АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
24.07.2015 року м. Київ
№ 33/796/878/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Кривого Рога Дніпропетровської обл., громадянина України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1, приватного підприємця, ІПН НОМЕР_1, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1№ 583562 від 04.04.2015 року, ОСОБА_1 04.04.2015 року, о 03.50 год., керував автомобілем марки «Ягуар», д. н. з. НОМЕР_4 в м. Києві по вул. Кудряшова 3, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив наїзд на припарковані автомобілі марки «Чері», д. н. з. НОМЕР_2, та «Мітсубіші», д. н. з. НОМЕР_3, який у свою чергу наїхав на бардюрний камінь та на транспортний засіб, який знаходився позаду, марку якого та номерний знак, встановити не вдалось можливим, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі «Мітсубіші», «Чері» та «Ягуар» отримали механічні пошкодження.

Також відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 583563 від 04.04.2015 року, ОСОБА_1 04.04.2015 року, о 03.50 год., в м. Києві по вул. Кудряшова 3, керував автомобілем марки «Ягуар», д. н. з. НОМЕР_4, будучи учасником ДТП, самовільно залишив місце пригоди, не дочекавшись приїзду працівників міліції, чим порушив п. 2.10 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушеннь, передбачених ст. ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та до нього застосоване адміністративне стягнення - у виді штрафу в сумі 425,00 грн. Також з ОСОБА_1 стягнуто в доход держави судовий збір в розмірі 36,54 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невсебічне та необ'єктивне дослідження обставин та матеріалів справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає про: порушення судом першої інстанції його права на захист, під час розгляду справи у відсутності особи, яку притягнуто до адмінвідповідальності; поверхневий, однобічний розгляд справи суддею, оскільки в обґрунтування постанови взяті за основу лише дані протоколів про адмінправопорушення, про невідповідність яких та складання їх з порушенням вимогам Інструкції ОСОБА_1 зазначав у суді; пояснення потерпілого ОСОБА_2, зі слів якого були складені протоколи. При цьому у постанові не викладені пояснення самого ОСОБА_1 щодо обставин події. Крім того, апелянт зазначає про безпідставність складання протоколу про порушення ним ст. 122-4 КУпАП, оскільки місце ДТП він не залишав, більш того, надавав пояснення та підписував складені інспектором протоколи.

Також, подана ОСОБА_1 апеляційна скарга містить клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в обґрунтування якого зазначає про розгляд справи у його відсутність та ознайомлення із змістом ухваленого по справі рішення лише 06.07.2015 року, після виписки із медичної установи, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

Розглянувши клопотання, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню, оскільки строк на апеляційне оскарження постанови було пропущено з поважних причин, а тому відповідне клопотання є обґрунтованим, і суд апеляційної інстанції поновлює ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній обставин та уточнив свої апеляційні вимоги та, визнавши свою винуватість у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, просив скасувати постанову в частині ст.122-4 КУпАП та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу цього правопорушення, у зв'язку із чим просить зменшити суму штрафу, який накладений на нього за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, який просив задовольнити його апеляційну скаргу з уточненнями; другого учасника ДТП та його представника, які заперечували проти вимог особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності; дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, суд апеляційної інстанції, вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ПДР, що призвело до зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_1 з іншими транспортними засобами з механічними пошкодженнями усіх автомобілів є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, схемою ДТП, яка підписана відповідною посадовою особою та учасниками ДТП без будь-яких заперечень, поясненнями водіїв, а також іншими матеріалами, які фактично не заперечувались ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції.

Більш того, у судовому засіданні ОСОБА_1 повністю визнав свою винуватість у зіткненні транспортних засобів та їх пошкодженні.

Що ж стосується висновків судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні п. 2.10 ПДР та у залишенні місця ДТП до приїзду працівників міліції, то вони не є належним чином вмотивованими, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів справи, протоколи про адміністративне правопорушення від 04.04.2015 року та схема ДТП в цей же час підписані особою, щодо якої вони були складені, мають письмові пояснення ОСОБА_1, які містяться у протоколах, та окремо відібрані від нього. При цьому будь-яких рапортів працівників ДАІ про відсутність ОСОБА_1 на місці пригоди під час оформлення матеріалів ДТП та про обставини його затримання в іншому місці у справі не мається, а пояснення ОСОБА_1 про те, що він від'їхав від місця зіткнення транспортних засобів на незначну відстань для того, щоб звільнити проїзд для інших транспортних засобів на вулиці нічим іншим не спростовані.

Наявні ж у матеріалах справи пояснення свідка ОСОБА_3 про те, що порушник ПДР після зіткнення з іншими транспортними засобами залишив місце ДТП та не повернувся, а також заяви потерпілого про відсутність на місці ДТП ОСОБА_1, з огляду на наведені у постанові раніше дані, не можуть бути визнані достатніми підставами для визнання доведеною винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 2.10 ПДР та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нової постанови про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Таким чином, залишаючи без змін судове рішення в частині визнання особи винуватою у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції також приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині зменшення розміру адмінстягнення у виді штрафу з таких підстав.

Так, при визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суддя районного суду, як це зазначено у постанові, врахував відсутність у справі обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність; характер правопорушення; особу правопорушника та його ставлення до вчиненого, майновий стан.

А тому з огляду на ці обставини, а також наслідки, які були спричинені діями ОСОБА_1 у виді пошкодження декількох транспортних засобів, враховуючи, що цій особі був визначений самий м'який вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зменшення розміру штрафу, а тому в цій частині апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 червня 2015 року відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП - скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою закрити провадження у справі за ст. 122-4 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення.

В решті постанову, а саме в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а також в частині визначення виду та розміру адміністративного стягнення - без змін.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.І. Стрижко