Справа № 666/5123/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2015року суддя Дніпровського районного суду м.Херсона Біла-Кисельова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли від Управління МВС України в Херсоській обл. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

30.07.2015 року в 06 год. 10 хв. ОСОБА_1 в с. Залізний Порт по вул. Шкільна керував т/з ВАЗ 21099-20 д/н НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з рота, нестійка хода. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.130 ч.2 КУпАП.

Правопорушник в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи не надав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (пошт відпр 072)

За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ч. 1 ст. 2772 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Проте чинний КУпАП не містить передбаченого порядку вручення судових повісток та викликів і не дає правового визначення про дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи.

Водночас, цим Кодексом не передбачено і можливості закриття справи про адміністративне правопорушення через невручення судової повістки безпосередньо особі з різних причин, як то відрядження, хвороба, відпочинок, зміна місця проживання, ухилення від вручення повістки тощо, оскільки в таких випадках права та інтереси потерпілого чи суспільства (держави) можуть залишитися назавжди порушеними, що є неприпустимим у правовій державі.

Крім цього, керуючись завданнями законодавства про адміністративні правопорушення (стаття 1 КУпАП) та завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення (стаття 245 КУпАП), враховуючи принцип невідворотності адміністративної відповідальності внаслідок закінчення строків давності до її притягнення, а також необхідністю забезпечення прав та інтересів потерпілого і інтересів суспільства, є можливим розгляд справи про адміністративне правопорушення без наявності даних про вручення судової повістки безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 24.05.2007 р. по справі « Домінгеш Ферейра проти Бельгії» (Da Luz Domingues Ferreira v. Belgium) заява № 50049/99, якщо судове засідання відбувається за відсутності підсудного, це не є само по собі порушенням ст. 6 Конвенції. При цьому відмова в доступі до правосуддя має місце, коли особа, засуджена заочно, не може домогтися ухвалення нового судового рішення щодо обґрунтованості обвинувачення з фактичних та юридичних підстав після того, як воно було реалізовано, якщо не було встановлено, що ця особа відмовилася від права на захист і на явку до суду.

Адміністративним правопорушенням згідно ст. 130 ч.2 КУпАП визнається керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого спяніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вчинене повторно.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність вини в діях ОСОБА_1 в скоєнні інкримінованого правопорушення з наступних підстав.

Винність ОСОБА_1, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 394386 від 30.07.2015 р., поясненнями самого правопорушника в яких він підтвердив, що дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння. Прикладеними до протоколу письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3 в яких вони підтверджують обставини викладені в протоколі. Довідкою про встановлення повторності правопорушення відповідно до якої ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.04.2015 року (справа № 666/929) з позбавленням права керування транспортними засобами на 12 місяців.

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

Згідно ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Санкція ч.2 ст.130 КУпАП передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк від десяти до пятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - адміністративний арешт на строк від десяти до пятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Згідно зі ст. 33 цього Кодексу основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.

Обираючи від адміністративного стягнення суд враховує, що правопорушника позбавлено права керування транспортними засобами постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 24.04.2015 року (справа № 666/929) на 12 місяців. Позбавлення права керувати транспортними засобами суди не вправі застосовувати його тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини і характер вчиненого правопорушення, ступінь вини і дані про його особу, суд, визнає необхідним та достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, призначити йому адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту в межах санкції інкримінованої статті КУпАП, оскільки за таких обставин може бути досягнута мета перевиховання й попередження нових правопорушень, пов'язаних із грубими порушеннями Правил дорожнього руху України.

Застосування додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу є правом, а не обовязком суду, яке використовується судом в залежності від обставин справи. Враховуючи обєктивні обставини справи суд не вважає за необхідне застосування адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 234,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст. 130 , ст.ст.280, 283-284 Кодекса України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 Кодекса України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 10 діб без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції протягом 10 діб з дня винесення постанови через Дніпровський районний суд міста Херсона

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Суддя Біла-Кисельова А.А.