Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/140/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015 року м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Урсаленка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2015 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого трактористом приватного підприємства, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 № 060690, складеного 23 травня 2015 року інспектором ДПС ДАІ при УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_3 - ОСОБА_1 поставлено за провину порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, яке виразилось у тому, що він 23 травня 2015 року приблизно 08.50 год. керував автомобілем «Опель кадет» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Леніна, 120, с. Михайліва, Олександрійського району, Кіровоградської області з ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу інспектора ДАІ, в присутності свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому законом порядку.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на користь держави стягнуто судовий збір.

Рішення суду мотивовано, що під час розгляду справи ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, а наявність у його діях складу даного адміністративного правопорушення підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами адміністративної справи.

При призначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, суддя районного суду, з посиланням на ст. 33 КУпАП, зазначив, про те, що останній свідомо вчинив небезпечне для пішоходів правопорушення, доказів, які б пом'якшували його вину не надав, а тому дійшов до висновку про те, що виправлення ОСОБА_1 можливе лише у разі застосування стосовно нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову районного суду, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, вказуючи на однобічність та неповноту судді у з'ясуванні фактичних обставин справи, порушення його права на захист та справедливий суд, психологічний тиск під час оформлення працівниками ДАІ протоколу про адміністративне правопорушення, а також недотримання працівниками ДАІ встановленого порядку направлення водіїв транспортних засобів для встановлення стану алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Урсаленко О.М., апеляційну скаргу підтримав повністю, просив суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор ВДАІ ОСОБА_3 пояснив, що дійсно під час несення служби в с. Михайлівка, Олександрійського району був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 від якого при перевірці документів відчувався характерний запах алкоголю.

На його пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням спеціального технічного пристрою «Драгер» ОСОБА_1, у присутності свідків відмовився, у зв'язку з чим стосовно нього оформлений протокол про адміністративне правопорушення, предбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у ОСОБА_1 та свідків відібрані відповідні пояснення, згідно яких ОСОБА_1 зобов'язався не керувати автомобілем до повного вивітрення алкоголю.

Оскільки автомобіль ОСОБА_1 був припаркований на узбіччі дороги і не створював перешкоди для руху, то законних підстав для доставки автомобіля на штрафмайданчик ДАІ не було.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання повторно не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причин неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Урсаленка О.М., показання свідка ОСОБА_3, зваживши доводи апеляційної скарги, а також дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження на стан такого сп'яніння.

Згідно « Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду «, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції " Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 вересня 2009 р. N 400/666, встановлення у правопорушника стану алкогольного чи іншого сп'яніння здійснюється на підставі його огляду, який проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та його незгоди з результатами огляду, в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 та 2 ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. Огляд водія на стан алкогольного сп'яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосування спеціального технічного приладу «Драгер» на місці зупинки, а також в медичному закладі мотивує тим, що змушений був підписати протокол і вказати, що напередодні вживав алкогольні напої під психологічним тиском працівників ДАІ, які погрожували затриманням автомобіля на штраф майданчику.

При цьому не оспорює, що ІНФОРМАЦІЯ_4 святкував день народження, а 22 травня 2015 року вживав слабоалкогольні напої (пиво).

Крім того, даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями самого ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які долучені до матеріалів справи ( а.с. 3-5 ), які в силу ст. 251 КУпАП являються належними доказами

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Висновок районного суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП є правильним.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності за скоєне правопорушення і застосовується не тільки з метою виховання особи, яка його вчинила, а й з метою загальної та спеціальної превенції.

При призначенні ОСОБА_1 виду адміністративного стягнення, суддя районного суду, з посиланням на ст. 33 КУпАП, зазначив, про те, що враховує характер вчиненого ним правопорушення, яке являється небезпечним для оточуючих, зокрема пішоходів, його особу, ступінь вини, обставини які обтяжують та пом'якшують відповідальність.

При цьому вказує, що ОСОБА_1 не надав доказів пом'якшуючих його вину, при тому, що згідно положень ст. 33 КУпАП враховуються, крім іншого обставини, які пом'якшують або обтяжують відповідальність, а не вину як зазначено у постанові суду.

В даному випадку, суддя районного суду без належного з'ясування особи ОСОБА_1 , характеризуючи даних, обставин, які пом'якшують та обтяжують його відповідальність призначив ОСОБА_1 надто суворе адміністративне стягнення і не врахував, що ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності притягується вперше, розкаюється, працює трактористом приватного підприємства, отримує заробітну плату, фактично від протиправних дій ОСОБА_1 не настало ніяких негативних наслідків.

При таких явних порушеннях вимог ст. ст. 245, 280 та 283 КУпАП, допущених суддею під час розгляду справи стосовно ОСОБА_1 постанова залишитись в силі не може і підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

В даному випадку строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 сплинув 23 серпня 2015 року, а тому провадження в справі, відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП підлягає закриттю, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст. 38 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Д.Л. Іванов