Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/46/15 Головуючий в 1-й інстанції: Леміщенко О.О.
Категорія: ст. 130 ч. 3 КУпАП Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року суддя Апеляційного суду Запорізької області Жовніренко В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року,

встановила:

Постановою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 років.

Згідно з постановою судді, 12.01.2014 року о 12 годині 05 хвилин ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, на 550 км автошляху Слов'янськ-Донецьк-Маріуполь та не виконав вимогу працівників міліції пройти у встановленому законом порядку медичний огляд для встановлення стану сп'яніння шляхом усної відмови в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.п. 2.5 ПДР України, тобто, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Оскільки ОСОБА_2 раніше вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а саме, постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.05.2013 року за ст. 130 ч. 1 КУпАП та постановами Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.05.2013 року та від 22.11.2013 року за ст. 130 ч. 2 КУпАП, то його дії по даній справі кваліфіковані за ст. 130 ч. 3 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк для оскарження постанов Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.05.2013 року, від 22.11.2013 року та від 24.02.2014 року, після чого ці постанови скасувати та закрити провадження у справах.

В обґрунтування скарги послався на наступне.

- він не брав участі в жодному судовому засіданні, оскільки був необізнаний про наявність постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності, при цьому, матеріали справ не містять доказів вручення йому судових повісток під розпис та вони могли приходити на адресу за місцем його реєстрації по вул. Котовського, де він з 2007 року не проживає;

- з 06 по 13 січня 2014 року він знаходився на амбулаторному лікуванні в КМУ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Макіївки Донецької області з діагнозом - гострий бронхіт, тому 12.01.2014 року не міг скоювати адміністративне правопорушення в м. Костянтинівці, а з 17 по 25 лютого 2014 року він знаходився на лікуванні з діагнозом - хронічний панкреатит, період загострення, тому фізично не міг бути присутнім у судовому засіданні в день ухвалення судового рішення, навіть у тому разі, якби б йому було відомо про виклик до суду;

- у 2005 році він приїхав проживати до м. Костянтинівки та зареєструвався у будинку № 456 по вул. Трудовій, але фактично мешкав у будинку № 54 по вул. Котовського, однак, у звязку з відсутністю умов для проживання в цьому будинку, у грудні 2007 року переїхав тимчасово проживати до ІНФОРМАЦІЯ_3, в будинку по вул. Котовського м. Костянтинівки ніхто не мешкав, проте, влітку 2008 року він зареєструвався за цією адресою, а приїхавши туди восени 2008 року, побачив, що замки на дверях будинку по вул. Котовського було зламано, з помешкання було викрадено металеві речі: газова плита, ванна, батареї опалювання тощо, зникли усі документи на будинок та декілька його власних документів з копіями. Йому допомогли знайти ту людину, яка пограбувала будинок, після чого, протягом трьох років м. Костянтинівку він не відвідував;

- відповідно до судових рішень, він керував автомобілями ВАЗ-21063 та ВАЗ-2107 та протягом 2013-2014 років саме на цих автомобілях порушував правила дорожнього руху виключно у м. Костянтинівці, однак, у нього ніколи не було вищевказаних автомобілів та з 30.07.2013 року він користується за довіреністю автомобілем НОМЕР_2 Газель, яким заробляє собі на життя;

- наприкінці 2014 року у нього було вилучено посвідчення на право керування транспортними засобами. Він півтора роки керував автомобілем Газель і не знав, що судовими рішеннями його вже кілька разів було позбавлено права керування автомобілем.

З урахуванням зазначених обставин апелянт вважає, що та людина, яка у 2008 році проникла у будинок № 54 по вул. Котовського в м. Костянтинівці, незаконно заволоділа документами та скористалася копією його посвідчення на постійне проживання, у свою чергу, у разі б дійсного отримання ним повістки про виклик до суду, він би довів свою непричетність до адміністративних правопорушень, з приводу яких винесені постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 не зявився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду апеляційної скарги, про причини неявки суду не повідомив, у звязку з чим, його неявка не перешкоджає розгляду справи в апеляційному порядку без його участі.

Розгляд справи проводиться тільки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року, оскільки прохання ОСОБА_2, наведене в апеляційній скарзі, щодо скасування постанов цього ж суду від 08.05.2013 року та 22.11.2013 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, повинно бути залишено поза увагою, так як це прохання не відноситься до предмету розгляду вказаної справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині поновлення строку на оскарження постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24.02.2014 року та її скасування із закриттям провадження у справі, доходжу наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 у судове засідання суду першої інстанції 24.02.2014 року не зявився, у тому числі не був у суді і 14.02.2014 року відповідно до дати, зазначеної у сповіщенні, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення під час його складання /а.с. 4/, що вказує на необґрунтованість доводів скарги про те, що апелянту не було відомо про місце розгляду справи відносно його дій.

Проте, в матеріалах справи міститься поштовий конверт з судовою повісткою та повідомленням, які судом ОСОБА_2 були направлені за місцем його проживання і були повернуті у звязку з тим, що він не зявився за їх отриманням на пошту і, таким чином, хоча і з його вини, він не був повідомлений про час та місце розгляду справи /а.с. 9/. Окрім цього, матеріали справи містять відомості про те, що ОСОБА_2 була направлена копія постанови судді від 24.02.2014 року, але при цьому не містять даних про те, що вона була отримана ОСОБА_2

За таких обставин і з метою забезпечення права на захист вважаю за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді від 24.02.2014 року.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про скасування постанови судді від 24.02.2014 року та закриття провадження у справі, то, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню, а постанова судді повинна бути залишена без змін за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 були дотримані.

При цьому, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вважаю необґрунтованими і такими, що спростовуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення, оскільки його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 3 КУпАП, підтверджена: протоколом про адміністративне правопорушення від 12.01.2014 року серії АВ2 № 228409 щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким при керуванні ОСОБА_2 автомобілем НОМЕР_3, за підозрою співпрацівників ДАІ, у стані алкогольного спяніння, йому було запропоновано пройти в установленому порядку медичний огляд на визначення стану алкогольного спяніння в присутності двох свідків, проте ОСОБА_2 ухилився від цього шляхом відмови та пояснив, що 12.01.2014 року об 11.00 год. він вживав ліки Корвалол та від продування алкотестеру Драгер і проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі відмовляється /а.с. 1/; поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно з якими ОСОБА_2 відмовився в їх присутності від продування алкотестеру Драгер та проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі /а.с. 2, 3/.

За таких обставин вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, повністю знайшла своє фактичне підтвердження і є доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 раніше вже був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а саме, постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 08.05.2013 року за ст. 130 ч. 1 КУпАП та постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28.05.2013 року за ст. 130 ч. 2 КУпАП, які набрали законної сили.

Що стосується доводів апелянта про непричетність до вказаного адміністративного правопорушення, внаслідок викрадення у нього копії посвідчення на постійне проживання з місця реєстрації, то вони є необґрунтованими, оскільки будь-які фактичні дані, зокрема щодо відкриття кримінального провадження з приводу викрадення у нього документів, ОСОБА_2 не надані.

Безпідставним є й довід ОСОБА_2 стосовно того, що він ніколи не керував зазначеним у судовому рішенні транспортним засобом, а тому не міг вчинити вказане правопорушення, оскільки з 30.07.2013 року користується за довіреністю автомобілем НОМЕР_2, так як наведені ним обставини суперечать зібраним у справі доказам та не можуть свідчити про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, знаходження ОСОБА_2, як він зазначив в обґрунтування його невинуватості, з 06 по 13 січня 2014 року на амбулаторному лікуванні в КМУ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м. Макіївки Донецької області, не спростовує факт вчинення ним 12.01.2014 року о 12 годині 05 хвилин адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 3 КУпАП, оскільки він знаходився саме на амбулаторному лікуванні, а не на стаціонарному.

За таких обставин вважаю, що відсутні підставі для скасування постанови судді від 24.02.2014 року та закриття справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 3 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 років, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1