Справа № 216/4467/15-п

ПО С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року.

Суддя Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Биканов І.Р. розглянувши матеріали, які надійшли з Військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Шахтарське Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, оператора 5-тої механізованої роті 2-го механізованого батальйону у військовому званні «старший солдат», військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , перебуває в Криворізькій УВП УДПтСУ у Дніпропетровській області №3, -
за ст. 172-4 ч.1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

З 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 на посаді оператора 5-ї механізованої роти 2-го механізованого батальйону у військовому званні «старший солдат».
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про державну службу», ст. 20 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», старший солдат ОСОБА_1 є державним службовцем, який займається професійною діяльністю щодо практичного виконання завдань та функцій держави та відповідно до наведених норм законодавства, зобов`язаний бути зразком неухильного виконання вимог Конституції України, Законів України, наказів та розпоряджень, а також Статутів Збройних Сил України.
Статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. При цьому, військовослужбовці отримують за рахунок держави грошове забезпечення у розмірах, стимулюючих заінтересованість громадян у військовій службі.
Згідно пункту «г» частини 1 статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення є: військові посадові особи Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців служби за призовом під час мобілізації, на особливий період стосовно їхньої підприємницької діяльності.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини 1 статті 4 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.
В той же час, старший солдат ОСОБА_1 , здійснюючи зазначену службову діяльність у військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), діючи з корисливих мотивів, порушив спеціальні обмеження, встановлені для державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, спрямованих на запобігання корупції, що виявилось у наступному:
Зокрема, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), старший солдат ОСОБА_1 від співслужбовців дізнався, що у АДРЕСА_3 , розташоване приватне підприємство по виготовленню меблі, де військовослужбовці частини інколи підробляли вантажниками за що від керівництва підприємства отримували грошові кошти.
Так, 01.10.2015 р. старший солдат ОСОБА_1 разом зі своїми співслужбовцями солдатом ОСОБА_2 та молодшим сержантом ОСОБА_3 у першій половині дня прибули до розташування вище зазначеного приватного підприємства де познайомилися з його керівником - громадянином ОСОБА_4 .
Під час розмови з останнім, військовослужбовці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дізналися, що очолюване громадянином ОСОБА_4 приватне підприємство займається виготовленням меблів, та за необхідності завантаження її зі складу на автомобіль замовника, останній може надати можливість їм попрацювати вантажниками та отримати за це грошову винагороду по 150 грн. за один трудовий день.
На вказану пропозицію громадянина ОСОБА_4 військовослужбовці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 погодилися та в подальшому, на порушення вимог ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не маючи законних підстав, протиправно, у цілях незаконного отримання матеріальних благ, крім передбаченого грошового забезпечення, 1, 2, 3 та 4 жовтня 2014 року прибували до вказаного підприємства де виконували роботу по завантаженню виготовлених меблів на автомобілі, за що отримували грошову винагороду у розмірі по 150 грн. за кожний робочий день. Відтак, за чотири робочі дні військовослужбовці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на вказаному приватному підприємстві, окрім передбаченого грошового забезпечення, фактично працюючи за сумісництвом, отримали грошову винагороду по 600 грн. кожний які в подальшому використали на власний розсуд.
ОСОБА_1 в судовому засіданні провину визнав, підтвердив обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, вважає його винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст.172-4 ч.1 КУпАП. Винність ОСОБА_1 підтверджується його поясненням, протоколом про адміністративне правопорушення а.с.1-6, витягом з наказу Міністерства оборони України № 188 від 14.08.2014 р. а.с.9, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 - а.с.21,22,24, тому суд вважає необхідним, визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 172-4 ч.1 КУпАП та з урахуванням обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а саме той факт, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, характер вчиненого правопорушення, наявність вищезазначених пом`якшуючих обставин дає право накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в вигляді штрафу на користь держави, з конфіскацією отриманої винагороди від роботи за сумісництвом в дохід держави, що на думку суду є достатнім для запобігання вчиненню вподальшому правопорушень.
У відповідності до ст.40-1 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 36,54 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 40-1, 279, 280 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір»,-
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ст. 172-4 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 850 /вісімсот п`ятдесят/ грн., з конфіскацією в дохід держави отриманої винагороди від роботи за сумісництвом в розмірі 600 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір в сумі 36 грн. 54 коп. на користь держави.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подання прокурора, подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
СУДДЯ: