АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1636/15-п Номер провадження 33/786/152/15Головуючий у 1-й інстанції Городівський О. А. Доповідач ап. інст. Тараненко Ю. П.
Категорія ст. 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Полтава

Судя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Тараненко Ю.П. з участю ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, прокурора Гомлі А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Миргородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженку та мешканку АДРЕСА_1, Полтавської області, освіта вища, одружену, пенсіонерку, раніше не судиму,

- накладено адміністративне стягнення за ст.172-7 ч.1КУпАП у вигляді штрафу у розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень .

Визнавши винною ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, суд в постанові зазначив наступне .

« 1 липня 2015 року Миргородським міськрайонний прокурором складено протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. ч.І ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції в Україні», стосовно ОСОБА_2, яка з 09.11.2010 року по 14.01.2015 року працювала Петівцівським сільським головою, тобто посадовою особою місцевого самоврядування.

Будучи попередженою про спеціальні обмеження, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», ОСОБА_2, в період роботи Петрівцівським сільськими головою зобов'язана уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про наявність такого конфлікту.

Усупереч ст. 14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» (яка діяла на момент скоєння правопорушення) ОСОБА_2, будучи Петрівцівським сільськими головою не повідомила сесію Петрівцівської сільської ради Миргородського району про конфлікт інтересів під час погодження технічної документації, яка входила до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_4, який є її чоловіком та ОСОБА_5, який є її сином.

В період з вересня по грудень 2014 року ОСОБА_2 особисто підписано та скріплено печаткою сільської ради ряд технічних документів, які входять до проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5. а саме :викопіювання із черговогокадастрового плану за межами населеного пунктів на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області; схеми поділу земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства громадян соціальної сфери за межами населених пунктів на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області; акти прийому передачі межових знаків на зберігання: акти перенесення в натурі меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого використання зем ль за їх наявності.

Тобто ОСОБА_2, достовірно знаючи про те, що документи, які вона підписала від імені органу місцевого самоврядування необхідні для її чоловіка та сина, щоб отримати земельні ділянки у власність, всупереч вимогам п.1, ч. 1ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції » (яка діяла на момент вчинення правопорушення), не ужила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення реального конфлікту інтересів. Невідкладно у письмовій формі не повідомила безпосереднього керівника - сесію Петрівцівської сільської Ради Миргородського району про наявність конфлікту інтересіВідповідно до статті 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (яка діяла на момент скоєння правопорушення): близькі особи - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 4 цього Закону, в тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

До складу близьких родичів у вказаному значенні не відноситься невістка (дружина сина), тому суд не вбачає в діях ОСОБА_2 наявності конфлікту інтересів під час погодження технічної документації, які входили до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_6, яка є дружиною сина ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (яка діяла на момент скоєння правопорушення), особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані: уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до вимог статті 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови обласної, районної ради зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Статтею 28 Закону України «Про запобігання корупції» зобов'язано осіб, зазначених у пунктах 1, 2 иастини першої статті 3 цього Закону: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини І статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (яка діяла на момент скоєння правопорушення) та підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_7 являлась суб'єктом відповідальності за правопорушення, пов'язані з корупцією.

Таким чином, ОСОБА_2 виконуючи повноваження Петрівцівського сільського голови, скоїла адміністративне правопорушення, пов'язане з корупцією, яке полягає у неповідомленні безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, а саме: під час погодження технічної документації, яка входила до проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_4, який є її чоловіком та ОСОБА_5, який є її сином, що призвело до невиконання вимог статті 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (яка діяла на момент вчинення правопорушення) та пунктів 1, 2 частини і етапі 28 Закону України «Про запобігання корупції», за що передбачена відповідальність згідно частини 1 етап і 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину не визнала, суду пояснила, що деякі депутати Петрівцівської сільської ради знали про те, що її чоловік, сина та невістка звертались до сільської ради для отримання інформації про наявність вільних земельних ділянок, а також про те. що вони вживали заходів для отримання земельних ділянко у власність для ведення особистого господарства. Документи, які вона підписувала надавались для підпису не особисто чоловіком та сином, а землевпорядником сільської ради та виконавцем робі ОСОБА_8. Підписавши документи, які були необхідні для виготовлення проекту відведення землі для чоловіка, сина та невістки, вона не порушила будь-яких прав та інтересів інших користувачів та власників, так як не являлась посадовою особою до повноважень якої входило прийняття рішення про надання земельних ділянок у власність.

Вина порушниці підтверджується матеріалами справи, зокрема, заявами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Петрівцівської сільської ради про надання схеми розміщення земельних ділянок можливих до отримання у власність та відповідями на заяви (а.с. 7-15), які підтверджують, що ОСОБА_2 була обізнана в бажані її близьких родичів отримати у власність земельні ділянки на території Петрівцівської сільської ради та про потенційну можливість виникнення конфлікту інтересів під час здійсненню нею повноважень керівника органу місцевого самоврядування в сфері регулювання земельних правовідносин.

Проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Петрівцівської сільської ради Миргородського району (а.с. 63-99) в яких містяться документи підписані ОСОБА_2, як головою Петрицівської сільської ради.

Таким чином, суд вбачає підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 172-7 КУпАП. При визначені виду й розміру адміністративного стягнення ОСОБА_2, суд враховує характер вчиненого правопорушення, її відношення до вчиненого, дані про особу, та відсутність обставин, які обтяжують відповідальність.

Відповідно до статті 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

У частині щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів Закон України «Про запобігання корупції» у порівнянні із Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» посилює відповідальність за вчинення правопорушення. Тому ОСОБА_2 підлягає відповідальності по Закону, що діяв на момент вчинення правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу у розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що склаладає 255 гривень, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для її виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як нею самою, так і іншими особами. »

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує про неправильність судового рішення, заперечує вчинення правопорушення, не вбачаючи в своїх діях порушень вимог закону і просить судове рішення скасувати, закривши провадження у справі .

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора про обґрунтованість судового рішення, допитавши за свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав .

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, кваліфікованого за ст.172-7 ч.1 КУпАП слід вважати обгрунтованим, оскільки він підтверджується :

- даними протоколу про адміністративне правопорушення від 1.07.2014 р. про обставини його вчинення, що інкриміновані ОСОБА_2;

- довідкою Петрівцівської сільської Ради від 15.05.2015 р. за № 196 про перебування ОСОБА_2 з 14.06.2006 р. по 13.01.2015 р. на посаді сільського голови, яка мала 7 ранг 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування;

- копіями заяв близьких родичів ОСОБА_2 - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 від 18.04.2015 р. та 26.06.2015 р. до Петрівцівської сільської Ради про надання дозволу на складання проекту відведення земельних ділянок площею 2 гр на ріллі кожному з письмовими резолюціями ОСОБА_2 про надання заявникам відповіді;

- копіями письмових повідомлень заявникам (направлені в день подачі ними заяв відповідно 18.04.2015 р. та 26.06.2015 р.), підписаних ОСОБА_2 про наявність в адміністративних межах сільської Ради вільних від користування земельних ділянок з земель державної власності, які можливо виділити ОСОБА_4 і ОСОБА_6;

- викопіюванням із чергового кадастрового плану за межами населених пунктів на території Петрівцівської сільської Ради Миргородського району Полтавської області із зазначенням місця розташування земельної ділянки площею 2 га стосовно ОСОБА_4 підписаним ОСОБА_2, як сільським головою та скріпленим нею гербовою печаткою; - аналогічним викопіюванням про місце розташування земельної ділянки площею 2 га стосовно ОСОБА_5, підписаним ОСОБА_2та скріпленими печаткою сільської Ради ;

- викопіюванням схеми поділу земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства громадян соціальної сфери за межами населених пунктів на території Петрівцівської сільської Ради Миргородського району Полтавської області, підписаною ОСОБА_2 та скріпленою гербовою печаткою ;

- копіями актів прийому передачі межових знаків на зберігання від 3 та 23.09.2014 р. (щодо земельних ділянок запроектованих до відведення ОСОБА_5 а ОСОБА_4.), підписаних ОСОБА_2 та скріплених гербовою печаткою.

- копіями актів перенесення в натурі меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого використання земель за їх наявності (щодо земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_5.), підписаних ОСОБА_2, як головою сільської Ради та скріплених нею гербовою печаткою .

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2, визнавши наявність конфлікту інтересів при розгляді заяв близьких родичів про надання їм дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок та запевнивши про обізнаність з антикорупційним законодавством, ствердила, що повідомила депутатів сільської Ради про виникнення конфлікту інтересів усно, деяких з них - особисто, а іншим попросила переказати. Така форма повідомлення про виникнення конфлікту інтересів офіційною визнана бути не може, враховуючи статус органу місцевого самоврядування, де мали місце події , посадове положення, яка займала ОСОБА_2 та вимоги ст.14 п.2) ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», які зобов»язують посадову особу здійснити повідомлення про наявність конфлікту інтересів письмово .

Згідно довідки Петрівцівської сільської Ради за № 197 від 15.05.2015 р. та Миргородської районної державної адміністрації за № 1050/01-38 від 18.05.2015 р. з письмовим повідомленням про наявність реального конфлікту інтересів при вирішенні заяв своїх близьких родичів ОСОБА_12 не зверталася .

Не були вжиті останньою і всі необхідні заходи, спрямовані на запобігання конфлікту інтересів, як це регламентовано положеннями ст.12-1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», чого не спростувала сама ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про неправильність кваліфікації її дій за ст.172-7 ч.1 КК України (в редакції від 16.10.2014 р.) за кваліфікуючою ознакою «неповідомлення особою у встановленому законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів», яка в попередній редакції цього Закону на час підписання ОСОБА_2 копій актів прийому передачі межових знаків на зберігання 3 та 23.09.2014 р. визначення «реального» не містила, та її твердження, що у зв»язку з цим в її діях відсутній склад правопорушення, оскільки після 23.09.2014 р. конкретних дій на користь близьких родичів вона не вчиняла і ніяких документів з цього приводу не підписувала, прийнятими до уваги бути не можуть з наступних підстав .

Метою подання родичами ОСОБА_2 заяв до сільської Ради про надання дозволу на складання проектної документації щодо відведення земельних ділянок для особистого користування було фактичне отримання земельних наділів в приватну власність .

Такі правові наслідки за заявами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 після розробки проектів землеустрою та їх затвердження наступили лише в січні 2015 р., коли останні й отримали свідоцтва про право власності на виділені їм земельні наділи .

Протягом цього часу, з квітня 2014р. по січень 2015 р. ОСОБА_2 в порядку, визначеному законом про наявність конфлікту інтересів не повідомляла і заходів на його запобігання не вживала, а тому вважати, що протиправні дії вона вчинила лише 3 і 23 вересня 2014 р. при підписанні актів прийому передачі межових знаків на зберігання неможливо, у звязку з чим редакція закону - ст.172-7 ч.1 КУпАП від 16.10.2014 р., що містить кваліфікуючу ознаку - «наявність реального конфлікту інтересів» судом застосована обґрунтовано .

Зі змісту судового рішення вбачається, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення кваліфіковано судом саме за цим Законом, а тому твердження апелянта про накладення на неї адміністративного стягнення ніби-то за іншим законом та про відсутність в її діях складу аміністративного правопорушення безпідставні, у зв»язку з чим до уваги прийнятим бути не можуть .

Підстав для скасування постанови місцевого суду не вбачаєтьмся, а тому, враховуючи наведене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційни й суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду від 22 липня 2015 р. про накладення на неї адміністративного стягнення за ст.172-7 ч. 1 КУпАП - без зміни .

Суддя апеляційного сулу

Полтавської області Тараненко Ю.П.