Справа № 500/6157/15-п
Провадження № 3/500/1749/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2015 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народилася 17 вересня 1978 року, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, знаходиться в декреті, маючої на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, яке було накладено постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.09.2014 р., ухиляється від виконання встановлених законодавством батьківських обовязків по забезпеченню необхідних умов виховання неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ОД №018787 від 09.09.2015 року.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення притягуваної, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою у вчиненні правопорушення визнала повністю та розкаялася в його вчиненні.

Крім повного визнання своєї вини притягуваною, вина ОСОБА_1 у повторному протягом року після накладення адміністративного стягнення, невиконанні своїх батьківських обовязків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, а також матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, остання повністю визнала свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Більш того, її вина також підтверджується письмовими листом служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської області на імя Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області від 07.09.2015 року за № 01-26/658/15, актом обстеження умов проживання № 99/1 від 04.08.2015 року, поясненнями самої ОСОБА_1, зазначеними в протоколі.

Таким чином належна оцінка вищенаведених доказів в їх сукупності, що дослідженні в судовому засіданні, дає підстави суду дійти висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обовязків по забезпеченню необхідних умов виховання неповнолітньої дитини. Отже вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винної.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1, суд вважає, що для її виправлення, а також для припинення нових правопорушень, достатнім і необхідним є накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1, судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 184 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34 (тридцять чотири) гривні.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_3