АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
11.09.2015 року м. Київ
№ 33/796/1053/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адмінвідповідальності, ОСОБА_2 - адвоката Шаповалова А.М. на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, громадянки України, приватного підприємця, яка зареєстрована АДРЕСА_1 та проживає АДРЕСА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 10 травня 2015 року, о 02 годині 00 хвилин, керувала автомобілем марки «Мітсубісі», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Б. Хмельницького в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння шкіри. Огляд на стан алкогольного сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» №0868 та алкотестеру «Драгер» № 0185. Результати огляду на стан спяніння позитивні: тестами за №396 о 2 год. 12 хв. зафіксовано 0,90% проміле та за №1967 о 2 год. 48 хв. - 0,77 % проміле. Від проходження огляду на стан сп'яніння у лікаря-нарколога відмовилась в присутності свідків, чим порушила п. п. 2.9а, 2.5 ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та на неї накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в доход держави в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 гривен, а також стягнуто судовий збір у розмірі 36,54 грн.

На зазначене рішення судді захисником ОСОБА_2 - адвокатом Шаповаловим А.М. подана до Апеляційного суду м. Києва апеляційна скарга, в якій апелянт, посилаючись на необгрунтованість прийнятої постанови, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

В обгрунтування заявлених вимог, апелянт зазначає про те, що ОСОБА_2 не перебувала в стані алкогольного сп'яніння за кермом автомобіля, що у подальшому було зокрема підтверджено і висновком лікаря-нарколога, огляд у якого вона пройшла добровільно. Захисник також вважає, що суддя районного суду при розгляді даної справи не взяв до уваги той факт, що стан водія перевірявся працівниками міліції спецпристроєм, дозвіл на застосування якого вже закінчився, а вимога ОСОБА_2 про необхідність доставки її до лікаря-нарколога співробітниками ДАІ виконана не була, що свідчить про те, що всі фактичні обставини справи у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності.

Крім того в апеляційній скарзі наголошується і на порушенні процесуальних прав ОСОБА_2, якій не було вручено копію протоколу, а відтак з його змістом особа не була ознайомлена, а також у якої безпідставно було вилучено водійське посвідчення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, її захисника, які просили про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови судді, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші підстави для правильного вирішення справи.

Проте ці вимоги закону суддею належним чином виконані не були.

Як убачається із матеріалів справи, відносно ОСОБА_2 працівниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. п. 2.9а, 2.5 ПДР. Разом з тим, згідно із змістом судового рішення ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, при цьому без зазначення конкретної частини вказаного закону про адміністративну відповідальність, яка складається з 3-х частин.

А тому, суддя районного суду, дійшовши до висновку про порушення особою відповідних пунктів ПДР, фактично не визначив, яке саме правопорушення було вчинено ОСОБА_2

З огляду на наведене, постанову від 29 липня 2015 року не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення по справі.

При цьому, розглядаючи протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про доведеність винуватості вказаної особи у порушенні п. 2.9а ПДР, що виразилось у керуванні транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння (за наявності запаху алкоголю з порожнини рота, тремтіння рук, почервоніння шкіри), що було підтверджено результатами тестів №396 та №1967, які проводились за допомогою спецприладів - алкотестерів №№0868, 0185 та виявили у ОСОБА_2 відповідно 0,9 проміле та 0,77 проміле.

Такий висновок повністю відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі матеріалами, у тому числі даними протоколу, який був складений відповідною посадовою особою, та підписаний особою, яка притягалась до адмінвідповідальності з дотриманням вимог КУпАП, рапортом працівника ДАІ про проведення ОСОБА_2 декількох тестувань з використанням двох пристроїв, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були присутні під час проведення співробітниками ДАІ огляду на стан сп'яніння з застосуванням алкотестерів «Драгер», за результатами дослідження яких у ОСОБА_2 було виявлено 0,9 та 0,77 проміле алкоголю.

При цьому твердження апелянта про те, що огляд особи працівниками ДАІ був проведений із використанням спецприладів, свідоцтво про використання яких було закінчено, а саме діяло до 10 лютого 2015 року, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно із свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки використання газоаналізатору «Алкотест 6810» було продовжено до 12 листопада 2015 року.

Що ж стосується представленого ОСОБА_2 висновку КМНКЛ «Соціотерапія» від 10 травня 2014 року, відповідно до якого під час проведення о 16:00 год. медичного огляду та аналізів стан сп'яніння апелянта виявлений не був, то він не може бути визнаний беззаперечним доказом невинуватості особи, відносно якої був складений протокол, оскільки в порушення п. 2.9 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.09.2009 № 400/666, такі медичні дослідження були проведені після 2-годинного терміну після подій, які були зазначені у протоколі.

Крім того, пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були опитані суддею районного суду, будь-яким чином не спростовують тих доказів, що були зазначені раніше, а фактично стосуються суб'єктивної оцінки дій працівників ДАІ при оформленні ним протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

Також визнаються такими, що не відповідають дійсності і доводи апелянта про порушення процесуальних прав ОСОБА_2 в частині неознайомлення її з протоколом про адміністративне правопорушення та невручення особі його копії, оскільки такі заяви повністю спростовуються даними цього протоколу, за яким ОСОБА_2 підписала його, заявила, що ознайомлена з ним та будь-яких претензій до працівників ДАІ не має.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_2 у порушенні нею п. 2.9а ПДР та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

При цьому, оскільки на момент ухвалення такого рішення судом апеляційної інстанції закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, для накладення адміністративного стягнення, провадження у справі в цій частині відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Крім того, згідно із протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 після проходження тестування на стан сп'яніння за допомогою спецприладів відмовилась від проходження огляду у лікаря-нарколога у присутності свідків.

Разом з тим, відповідно до диспозиції ст. 130 КУпАП, адміністративним правопорушенням за цим законом є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду, зокрема, на стан алкогольного сп'яніння. Такий огляд та перевірка можуть бути проведені як шляхом огляду лікаря-нарколога, так і за допомогою спеціальних приладів.

Оскільки ОСОБА_2 двічі перевірялась на стан сп'яніння за допомогою алкотестерів, то та обставина, що вона у подальшому відмовилась від огляду лікарем-наркологом (як це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення), будь-яким чином не свідчить про наявність в діях вказаної особи порушення п. 2.5 ПДР.

А відтак в діях ОСОБА_2 відсутній склад саме цього правопорушення, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката Шаповалова А.М. - задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 за ст. 130 КУпАП скасувати та ухвалити нову постанову, якою:

- ОСОБА_2 визнати винуватою у порушенні п. 2.9а ПДР, а саме у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закривши провадження у справі в цій частині у зв'язку із сплином строків, передбачених ст. 38 КУпАП для накладення адмінстягнення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП;

- Провадження у справі в частині порушення особою п. 2.5 ПДР, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.І. Стрижко