Провадження №3/761/3861/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков А.В., за участю прокурора прокуратури Шевченківського району м.Києва Воробйової О.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3., при секретарі Цвєлодуб Г.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління протидії злочинності у сфері економіки ГУ МВС України в м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, 2006 року народження, тимчасово не працюючого, до адміністративної відповідальності не притягувався , -

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 07.08.2015 р. ст. оперуповноваженим УПЗСЕ ГУМВС України в м.Києві Чалим О.П., ОСОБА_3, будучи державним службовцем 11 рангу, суб'єктом відповідальності за вчинен корупційного правопорушення згідно п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»), маючи спеціальне звання радника податкової та митної справи рангу, працюючи на посаді головного державного ревізора - інспектора організаційно-методичного відділу управління організації та планування роботи Організаційно-розпорядчого департаменту Державної фіскальної служби України, що розташована за адресою: м. Київ, Шевченківський район, Львівська площа, 8, порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме не подав під час звільнення із займаної посади декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданим деклараціями, тобто за проміжок часу з 01.01.2014 по 01.10.2014, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні правопорушення не визнав, надав суду пояснення про те, що саме під час звільнення ним не було подано відповідну декларацію, оскільки йому не було надано довідку про доходи бухгалтерським відділом на дату звільнення, а остаточний розрахунок із ним було проведено наприкінці листопада 2014 року. Крім того зазначив, що ним у березні 2014 року через скриньку для поштової кореспонденції ДФС України по пл.Львівській, 8 у м.Києві було подано декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданим деклараціями, тобто за проміжок часу з 01.01.2014 по 01.10.2014 р.

Суд, заслухавши ОСОБА_3, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до витягу з Наказу Державної фіскальної служби України від 05.08.2013 № 155-о ОСОБА_3 переведений на посаду головного державного ревізора - інспектора організаційно-методичного відділу управління організації та планування роботи Організаційно-розпорядчого департаменту служби.

Згідно витягу з Наказу Міністерства доходів і зборів України від 08.05.2013 № 286-0 ОСОБА_3 присвоєно 11 ранг державного службовця.

Згідно витягу з Наказу Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 3769-о ОСОБА_3 присвоєно спеціальне звання радника податкової митної справи III рангу з 05.12.2013.

17.07.2007 ОСОБА_3 прийнято присягу державного службовця та 08.09.2011 попереджено про обмеження, спрямовані на запобігання та протидії корупції.

Наказом Державної фіскальної служби України від 01.10.2014 № 701-о ОСОБА_3 звільнений із займаної посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України.

Також 25.09.2014 ОСОБА_3 попереджений про вимоги ч. 1 ст. "Фінансовий контроль" Закону України "Про засади запобігання і протщ корупції", зокрема про те, що суб'єкти декларування, які звільняються або інш чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави і місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше подани деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцеві самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язаі фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Такми чином, на час звільнення ОСОБА_3 був державним службовцем 11 рангу, тобто суб'єктом відповідальності у разі вчинення корупційного правопорушення, згідно п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»).

Листом Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України 28.04.2015 № 1092-99-99-04-02-02-18 повідомлено про неподання ОСОБА_3 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язаі фінансового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільняються, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Тлумачення даної норми свідчить, що застосовані законодавцем часові ознаки необхідності вчинення певної дії, а саме - подання декларації, безпосередньо пов'язані з моментом звільнення. Отже обов'язок суб'єкта декларування подати відповідну декларацію виникає у нього саме під час процедури звільнення.

Підтвердженням такого висновку є покладення вказаними положеннями Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» на суб'єктів декларування обов'язку у подальшому, тобто протягом року після свого звільнення подавати за своїм останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи тощо.

Зазначене свідчить, що особи, які зобов'язані подавати декларацію та які перервали свій трудовий зв'язок, пов'язаний з виконання функцій держави, несуть тягар необхідності надання декларації двічі, як під час звільнення, так і протягом наступного року після звільнення.

Суд враховує, що згідно з наданими ОСОБА_3 відомостями йому нараховувалась заробітна плата за роботу на посадіна посаді головного державного ревізора - інспектора організаційно-методичного відділу управління організації та планування роботи Організаційно-розпорядчого департаменту Державної фіскальної служби Україниза період з 01.01.2014 р. по 01.10.2014 р. Остаточне після звільнення зарахування коштів на рахунок ОСОБА_3 відбулося 16.10.2014 у сумі 800,0 грн.,31.10.2014 р. у сумі 32.11 грн. та 28.11.2014 - у сумі 63,55 грн.

Таким чином, в силу зазначених обставин вказана особа об'єктивно була позбавлена можливості подати декларацію, яка б містила коректні дані.

У той же час, як зазначено вище, подання завідомо неправдивих даних мало наслідком притягнення до більш суворої відповідальності за ч.3 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на відсутність у ОСОБА_3 об'єктивної можливості подати декларацію з відображенням даних, що відображали б фактичний стан отриманих ним доходів на момент звільнення, в діях даної особи відсутня така обов'язкова складова адміністративного правопорушення, як вина.

Враховуючи сукупність наведених фактів та обставин, суд прийшов до переконання про відсутність в діянні ОСОБА_3 події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.172-6, 221, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, п. 1 ч.1 ст. 12 Закону України «Про загальні засади запобігання і протидії корупції», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити через відсутність у його діях складу адміністративного корупційного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Трубніков