Головуючий суддя І інстанції Мирошниченко Ю.М.
Доповідач Меленчук В.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року. Суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області Меленчук В.С., розглянувши в місті Маріуполі апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 13 серпня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця міста Маріуполя, громадянина України, працюючого

різником у ЛПЦ 1700 ПАТ "ММК імені Ілліча", що мешкає в

АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки

В С Т А Н О В И В:

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді суду першої інстанції правопорушник ОСОБА_1 18 травня 2015 року о 18 годині 55 хвилин, біля будинку 65 по вулиці Тополиній в місті Маріуполі, повторно протягом року, був зупинений працівниками ДАІ за керування автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода), що за положеннями пунктів 1.2, 1.3. "Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції"(далі - Інструкція) стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого пунктами 2, 3 вказаної Інструкції, порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням газоаналізатора Alcotest або медичного огляду на стан сп'яніння, від якого він відмовився.

Не погоджуючись з судовим рішенням, правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови судді суду першої інстанції, як, на його думку, незаконну.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, правопорушник ОСОБА_1 послався на незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності, що стало наслідком на вимоги з боку працівників ДАІ у нього грошей, підписання протоколу, після чого забрали ключі від автомобілю, техпаспорт та посвідчення водія, які він отримав 19 травня 2015 року. Того ж дня пройшов медичне обстеження, яке показало, що він тверезий.

Крім цього, правопорушник зазначив, що він у суді першої інстанції на вимогу секретаря судового засідання виготував письмові пояснення, але судового засідання фактично не було, чим були порушені його права, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на дачу пояснень, надання доказів, подачу клопотань,користування юридичною допомогою, оскарження судового рішення тощо.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність її задоволення з таких підстав.

Відповідно до положень статей 245 та 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення з урахуванням положень 251,252 КУпАП зобов'язані з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо правопорушника ОСОБА_1 зазначені норми адміністративного закону суддею суду першої інстанції не дотримані.

Так, суддя суду першої інстанції, приймаючи за результатами розгляду справи, рішення про визнання правопорушника ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 130 КУпАП, послався на його пояснення, які він надав у судовому засіданні.

Між тим, за поясненнями правопорушника, крім тих обставин і даних, які необхідні для встановлення вини відповідно до диспозиції частини 2 статті 130 КУпАП, останній давав пояснення про вимагання у нього грошей з боку працівників ДАІ за його звільнення від адміністративної відповідальності та стягнення, але не знайшовши порозуміння з працівниками ДАІ, оформили протокол про адміністративне правопорушення.

Як зазначив суддя суду першої інстанції у своїй постанові, пояснення правопорушника ОСОБА_1 підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення, а також власноручно викладеними письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3

На думку судді апеляційної інстанції, обставини в поясненнях правопорушника є важливими для правильного розгляду справи про адміністративне правопорушення, на які суддя суду першої інстанції не звернув уваги.

Зазначені відомості в поясненнях правопорушника, а це є його версією та позицією захисту, суддя суду першої інстанції не перевірив і не оцінив, як не проаналізував і не оцінив такі докази, як протокол про адміністративне правопорушення та пояснення свідків, лише пославшись на них у постанові.

Більш того, суддя суду першої інстанції не допитав свідків, хоча прийняв рішення про їх допит, про що свідчать дані про дворазовий їх виклик до суду.

Таким чином, суддя суду першої інстанції, розглядаючи справу, не дотримав

положення адміністративного закону про повний, всебічний, об'єктивний і у точній відповідності до закону, розгляд справи щодо правопорушника ОСОБА_1

За таких умов, постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової.

При цьому, суддя апеляційної інстанції відповідно до положень частини 7 статті 294 КУпАП вважає за необхідне вийти за межі апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційні вимоги правопорушника ОСОБА_1 з перевіркою,

дослідженням, аналізом та оцінкою матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо нього, суддя апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Протокол про адміністративне правопорушення є одним з основних джерел доказів і служить підставою для подальшого провадження по справі, тому він повинний бути оформлений у суворій відповідності до адміністративного закону.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, він не містить в собі дані, в якому саме районі міста було вчинене адміністративне правопорушення, оскільки вулиця Тополина починається у Жовтневому, а закінчується в Іллічівському районі. Зазначене свідчить про відсутність даних встановлення точного місця вчинення адміністративного правопорушення, що є обов'язковим.

Крім того, відсутність встановлення місця події виключає правомірність находження працівників ДАІ саме на місці події відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та відповідність находження там до маршрутного листа.

З цього ж протоколу також вбачається, що правопорушник ОСОБА_1 від підпису в ньому відмовився. Це свідчить про його незгоду з тими відомостями, які в ньому викладені. У такому випадку викладені відомості та докази повинні бути перевірені.

Перевіряючи в ході апеляційного розгляду ці обставини, було встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення, щодо правопорушника ОСОБА_1 зазначено про керування транспортним засобом «з явними» ознаками алкогольного сп'яніння, що є припущеннями і тому не може братися до уваги і тем більше як обставину, яка є встановленою.

Між тим, за змістом диспозиції частини 2 статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за повторне протягом року керування транспортними засобами «в стані», а не з явними ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння чи вживання лікарських препаратів.

На думку судді апеляційної інстанції, працівник ДАІ на місці події, достовірно не встановивши стан правопорушника ОСОБА_1, безпідставно поставив йому у вину відмову від огляду на стан сп'яніння.

Більш того, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення об'єктивна сторона адміністративного правопорушення не має чіткого й категоричного змісту, тому безспірно не вбачається, за яке саме адміністративне правопорушення правопорушник ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності - за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, за відмову від проходження огляду на його стан чи за обидва порушення одночасно.

Правопорушник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі та у письмових поясненнях до суду першої інстанції стверджує, що працівники ДАІ разом з особами у камуфляжній формі переслідували його з застосуванням зброї та здійсненням пострілів. Ці його пояснення будь-якими даними не підтверджуються, але і не спростовуються, тому відповідно до положень статті 62 Конституції України повинні тлумачитися на його користь.

На думку судді апеляційної інстанції в ході проведення огляду правопорушника ОСОБА_1 на його стан, працівником ДАІ були допущені порушення, які тягнуть недійсність результатів.

Так, за змістом пунктів 2.2,2.3,2.4,2.5 вказаної вище Інструкції, огляд водіїв транспортних засобів на стан будь-якого сп'яніння здійснюється уповноваженими особами

Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання та пройшли відповідну підготовку з використання спеціальних технічних засобів, які мають свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку, з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та роз'ясненням перед оглядом порядку застосування цих засобів.

Застосування спеціальних технічних засобів для огляду водіїв транспортних засобів на стан сп'яніння передбачено і положеннями статті 266 КУпАП.

З зазначеного випливає, що огляд водіїв транспортних засобів має бути проведеним з застосуванням спеціальних технічних засобів, а не будь-якими людськими органами.

На думку судді апеляційної інстанції, дані, які свідчили б про проведення огляду правопорушника ОСОБА_1 відповідно до положень зазначеної Інструкції, в матеріалах справи відсутні.

Більш того, у обстановці, яка склалася на місці події, цілком можлива наявність деяких ознак, передбачених пунктом 1.3 Інструкції виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вивченням матеріалів справи щодо правопорушника ОСОБА_1, встановлено, що не можна взагалі вважати законним і обґрунтованим його притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки з матеріалів справи не вбачаються підстави для його зупинки і затримання.

По-перше, в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне затримання, складений відповідно до положень статті 261 КУпАП з зазначенням в ньому між інших даних мотиви затримання.

По-друге, за змістом рапорту інспектора ДАІ на ім'я начальника УГАИ ГУМВД України в Донецькій області, який мається в матеріалах справи, він вказав (мовою оригіналу): « 18.05.2015 с 13-21 с подразделением «Сокол» нес службу в Ильичевском районе. Возле нас проехал автомобиль НОМЕР_2 примерно в 1900 , мы не «замедля» проследовали за данным автомобилем», не зазначивши в рапорті з якого приводу він почав переслідування.

Отже, а ні з протоколу про адміністративне правопорушення, а ні з рапорту інспектора ДАІ або інших будь-яких письмових документів по справі не вбачається, які саме були підстави і причини для зупинки автомобіля під керуванням правопорушника ОСОБА_1, чи було з його боку порушення правил дорожнього руху або якісь інші дії, які могли б послужити законними підставами для затримання і притягнення до відповідальності.

Такі дії працівника ДАІ достатньо переконливо свідчать про безпідставне затримання правопорушника ОСОБА_1 і як наслідок безпідставне та незаконне притягнення до адміністративної відповідальності, що є неприпустимим з точки зору захисту конституційних прав громадянина.

Виходячи з наступного, а також відсутності у судді повноважень на здобуття доказів та тих даних, які надані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо правопорушника ОСОБА_1 в якості доказів, категоричні і мотивовані підстави для визнання його вини у вчиненні адміністративного правопорушення відсутні.

За таких обставин, суддя апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування постанови судді суду першої інстанції, як ухваленої з порушенням процесуального закону з прийняттям нової.

Керуючись пунктом 1 статті 247, статтею 294 КУпАП, суддя апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 13 серпня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки скасувати.

Прийняти нову постанову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо правопорушника ОСОБА_1, притягнутого до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП, закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя