Справа № 373/420/15-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року Суддя Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області

ОСОБА_1,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від ВДАІ Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,не працюючого, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 594699 19.01.2015, о 21:45 год. в м. Каневі на ГЕС ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (тремтіння рук, почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

В суді ОСОБА_2 своєї вини не визнав та пояснив, що увечері того дня він разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 поїхати на його автомобілі «Gelly» до м. Канева, щоб забрати знайомого та односельця ОСОБА_4, який сам в телефонному режимі попросив про таку послугу. Так, як в той день йому довелось багато їздити і надвечір він відчував значну втому, то на зворотній дорозі з м. Канева за кермо його автомобіля сів ОСОБА_3, який також мав посвідчення водія. Сам він пересів на пасажирське сидіння біля водія. ОСОБА_4 був в стані алкогольного спяніння і сидів ззаду. На дамбі Канівської ГЕС їх автомобіль зупинили працівники міліції, перевірили документи у водія Войцеха, а потім попросили документи у нього та пасажира ОСОБА_4 Він вийшов з машини щоб зясувати причину зупинки та передав своє посвідчення водія і технічний паспорт. Слідом також вийшов і ОСОБА_4 та почав вести себе некоректно та не зовсім адекватно. Потім інспектор ДПС запропонував йому (ОСОБА_2М.) пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Він відмовився з тих причин, що не перебував за кермом на момент зупинки транспортного засобу. Інспектором ДПС був зупинений автомобіль «таксі», від водія якого інспектор відібрав пояснення. Потім на нього в службовому автомобіля був складений протокол про адмінправопорушення, який він не визнав, не підписав, але зробив запис, що за кермом не перебував. Так як ОСОБА_4 не вгамовувався та чіплявся до працівників міліції вони його посадили в службовий автомобіль та поїхали до райвідділку міліції. Більше ніяких свідків-очевидців подій, що мали місце на території ГЕС, не було. ОСОБА_3, як керував так і продовжив керувати його автомобілем. Він поїхав слідом за службовою машиною до райвідділку міліції, чекав його та ОСОБА_4 Коли все скінчилось вони поїхали додому.

Представник ОСОБА_5 просив закрити провадження в адміністративній справі у звязку з недоведеністю вини ОСОБА_2, звернув увагу суду на неналежність письмових документів, що долучені до протоколу про адмінправопорушення та просив не брати їх до уваги.

Свідок ОСОБА_3, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, надав суду пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_2 та запевнив суд, що 19.01.2015 на момент зупинки автомобіля НОМЕР_2, за кермом перебував саме він, а ОСОБА_2 сидів на передньому пасажирському сидінні.

Відповідно до положень ст. 9 КУпАП умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути подія правопорушення, що визначається протиправною умисною або необережною дією чи бездіяльністю, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління, за що передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Свідки, які вказані в протоколі та письмові пояснення яких долучені до нього, на виклик суду не зявились, пояснень суду не надали.

Жоден із свідків, зазначених у протоколі у своїх письмових поясненнях відібраних інспектором ДПС не вказали, що саме ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_2, який був зупинений 19.01.2015, о 21:45 год. в м. Каневі на ГЕС.

Пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які долучені до протоколу на паперовому бланку, суд вважає недопустимими доказами, оскільки ці особи не зазначені в протоколі як свідки, пояснення написані не власноручно та відбирались в інший день після складання протоколу, на документах відсутній підпис посадової особи, яка відбирала пояснення та заповнювала бланк. На виклик суду для підтвердження цих пояснень в ході розгляду справи, вказані особи не зявились.

Рапорти чотирьох співробітників ДПС, які складені на імя начальника Канівського МВ УМВС України в Черкаській області, не містять резолюції цього керівника, який би підтвердив їх допустимість в якості доказів до матеріалів справи, а отже не були доведені до його відому, а тому і суд не бере до уваги ці рапорти.

Перший екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, містить дописки в графі «свідки» та в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності». Відповідні записи відсутні на другому екземплярі, не врученому ОСОБА_2, який також міститься при матеріалах справи.

Така розбіжність ніяк не пояснюється, посадовою особою, що складала протокол, а тому зміст протоколу про адміністративне правопорушення, викликає у суду сумніви в достовірності, викладених обставин та місця його складання.

Крім цього в протоколі не розкрита суть правопорушення: не вказано, від якого саме встановленого порядку відмовився ОСОБА_2

Також до протоколу не надано жодного доказу про вчинення посадовою особою обовязкових дій, відповідно до ст.ст. 265-2, 266 КУпАП, повязаних з затриманням транспортного засобу або відстороненням водія від керування ним за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене статтею 130 КУпАП.

Вказане вище викликає сумнів у суду щодо доведеності події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а також вини ОСОБА_2 та побічно підтверджує його пояснення, що за кермом автомобіля він не перебував, а тому не мав обовязку проходити огляд на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до ч.4 ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже в суді не встановлено, від якого саме порядку проходження огляду на стан алкогольного спяніння відмовився ОСОБА_2 та не підтверджено належними доказами те, що саме він керував автомобілем. Отже відсутня подія правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова ОСОБА_2 від проходження запропонованого йому працівником міліції огляду на стан алкогольного спяніння не є посяганням на встановлений порядок управління, оскільки такий обовязок, згідно п. 2.5 ПДР мають лише водії транспортних засобів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП з причин відсутності події правопорушення,

Керуючись п.1 ст. 247, ст.251, ст.280 КУпАП України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у звязку з відсутністю події правопорушення.

Вилучене в ОСОБА_2, згідно протоколу про адміністративне правопорушення АБ2 № 594699, посвідчення водія повернути.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі до Апеляційного суду Київської області апеляційної скарги через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області.

Суддя :