АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю прокурора - Захаренка Я.В., особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та її захисника - ОСОБА_3, розглянувши апеляційні скарги прокурора та ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою суддя визнав, що ОСОБА_2, яка працювала головним спеціалістом сектору організаційно-аналітичного забезпечення роботи голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, допустила порушення вимог фінансового контролю, а саме несвоєчасно подала декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання та протидії корупції», тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП та за малозначністю вчиненого правопорушення, звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Так, згідно постанови, ОСОБА_2 за розпорядженням №116-к від 15.05.2014 року була призначена на посаду головного спеціаліста сектору організаційно-аналітичного забезпечення роботи голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, а розпорядженням №180-к від 11.09.2014 року звільнена з посади за власним бажанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім

____________________________________________________

Справа №33/796/969/2015 Категорія ч.1 ст.172-6 КпАП України

Доповідач: Сілкова І.М.

місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Згідно п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та відповідно до абзацу ч. 1 ст. 1 вказаного Закону є суб'єктом декларування.

Однак, ОСОБА_2, будучи звільненою з цієї посади та відповідно до п.п «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, діючи всупереч вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», без поважних причин не подала до 1 квітня 2015 року декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік,

за останнім місцем роботи до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за визначеною цим Законом формою і в строки за загальним правилом - щорічно в період з 1 січня до 1 квітня 2015 року, згідно додатку до Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», тобто вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням судді, заступник прокурора Солом'янського району м. Києва Є. Малий подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та винести нову, якою визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. При цьому прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, посилаючись на необґрунтований висновок суду першої інстанції щодо малозначності вчиненого ОСОБА_2 правопорушення зазначає, що статтею 3 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» передбачено, що серед інших, діяльність із запобігання і протидії корупції ґрунтується на принципі невідворотності відповідальності за вчинення корупційних правопорушень. Крім того вказує, що при призначенні на посаду державного службовця, ОСОБА_2 була ознайомлена із вимогами антикорупційного законодавства, тобто останній було відомо про необхідність подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, неповне та необ'єктивне дослідження всіх обставин справи, просить скасувати постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі за відсутності події адміністративного правопорушення. Вважає викладені у судовому рішенні висновки необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству. При цьому зазначає, що в п.1 ч.2 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» вказано, що суб'єкти декларування, які звільнилися, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік. Тобто Законом встановлено спеціальний (відмінний від загального) термін на подання вищевказаної декларації - протягом одного року з дати звільнення, а враховуючи, що вона звільнилась 11.09.2014 року в даному випадку цей термін слід рахувати з цієї дати. Враховуючи що зазначена декларація про доходи була подана 30.06.2015 року, тобто більш ніж за два місяця до спливу встановленого законом терміну, а також з урахуванням того, що суб'єктивна сторона вказаного правопорушення обов'язково характеризується умисною формою вини, ОСОБА_2 вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Доповівши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти апеляційної скарги ОСОБА_2; пояснення особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника - ОСОБА_3, які заперечували проти скарги прокурора та просили провадження у справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення; перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а скарга прокурора задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом.

При розгляді справи слід з'ясувати, чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності, чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаченого Законом, чи є особа винною у його вчиненні, чи не має інших обставин, що виключають провадження у справі, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові повинен навести докази вини особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та дати їм належну оцінку в їх сукупності.

Однак, ці вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі не були дотримані, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Так, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності суддя зазначив, що остання допустила порушення вимог фінансового контролю, оскільки несвоєчасно подала декларацію про майно, доходи витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання та протидії корупції», оскільки будучи звільненою з посади головного спеціаліста сектору організаційно-аналітичного забезпечення роботи голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не подала до 1 квітня 2015 року за останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 року, чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону, оскільки приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні нею корупційного правопорушення, суддя не з»ясував чи містить це діяння склад правопорушення, передбаченого Законом, чи є особа винною у його вчиненні, чи не має інших обставин, що виключають провадження у справі.

Отже, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу корупційного адміністративного правопорушення, крім іншого необхідно було врахувати, наявність суб'єктивної сторони даного правопорушення, яка, виходячи із визначення поняття корупційного правопорушення зазначеного у ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», завжди характеризується умисною формою вини.

Так, за змістом ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» порушення фінансового контролю суб»єктами декларування полягає в тому, що особа, яка за законом зобов»язана задекларувати свої доходи та майновий стан, прагне уникнути цього і таким чином досягти певної мети по приховуванню доходів одержаних незаконним шляхом, однак ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові судді не вказано на наявність в діях ОСОБА_2 прямого умислу на порушення спеціальних обмежень для державних службовців, а також відсутні посилання на докази, які б підтверджували такий умисел.

За наведених обставин, доводи прокурора про те, що ОСОБА_2, звільнившись з посади головного спеціаліста сектору організаційно-аналітичного забезпечення роботи голови Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не подала до 1 квітня 2015 року за останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, допустила порушення вимог Закону щодо фінансового контролю, чим вчинила пов'язане з корупцією адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи те, що згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_2 діяння не містить складу правопорушення пов»язаного з корупцією, оскільки відсутня суб»єктивна сторона такого правопорушення, на що суддя при розгляді справи не звернув уваги та за відсутністю доказів на підтвердження прямого умислу ОСОБА_2, шляхом неподання до 1 квітня 2015 року за останнім місцем роботи декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 року, приховати таким чином доходи одержані незаконним шляхом, дійшов помилкового висновку про наявність в її діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

За наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення пов'язаного з корупцією та передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП є слушними і підлягають задоволенню, а тому постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21.07.2015 року слід скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Солом'янського району м. Києва - залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 - скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Сілкова І.М.