Справа № 734/1878/15-п Головуючий у 1 інстанції Анохін А. М.
Провадження № 33/795/214/2015
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі судді судової палати у кримінальних справах Баглая І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн..

Місцевим судом ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, яке полягало у керуванні мопедом, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння та відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку 10 червня 2015 року, о 21 год. 35 хв., по вул. 8-го Березня, в м. Остер, Козелецького району Чернігівської області.

Не погодившись з постановою районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить її змінити в частині призначення адміністративного стягнення, замінивши 5100 грн. штрафу на адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб. Зазначає, що 15.07.2015 року, 30.07.2015 року, 06.08.2015 року він не з'являвся у судове засідання в зв'язку з перебуванням у терапевтичному відділенні Остерської районної лікарні. Крім того він просив суд перенести розгляд справи на інший день та час. До лікарняного закладу було направлено судовий запит щодо дійсності перебування його на стаціонарному лікуванні, але на момент розгляду справи він не був долучений до матеріалів справи. Тому він був позбавлений можливості здійснити своє право на захист. Вважає, що, призначаючи вид адміністративного стягнення, суддя взагалі не дослідив обставини його життя та особу, майновий стан, не врахував подані ним заяви складені свідками, які були на місці події, крім того не прийняв рішення щодо їх виклику у судове засідання. Зазначає, що накладення стягнення у виді штрафу поглибить і так тяжке фінансове становище його сім'ї. Також просить врахувати, що він до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітнього сина.

Із перевірки матеріалів справи і доводів апеляційної скарги видно, що остання підлягає частковому задоволенню.

Районний суд, на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого правопорушення при зазначених у постанові обставинах.

По суті і сам правопорушник не оспорює доведеність його вини.

Таким чином нема підстав вважати, що відсутність правопорушника у місцевому суді при розгляді його справи якимось чином вплинула на об'єктивність її розгляду.

Чинне законодавство не передбачає призначення покарання за бажанням правопорушника з огляду на те, що останньому його легше буде відбувати, а якихось підстав для заміни виду стягнення не вбачається.

Окрім того, у відповідності до ч. 9 ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

В той же час міра адміністративного стягнення ОСОБА_2 судом хоч і призначена у відповідності з вимогами ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, але поза межами інкримінованої йому санкції ч. 1 ст. 130 цього Кодексу.

Станом на 06 серпня 2015 року, тобто на час розгляду місцевим судом цієї справи щодо ОСОБА_2, санкція ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачала накладення штрафу на водіїв у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб. (Закон № 596-VIII від 14.07.2015)

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закони які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів.

Отже призначене ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі 5100 грн. виходить за межі санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні і приведенню у відповідність до закону.

Крім зазначених вище, порушень законодавства, які б потягли за собою скасування чи зміну судового рішення, у справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2 змінити і по ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн..

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. П. Баглай