Справа № 1019/1100/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2012 року Суддя Переяслав - Хмельницького міськрайонного

суду Київської області ОСОБА_1., розглянувши матеріали, які надійшли від

Територіальної Державної інспекції праці у Київській області про притягнення до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2, 18.05.1968 року

народження, генерального директора НІЕЗ «Переяслав», громадянина України,

проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, працюючи на посаді генерального директора НІЕЗ «Переяслав», допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме: в порушення вимог ст. 116 КЗпП України проводиться виплата розрахункових коштів звільненим працівникам, прийнятих для виконання громадських робіт.

В суді дані обставини справи підтвердились протоколом про адміністративне

правопорушення та доданими до нього матеріалами.

ОСОБА_2 зазначив, що НІЕЗ «Переяслав» є бюджетною установою, оплата громадських робіт проводиться за рахунок Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Кошти надходять на рахунок заповідника, пройшовши певну процедуру. Зокрема, кошти на оплату громадських робіт за січень 2012 року поступили на рахунок заповідника 10.02.2012 р., за лютий 2012 р. -14.03.2012 р.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у діях ОСОБА_2 склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме порушення встановлених термінів виплати заробітної плати.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна ( умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини. Умисна форма вини виражається в тому, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, усвідомлює суспільну небезпеку своєї дії або бездіяльності, передбачає її шкідливі наслідки та бажає або свідомо допускає їх настання. Говорити про вину у формі умислу можна тоді, коли з поведінки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності видно, що вона свідомо спрямована на порушення трудового законодавства. На відміну від умислу при необережній формі вини в поведінці ОСОБА_2 відсутні елементи навмисності. Його поведінка свідомо не спрямована на порушення.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги особу, яка притягується до адміністративної відповідальності та характер вчиненого нею проступку, обставини, які слугували підставою виплати розрахункових з порушенням встановлених законом термінів, враховуючи те, що ОСОБА_2 свою вину визнав, суд вважає за можливе звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого.

Крім того, головному державному інспектору праці ОСОБА_3 необхідно звернути увагу на оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, в якому, відповідно до ст. 256 КУпАП, повинно бути чітко вказано, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

З врахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 22, 247 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИВ;

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.І ст.41 КпАП України, оголосивши йому усне зауваження.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 за ч.І ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Переяслав-Хмельницького міськрайонногосуду.

Суддя Я. І. Керекеза