АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Сілкова І.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - Думи Віктора Івановича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року,-

Встановила:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень.

Згідно постанови, ОСОБА_2, 04.07.2015 року приблизно о 09 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. Волинська - вул. Дніпропетровська в м. Києві, порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, а саме під час руху не врахував дорожньої обстановки, не реагував на її зміну та не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не надав змогу автомобілю «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 закінчити поворот ліворуч на вул. Дніпропетровська, що призвело до зіткнення з цим автомобілем та механічних пошкоджень обох транспортних засобів, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року і закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому зазначає, що суд при розгляді справи значно _________________________________

Справа №33/796/977/2015 Категорія ст.124 КпАП України

Доповідач: Сілкова І.М.

відступив від принципів повноти та об'єктивності судового розгляду та порушив вимоги п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14, застосувавши спрощений підхід при розгляді справи. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки докази, що містяться в матеріалах справи свідчать про відсутність його вини. Також вказує, що саме водій автомобіля «Шкода» порушив вимоги п. 10.4 ПДР України, відповідно до якого, при виконанні повороту ліворуч чи розвороту не з крайнього лівого положення на проїзній частині водій повинен дати дорогу також і попутним транспортним засобам, яким являвся автомобіль «Деу Нексія» під його керуванням (водія ОСОБА_2.) На підтвердження тієї обставини, що водій автомобіля «Шкода» - ОСОБА_4 виконував маневр не з крайнього лівого положення свідчать як дані про місце зіткнення та розташування автомобілів, так і характер пошкоджень транспортних засобів. Крім цього, ОСОБА_2 у своїй скарзі вказує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, він заперечував свою вину, проте в оскаржуваній постанові вказано, що вину у скоєні вищевказаної ДТП він визнав.

Доповівши матеріали за апеляційною скаргою, вислухавши пояснення ОСОБА_2, та його захисника - адвоката Думи В.І., які підтримали свою апеляційну скаргу і просили її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, в тому числі, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

За змістом ч.1 ст.9 КУпАП невід'ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об'єктивну сторону правопорушення.

Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП,обов'язковою ознакою вказаного адміністративного правопорушення є наявність причино-наслідкового зв'язку між діями особи у вигляді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.

У відповідності з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа), відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Проте вказаних вимог закону судом першої інстанції при розгляді справи про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП дотримано не було, що призвело до однобічного та неповного з'ясування обставин справи і як наслідок, прийняття незаконного рішення.

Так, вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд першої інстанції взяв до уваги його пояснення та пояснення іншого учасника ДТП - ОСОБА_4 (а.с. 3,4), протокол про адміністративне правопорушення та схему ДТП (а.с. 1,2).

Під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_2 пояснив, що 04.07.2015 року о 09 год. 50 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухався по вул. Волинській у м. Києві зі сторони аеропорту «Жуляни» в напрямку вул. Ушинського. Під'їжджаючи до перехрестя з вул. Дніпропетровською, автомобіль «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який був припаркований біля узбіччя з правої сторони, з метою розвороту чи повороту на вул. Дніпропетровська здійснив різкий маневр ліворуч прямо перед його автомобілем та зупинився, чим перекрив рух його автомобілю. Вказує, що намагався уникнути зіткнення, застосувавши екстрене гальмування, однак уникнути цього йому не вдалось.

Згідно з п. 10.1 Правил дорожнього руху перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

При цьому, виходячи з положень п.п. 1.3, 1.4 вказаних Правил, учасники дорожнього руху зобов'язані виконувати їх вимоги, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Згідно з п. 10.4. Правил дорожнього руху України перед розворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку. Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам.

Таким чином, згідно з нормами чинного законодавства, при виконанні маневру розвороту чи повороту ліворуч, водій ОСОБА_4 мав би зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині і впевнитись у тому, що такий маневр не створює перешкод у русі іншим учасникам, які здійснюють рух та мають переваги у русі перед ним, а оскільки останній здійснював маневр не з крайнього лівого положення, про що свідчить як розташування його автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_2 одразу після зіткнення, так і характер механічних пошкоджень обох автомобілів, що зафіксовано у схемі ДТП, водій ОСОБА_4 вимог п. 10.4 Правил дорожнього руху не виконав.

Крім того, у висновку експертного дослідження за № 2015-0831, долученого до матеріалів справи за клопотанням захисника Думи В.І. зазначено, що в ситуації, яка склалася перед зіткненням, вбачається невідповідність в діях водія автомобіля «Шкода» - ОСОБА_4 вимог п. 10.4 ПДР України, а невідповідність в діях водія автомобіля «Деу» ОСОБА_2 вимог п. 12.1 ПДР України, у даній дорожній обстановці, відсутня.

Отже, з матеріалів справи вбачається, а долученими до неї документами підтверджується, що вказані вимоги Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 були дотримані. При чому, наявні в матеріалах справи докази, в їх сукупності, у тому числі пояснення водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2, схема ДТП, на якій зафіксовано місце зіткнення автомобілів, локалізація механічних пошкоджень на обох автомобілях, а також висновок вищезазначеного експертного дослідження № 2015-0831, свідчать про те, що дії водія ОСОБА_2 відповідають вимогам ПДР України і не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з пошкодженням транспортних засобів.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_2 п. 12.1 Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи, а тому постанова суду першої інстанції про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не може вважатись законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - скасувати, а провадження у справі відносно нього закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М. Сілкова