Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

5 березня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М., за участю ОСОБА_3 - особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Нова Басань Бобровицького району Чернігівськоїобласті, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як встановив суд, 1 грудня 2014 року близько 0 годин 20 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем Daewoo д/н НОМЕР_2 на пр-ті Ватутіна в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду на стан сп'яніння ухилився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

В апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи обставини справи, встановлені судом, які викладені в постанові, та обґрунтованість притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, просить постанову судді змінити в частині накладеного стягнення, замінивши позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що зробив відповідні висновки, має постійне місце проживання та роботи і використовує автомобіль для роботи, а тому позбавлення спеціального права поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище. Між тим, суд всупереч вимогам ст.280 КУпАП не з'ясував, чи є обставини, що пом'якшують відповідальність, якою в даному випадку є щире розкаяння винного, і не врахував відсутність обставин, що її обтяжують, та наклав найсуворіший вид стягнення.

_________________________________________________________________________

Справа № 33/796/351/2015 Постанова винесена суддею Тарасюк К.Е.

Категорія: ст.130 КУпАП

Вислухавши пояснення захисника ОСОБА_4 та правопорушника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові судді місцевого суду, доведена наявними в справі доказами і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі про суворість накладеного стягнення, то вони є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.2 ст.30 КУпАП позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Стягнення на ОСОБА_3 накладене в межах строків, встановлених ст.38 КУпАП, і відповідає вимогам ч.2 ст.30 та ст.33 КУпАП, а саме, характеру вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим, ступеню його вини, а також особі правопорушника, який не працює, і є мінімальним за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Посилання захисту на те, що накладене стягнення вплине на роботу правопорушника і, відповідно, матеріальний його стан сім'ї, адже за родом занять ОСОБА_3 використовує транспортний засіб, не заслуговують на увагу, оскільки доказів на їх підтвердження не надано.

Отже, рішення суду про накладення на правопорушника стягнення у виді позбавлення спеціального права є правильним, і підстав для його пом'якшення апеляційний суд не вбачає.

Таким чином постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 /один/ рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн