Провадження № 33/792/123/15
Справа № 676/4903/15-к Головуючий в 1-й інстанції Драч І.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач Бондар В. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді Бондар В.В.,

з участю секретарів судового засідання Слюсар О.А., Лук'янчук О.М.,

особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, її захисника-адвоката - Мельника А.І.,

потерпілого ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 серпня 2015 року,-

В с т а н о в и в:

Постановою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 серпня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1, не працює,-

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винною в тому, що вона 21 липня 2015 року 12 год. 45 хв. в м. Кам'янці-Подільському, на нерегульованому перехресті, де не працювали світлофори, рухаючись по вул. Північній, перетинаючи Хмельницьке шосе, що переходить у вул. Шевченка та керуючи транспортним засобом «CHERY», державний номерний знак НОМЕР_1, по другорядній дорозі (в сторону Нігинського шосе), не надала перевагу в русі транспортному засобу, «ВАЗ 21114», державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі - Хмельницьке шосе (в сторону вул. Шевченка) під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого сталося зіткнення, а автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила п. 16.11 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, а матеріали справи направити для належного оформлення до ВДАІ з обслуговування м. Кам'янця-Подільського УДАІ УМВС України в Хмельницькій області. Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, судом було допущено порушення норм процесуального права, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення. Вважає, що Правил дорожнього руху не порушувала, керувала автомобілем з дотриманням Правил дорожнього руху, а дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_4, а суд першої інстанції, призначаючи максимальний розмір штрафу, передбаченого ст. 124 КУпАП, не обґрунтував таких своїх висновків.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника-адвоката Мельника А.І. в підтримання доводів апеляційної скарги, які в апеляційному суді просили постанову суду скасувати, закрити провадження в справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як видно з складеного протоколу про адміністративне правопорушення 21 липня 2015 року о 12год. 45хв. ОСОБА_2 в м. Кам'янці-Подільському, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху, на нерегульованому перехресті вулиць Північна, Шевченка та Хмельницьке шосе, керуючи автомобілем «CHERY QQ», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі, не надала переваги в русі автомобілю «ВАЗ 21114», номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі - вул. Хмельницьке шосе, внаслідок чого відбулось зіткнення автомобілів та автомобілі отримали механічні пошкодження.

Як видно з матеріалів справи схема пригоди (а.с.2) підписана усіма учасниками дорожньо-транспортної пригоди, співробітником органу внутрішніх справ. При цьому ніхто з присутніх жодних зауважень з приводу змісту складених документів не висловлював, що підтверджував в суді першої інстанції інспектор ДАІ Зюбрицький С.А., вказані обставини не вказують про неналежність доказу по справі.

Суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, що підтверджується, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними схеми пригоди, де зафіксовані розташування автомобілів після зіткнення, дорожня обстановка, дані про пошкодження автомобілів, які узгоджуються між собою.

Суд погоджується з такими висновками місцевого суду та вважає, що своїми діями ОСОБА_2 порушила п. 16.11 Правил дорожнього руху, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Суд не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та про наявність підстав для повернення справи на доопрацювання органу, що склав протокол, як такі, що не узгоджуються з дослідженими в суді доказами. Наведені судом докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги про необгрунтованість притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Допитана в суді першої інстанції ОСОБА_2 вказувала, що 21 липня 2015 року на перехресті вулиць Північна та Хмельницьке шосе, керуючи автомобілем «CHERY QQ», зупинилась на вимогу дорожнього знаку «Стоп», рушила та майже проїхавши перехрестя, відчула як потерпілий ОСОБА_4 з перевищенням швидкості в'їхав в її автомобіль (а.с.15). Такі ж показання вона давала в апеляційному суді, вказувала також, що перед початком маневру проїзду перехрестя вона пропустила всі автомобілі, які проїжджали перехрестя по головній дорозі, та що вона не могла бачити та не бачила автомобіль ОСОБА_4, який рухався на великій швидкості, через недостатню оглядовість цієї ділянки дороги.

Апеляційний суд вважає, що її показання в суді першої інстанції, в апеляційному суді та після дорожньо-транспортної пригоди не були послідовними та викликають сумніви.

Як видно з її первісних пояснень, які вона давала в день дорожньо-транспортної пригоди 21 липня 2015 року (а.с.4) ОСОБА_2 вказувала, що доїжджаючи до перехрестя вулиць Хмельницьке шосе та Шевченко, зупинилась, подивилась направо та прямо, та рушила, позаяк транспортних засобів не було, а коли виїхала на перехрестя, то відчула удар в задню праву сторону, після чого її автомобіль розвернувся та перекинувся.

Потерпілий ОСОБА_4 після дорожньо -транспортної пригоди (а.с. 3), в суді першої інстанції (а.с.15, зворот) та в апеляційному суді давав послідовні показання, вказував, що 21 липня 2015 року він керував своїм автомобілем по вул. Хмельницьке шосе, під'їжджаючи до перехрестя з вул. Північною, побачив, що зліва по вул. Північній рухається автомобіль «CHERY QQ», який не зупинився, не дав йому дорогу, проїхав перехрестя без зупинки, однак незважаючи на гальмування, зіткнення потерпілому уникнути не вдалось, так як автомобіль ОСОБА_2 виїхав на перехрестя за декілька метрів перед ним.

При цьому в апеляційному суді потерпілий підтверджував, що безпосередньо перед ним перехрестя проїхав ще один автомобіль, однак він не встиг проїхати перехрестя, позаяк без зупинки це перехрестя намагалась проїхати ОСОБА_2 Про те, що безпосередньо перед потерпілим по головній дорозі проїжджав ще один автомобіль, вказували дані відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, надані потерпілим апеляційному суду та досліджені апеляційним судом, що узгоджується з показаннями потерпілого про обставини дорожньо-транспортної пригоди, та спростовують показання ОСОБА_2 про те, що вона перед початком маневру проїзду нерегульованого перехрестя зупинилась та розпочала рух, впевнившись, що автомобілів, які б рухались по головній дорозі, взагалі не було.

Дані фотознімків місця пригоди, наданих на запит апеляційного суду, органом, що склав протокол, а також наданих самою ОСОБА_2 в засіданні апеляційного суду, спростовують твердження ОСОБА_2 про обмежену видимість проїзної частини дороги, підтверджують протилежні твердження потерпілого ОСОБА_4 з цього приводу.

З показань свідка ОСОБА_6 видно, що він був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 21 липня 2015 року за участю водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2, бачив, що ОСОБА_2 не зупинилась на знак «Стоп» та, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надала переваги в русі потерпілому, який рухався по головній дорозі (а.с.16).

Інший очевидець дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 в суді першої інстанції вказував, що теж був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди, їхав в автомобілі разом з ОСОБА_4, автомобіль «CHERY QQ», яким керувала ОСОБА_2 без зупинки на знак «Стоп», виїхав на головну дорогу, внаслідок чого відбулось зіткнення.

Підстав сумніватись в таких показаннях потерпілого та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 в суду немає. При цьому суд враховує, що такі їх показання узгоджуються з іншими дослідженими в суді доказами, зокрема, даними відеозапису дорожньо-транспортної пригоди, вказані докази свідчать, що зіткнення відбулось на перехресті нерівнозначних доріг, на смузі руху потерпілого, в якого була перевага в русі. Необхідності призначення судової автотехнічної експертизи апелянт не навів ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, тому такі твердження апелянта про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції в зв'язку з непроведенням останньої, на увагу не заслуговують. Підстав вважати, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, про що намагається апелянт переконати апеляційний суд, не встановлено.

Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання свідка ОСОБА_8, яка є рідною сестрою ОСОБА_2, та самої ОСОБА_2, про те, що ОСОБА_2 зупинялась на знак перед проїздом перехрестя та перед проїздом перехрестя впевнилась в безпечності свого маневру, позаяк такі їх показання є непослідовними, суперечили сукупності досліджених в суді першої інстанції об'єктивних доказів, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, а також даним відеозапису дорожньо-транспортної події, дослідженим в апеляційному суді.

Всі досліджені судом першої інстанції докази, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, вказують про очевидне порушення ОСОБА_2 п. 16.11 Правил дорожнього руху, її дії перебувають в прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, та її наслідками.

Твердження апелянта про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення Правил дорожнього руху потерпілим ОСОБА_4 не приймаються до уваги, так як суперечать сукупності досліджених в суді доказів. При цьому суд також враховує, що згідно п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. За наявності очевидного порушення ОСОБА_2 п.16.11 Правил дорожнього руху суд вважає, що фактично ОСОБА_4 опинився і діяв в умовах аварійної обстановки, створеної іншим учасником дорожнього руху, при цьому з даних відеозапису дорожньо-транспортної пригоди також видно, що швидкість руху автомобіля ОСОБА_4 не надто відрізнялась від швидкості руху автомобіля, що проїжджав перехрестя перед ним, за яким намагалась проїхати перехрестя ОСОБА_2

За таких обставин такі доводи апелянта до уваги прийняті бути не можуть.

Жодним чином не змінюють висновків суду твердження апелянта та її захисника про спричинення їй самій та її сестрі внаслідок дорожньо-транспортної пригод тілесних ушкоджень. На їх думку, нез'ясування таких обставин виключає настання відповідальності за ст. 124 КУпАП, при цьому в апеляційному суді обґрунтованих підстав, чому вона приховала такі обставини під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, під час розгляду справи суду не повідомила. Апеляційний суд вважає, що тілесні ушкодження, про спричинення яких зазначено в медичній картці ОСОБА_8 - забійна рана правої кисті, забій лівого плечового суглобу, садно лівого плечового суглобу (при цьому суд враховує Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджені Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17 січня 1995 року № 6, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року № 255/791) та тілесні ушкодження, спричинені апелянту ОСОБА_2 внаслідок порушення самою ж ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, не вказують про наявність підстав для закриття провадження в справі в зв'язку з відсутністю в діях останньої складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та фактично врахував характер вчиненого правопорушення, обставини справи, що ОСОБА_2 вчинила грубе порушення Правил дорожнього руху, її сімейний та майновий стан, та обрав стягнення в виді штрафу в сумі 425 грн., що, на думку суду, є достатнім для виховання особи, що вчинила правопорушення, та попередження вчинення нею нових адміністративних правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П о с т а н о в и в:

Постанову Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 серпня 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області В.В. Бондар