Справа № 136/690/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2015 року м. Липовець Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д. Т. , розглянувши матеріали, що надійшли від начальника ВДАІ з обслуговування Липовецького району (м. Липовець) УМВС Україниу Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працює, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше притягуваного до адміністративної відповідальності - 05.11.2014 року за ч.1 ст.130 КУпАП накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами; 17.11.2014 року за ч.2 ст.130 КУпАП накладено стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту за ст. 130 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

17.04.2015 року на розгляд суду надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно гр ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, оцінивши усі зібрані у справі докази, дійшов висновку про таке.

Відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП настає у разі вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції

Відповідно до вимог статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного спяніння.

Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 9 вересня 2009 р. N 400/666, передбачено, що ознаками алкогольного спяніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Тією ж статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Для проведення огляду на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння працівник ДАІ інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу зобовязаний надати свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку.

Стан алкогольного спяніння є встановленим, якщо після проведення огляду, який проводиться з використанням спеціальних технічних засобів, показники цих засобів після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Відповідно до частини 3 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення огляд в закладах охорони здоровя проводиться у випадках незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами.

З аналізу наведених норм закону слідує, що у випадку незгоди з результатами такого огляду, працівник ДАІ зобовязаний направити водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. У разі відмови проходження огляду відповідно до встановленого порядку взагалі, інспектор в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення складеного 30.03.2015 року стосовно ОСОБА_1 в графі "Огляд на стан сп'яніння" не зазначено ознак алкогольного спяніння, за наявності яких слід було проводити огляд; не зазначено двох свідків в підтвердження наявності ознак алкогольного сп'яніння; зазначено двох свідків подій, які за викликом суду не з'явились та про поважність причин своєї неявки суд не поставили до відома. При цьому, письмові пояснення таких свідків, які додано до матеріалів справи не можуть бути взяті судом до уваги як належні докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного проступку, оскільки свідки не були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання.

Крім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено дії, які вживав водій щодо ухилення його від проходження такого огляду на місці вчинення адміністративного правопорушення, а з пояснень свідків, які додано до матеріалів справи та є однотипними встановлено, що водій відмовився від медичного огляду на факт вживання алкоголю в медичному закладі, а не на місці зупинки транспортного засобу, як це визначено нормами чинного законодавства.

Частиною 5 статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

За правилами ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У відповідності до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Прийнявши до уваги, що працівниками ДАІ було грубо порушено нормативно - правовий акт, який визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння та оформлення результатів такого огляду, в даному випадку відмови від проходження відповідно до встановленого порядку на стан алкогольного сп'яніння, суд дійшов до переконання про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП в діях ОСОБА_1

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає до закриття у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене суд закриває провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст.130 ч.3, 221, п.1 ч.1 ст.247, 283, п.3 ч.1 ст.284 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: ОСОБА_2