Справа № 158/1320/15-п Провадження №33/773/242/15 Суддя в 1 інстанції: Костюкевич О.К.
Категорія:ст. 124, ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Оксентюк В. Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2015 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю скаржника - ОСОБА_2,

захисника скаржника - ОСОБА_3,

потерпілої - ОСОБА_4,

представника потерпілої - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований АДРЕСА_1, не працює, паспорт НОМЕР_4 виданий 12.01.1999 року Ківецівським РМ УМВС України у Волинській області,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ківерцівського районного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.1 ст.130 КУпАП та з врахуванням вимог ст. 36 цього Кодексу накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 06 липня 2015 року, о 13 год.20 хв., в дворі будинку, що у АДРЕСА_2, будучи у стані алкогольного сп'яніння, рухаючись автомобілем заднім ходом проявив неуважність та скоїв наїзд на автомобіль «Хюндай» д.н.з. «НОМЕР_5», який був припаркований у дворі. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив п. 2.9 «а» та 10.9 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_2 у поданій апеляційній скарзі, не заперечує факту вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, однак, посилається на незаконність постанови суду першої інстанції про притягнення його адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначає, що спиртних напоїв 06 липня 2015 року не вживав. В той час мав загострення хвороби - виразки шлунку, а тому вживав медичний препарат «РАНІДІЛ», який містить 7.5 % етанолу (спирту). Саме цим пояснює наявність у крові 0.2 проміле спирту. Вказує, що інструкція до препарату «РАНІДІЛ» не міститься обмежень щодо вживання даного препарату водіями транспортних засобів, а тому посилання суду у постанові про вживання ним лікарських засобів, що знижують увагу чи швидкість реакції є безпідставними. Висновки суду першої інстанції про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння побудовані лише на припущеннях. Просить постанову скасувати. Закрити провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а за ст. 124 КУпАП застосувати стягнення у виді штрафу.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст постанови суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, потерпілу і її представника, які апеляційну скаргу заперечили і просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали справи, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону при розгляді справи суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 судом притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння і на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Щодо подій 06 липня 2015 року, то ОСОБА_2 в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі визнав себе винним у вчиненні ДТП, однак винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП не визнав. Пояснив, що він дійсно 06 липня 2015 року керував автомобілем марки «Мерседес Бенц» д.н.з. НОМЕР_3 і коли паркувався, то випадково наїхав на автомобіль «Хюндай». Алкогольних напоїв не вживав, але в той момент вживав ліки від шлунку, які містять спирт.

Однак такі показання ОСОБА_2 не узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_4, яка у своїх письмових поясненнях і в суді першої інстанції ствердила, що після ДТП ОСОБА_2 вів себе агресивно та від нього пахло алкоголем (а.с.13, 39), інспектора ДПС ОСОБА_6, який в суді підтвердив, що на час ДТП від ОСОБА_2 було чути запах алкоголю, тому його повезли на освідування (а.с.39). Однак, ОСОБА_2 в ході його огляду лікарями не заявляв, що він вживав спиртові лікарські засоби.

Крім цього, керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння також об'єктивно підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №373529 від 06.072015 року (а.с.3), де зазначено, що від водія було чути різкий запах алкоголю; висновком Волинського обласного наркологічного диспансеру від 07.07.2015 року щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного чи іншого сп'яніння (а.с.9) з якого вбачається, що ОСОБА_2, 06 липня 2015 року, станом на 15 годину 40 хвилин, був у стані алкогольного сп'яніння.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_2 при огляді у Волинському наркодиспансері наполягав на заборі крові для визначення його стану у матеріалах справи немає.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоров'я від 09.09.2009 року № 400/666 огляд водія на стан сп'яніння повинен бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Вказаних вимог Інструкції працівниками ВДАІ м. Луька було дотримано в повній мірі, огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного сп'яніння було проведено органом, який наділений повноваженнями для такого огляду, та у визначений інструкцією час.

Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги надану ОСОБА_2 довідку за № 1070 про наявність у його крові алкоголю станом на 19 годину 10 хвилин 06 липня 2015 року (а.с.20), оскільки такий огляд був проведений через 6 (шість) годин з часу вчинення ДТП, крім цього, навіть у вказаний час у крові ОСОБА_2 було 0.2 проміле алкоголю.

Враховуючи наведене, посилання апелянта, що висновки суду першої інстанції про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння побудовані лише на припущеннях спростовуються матеріалами справи.

Також не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_2 і про те, що вміст алкоголю в його крові викликаний вживанням лікарського препарату «Раніділ», який містить 7.5 проміле етанолу і який, як він ствердив у суді (а.с.29), він випив після ДТП, оскільки згідно з пп. є п.2.10 ПДР України у разі причетності до ДТП водій зобов'язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника лікарських препаратів виготовлених на основі алкоголю чи наркотиків. Посилання апелянта на медичні показання для вживання препарату «Раніділ» не спростовують висновків суду про його винуватість.

Суд першої інстанції у вину ОСОБА_2 не інкримінував керування транспортними засобами під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому посилання апелянта на це у свої апеляції судом до уваги не приймається.

Вище наведене свідчить про те, що суд обґрунтовано прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушень, і його дії за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП кваліфіковані правильно.

Доводи викладені апелянтом у скарзі про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, щодо керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння є безпідставними та повністю спростовуються наведеними вище доказами.

При накладенні адміністративного стягнення суд першої інстанції відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП врахував характер правопорушень, одне яких є умисним, особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, визначив стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищенаведеного вважаю, що постанова Ківерцівського районного суду щодо ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни, з наведених в апеляції обставин, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ківерцівського районного суду від 11 серпня 2015 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області В.Н. Оксентюк