони залишені поза увагою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведене свідчить, що протокол складено інспектором прикордонної служби без додержання вимог ст. 256 КУпАП. У такому вигляді він не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніві, які відповідно до положень ст. 62 ч.З Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_3

Однак скасування постанови судді з поверненням протоколу про адміністративне правопорушення для його належного оформлення органу, який склав протокол, не передбачено як вид рішень, які відповідно до положень ст. 294 ч.7 КУпАП має право прийняти суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

З наведених мотивів та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 - закриттю на підставі п.1 ч.І ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

У звязку із скасуванням оскаржуваної постанови з процесуальних підстав, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2. по суті справи не перевіряються.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_2. підлягає частковому задоволенню з огляду на інші, ніж зазначає апелянт, підстави для прийняття рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2015 р. відносно ОСОБА_3 - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області ОСОБА_4