Номер провадження: 33/785/585/15
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Стоянова Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Стоянова Л.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 5 серпня 2015 року,

встановила:

Зазначеною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 264593 гривні з конфіскацією на користь держави товару, вилученого за протоколом про порушення митних правил.

Відповідно до постанови судді, 6 липня 2015 року о 10 годині 00 хвилин, в оглядовому залі «Приліт» Міжнародного аеропорту «Одеса», в зоні діяльності митного поста «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС, проходив митний контроль та митне оформлення громадянин Російської Федерації ОСОБА_1, який прибув для отримання багажу, який відстав від власника та знаходився у багажному відділенні. Громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 прибув до України 04 липня 2015 року рейсом 1828 Шереметьєво-Одеса.

Формою проходження митного контролю громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 обрав проходження через зону митного контролю, що призначена для декларування товарів, що підлягають оподаткуванню митними платежами та підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і підлягають письмовому декларуванню («червоний» коридор), що самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Під час проходження митного контролю громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 пред'явив власноручно заповнену особисту митну декларацію на своє ім'я, в якій не задекларував та усно не заявив наявність готівкових коштів на суму 700000 російських рублів до початку митного огляду багажу.

Під час митного огляду ручної поклажі громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, у присутності свідка ОСОБА_3 було виявлено іноземну валюту у сумі 700000 російських рублів, серед особистих речей, що не була вказана у митній декларації за встановленою формою, при цьому ОСОБА_1 не пред'явив документи, що підтверджують зняття готівки з рахунків банків.

Виявлені гроші перемішувались громадянином ОСОБА_4 без приховування від митного контролю будь-яким способом чи засобом і були видані ним самим на вимоіу посадової особи митниці.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 зазначив, що з постановою суду він не згоден, оскільки що обставини викладені в протоколі не відповідають фактичним обставинам та чинному законодавству. Під час проходження митного контролю зазначені грошові кошти він не приховував, оскільки вони були пред'явлені інспектору для огляду. У зв'язку з тим що на момент виїзду за межі території Росії зазначена сума грошових коштів не перевищувала еквівалент 10 000 євро, він не зазначав їх у митній декларації. Також суд не звернув увагу на те, що фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за її межі готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу, та конфіскував усю суму, замість її різниці. На момент розгляду справи в суді у зв'язку з коливаннями курсу валют зазначена сума була значно меншою дозволеного еквіваленту та складала 8 512,55 євро. Сума, яка за вимогами представника митниці має бути конфіскована, є для правопорушника значною, оскільки він є пенсіонером, більш того, вказана сума, збиралась протягом тривалого часу з пенсії та підробіток в якості водія.

За таких обставин ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, змінити покладений на нього захід стягнення на адміністративний штраф у розмірі 31374,52 грн. та повернути валютні цінності, які зберігаються в Одеській митниці Державної фіскальної служби України вилучені відповідно до протоколу.

У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що після прильоту до Одеси він переплутав валізи та забрав чужу. Після того, як він віддавав валізу його хазяїну, працівники аеропорту повідомили йому, що його валіза знаходиться у камері зберігання. Після того, як він на вимогу працівника митниці відкрив валізу, він показав працівнику митниці гроші, які потім у нього були вилучені.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та доповнення до неї, представника Піденної митниці ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляції та підтвердив обставини,що ОСОБА_1 дійсно переплутав валізи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Розглядаючи зазначені вимоги і аналізуючи конкретні обставини вчинення правопорушення, приходжу до наступного.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно з ст 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є. часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи і, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право ОСОБА_1 на повагу власності.

Аналогічна ситуація була розглянута ЄСПЛ 06.11.2008 року, по справі Ісмаілов проти Російської Федерації. При цьму ЄСПЛ послався на такі обставини.

Згідно з Статтею 1 Протоколу і до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном ОСОБА_1 є грошова сума у російських рублях .

За таких обставин конфіскація є втручанням в право ОСОБА_1 на повагу власності і, відповідно, має бути застосована ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута, справедлива, рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення, лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 складає, що він не заявивши за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари , які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон , відповідальність за що передбачена ст. 472 МК України.

Згідно з ст.472 МК України., за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти. За таких обставин вимоги постанова суду 1 інстанції, щодо застосування конфіскації, грунтуються на законі, тому подібне втручання держави в право ОСОБА_1 на повагу власності слід розглядати як обгрунтоване і таке, яке відповідає вимогам закону.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання., Європейський Суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов'язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон /держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Таким чином, у відповідності з рішенням ЄСПЛ, слід визнати що застосування конфіскації в даному випадку відповідатиме загальним інтересам

Далі слід з'ясувати чи буде, в разі застосування конфіскації, досягнута розумна співрозмірність між засобами, використаними судом для забезпечення загального інтересу, і захистом права ОСОБА_1 . на повагу власності або, чи не буде покладено на нього індивідуальний надмірний тягар.

Правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 полягало в недекларуванні митному органу 700000 російських рублів , які він провозив на України для оформлення спадщини після смерті матері, ремонту будинку та допомоги доньки , що мешкає у м. Вознесенську, та збирав їх 5 років з пенсії та тимчасових підробіток. Ці обставини підтверджені матеріалами які надав ОСОБА_1 до апеляційної скарги.

Таким чином підтвердив легальне походження грошей, а також свої наміри щодо їх застосування. Тобто відсутні підстави вважати, що зазначені грошові кошти отримані незаконним шляхом, або призначені для використання в незаконній діяльності.

Крім того. ОСОБА_1 пенсіонер, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, ніщо не дозволяє припустити, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків.

Таким чином єдине протиправне діяння, яке вчинив ОСОБА_1 . полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Крім того, ЄСЇТЛ зазначив, що для визнання втручання держави співрозмірним воно має відповідати тяжкості правопорушення, зокрема невиконанню вимог про декларування, а не тяжкості будь-якого іншого правопорушення легалізації незаконних доходів, ухилення від сплати податків), яке фактично встановлене не було.

Також, шкода, яка могла бути заподіяна ОСОБА_1 державі Україна, була незначна, оскільки ОСОБА_1 не ухилявся від сплати мита чи інших зборів і не заподіяв іншої майнової шкоди державі,бо, українська влада лише не отримала інформацію про те, що ці грошові кошти були ввезені в Україну. Таким чином конфіскація, в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою, оскільки державі не завдано ніяких збитків в результаті недекларування грошових коштів.

За вказане правопорушення, яке полягало в недекларуванні іноземної валюти ОСОБА_1 підлягає адміністративному стягнення у виді штрафу.

За таких обставин, враховуючи практику ЄСГОІ, вважаю, що застосування конфіскації, в якості додаткового адміністративного стягнення, в даному випадку є порушенням положень ст.1 Протоколу до Конвенції, тобто є не співрозмірним, оскільки покладає на ОСОБА_1 «індивідуальний надмірний тягар».

Відповідно до «Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України" від 27 травня 2008 року № 148 фізична особа може ввозити чи вивозити з території України без подання відповідних дозвільних документів готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро. перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу.

Фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі.

Фізична особа - нерезидент має право ввозити в Україну готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Фізична особа - нерезидент має право вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, якщо сума готівки, що вивозиться, не перевищує суми готівки, письмово задекларованої цією особою митному органу при ввезенні в Україну. Вивезення готівки у такому випадку здійснюється за умови її письмового декларування митному органу в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, будучи громадянином Російської Федерації, обрав формою проходження митного контролю проходження через зону митного контролю, що призначена для декларування товарів, що підлягають оподаткуванню митними платежами та підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і підлягають письмовому декларуванню («червоний» коридор), що самостійно обирає відповідний канал («зелений коридор» або «червоний коридор») для проходження митного контролю за двоканальною системою та не задекларував грошові кошти у сумі 700 000 російських рублів, що відповідно до наданої довідки на момент 06.07.2015. за курсом НБУ складало 11345,3 євро.

Таким чином, твердження ОСОБА_1 про те, що перевезена ним сума була значно меншою дозволеного еквіваленту та складала 8 512,55 євро,- не відповідає дійсності.

Відповідно до вимог ст. 197 МК України на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. В даному випадку такі обмеження встановлені на рівні 10000 євро. в зв'язку з чим валютні цінності, які переміщував ОСОБА_1 є товарами, переміщення яких через митний кордон України обмежене.

Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.472 МК України в зв'язку з чим адміністративне стягнення у виді штрафу є обґрунтованим.

Враховуючи те, що особа може ввозити чи вивозити з території України без подання відповідних дозвільних документів готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, ОСОБА_1 протиправно перемістив через митний кордон України грошові кошти в сумі 1345,3 євро, що на момент 06.07.2015. за курсом НБУ складало 83 100 російських рублів, які в нього мають бути вилучені.

На підставі викладеного, керуючись ст.293, 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 5 серпня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України в частині конфіскації на користь держави вилученої валюти, - змінити.

Вилучити у ОСОБА_1 іноземну валюту в сумі 83100 російських рублів на користь держави , а 626 900 російських рублів повернути ОСОБА_1 вилучених за протоколом про порушення митних правил № 0609/50003/15 від 06 липня 2015 року..

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості вилученого товару, а саме у сумі 1345,3 євро, що на момент 06.07.2015. за курсом НБУ складало 31 375 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Стоянова Л.О.