Провадження №: 3/752/28/15
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.09.2015 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Сальникова Н.М. при секретарях Коркіної М.М., Захаревської Н.Г., Олійник А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві матеріали, які надійшли від ВДАІ Голосіївського РУ ГУМВС України в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Саки Сакського району АРК, громадянина України, приватного підприємця, що проживає: м.Київ, АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,-ВСТАНОВИВ:

08.12.2014 року о 16 год.00хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Любченко в м.Києві на перехресті з вул.Антоновича при зміні напрямку руху не переконався,що це буде безпечноі не створить перешкод іншим учасникам дорожнього рухудопустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що зумовило пошкодження обох транспортних засобів. Своїми діями водій ОСОБА_1порушив вимоги п. 10.1 ПДР України.

В судовому засіданні водій ОСОБА_1пояснив, що08.12.2014 року здійснював керування автомобілем марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1по вул.Любченко в м.Києві. ОСОБА_1 ствердив, що на перехресті з вул.Антоновича автомобіль марки «Мітцубісі» д.н.з.НОМЕР_3здійснив рух праворуч, перебуваючи в правому ряду по відношенню до нього, і причиною дорожньо-транспортної пригоди є виключно порушення водієм ОСОБА_3; зі складеним протоколом категорично не згодний.

Згідно положень ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є зокрема, повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи. У відповідності до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.10.1Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Таким чином, для притягнення ОСОБА_1до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП за порушення ним вимог п.10.1ПДР має бути наявний причинно-наслідковий зв'язок між його діями, що виразились у недотриманні безпечності маневру при зміні напрямку руху, щоі зумовило пошкодження вказаних транспортних засобів.

Суд у судовому засіданні, проведеному з суворим дотриманням ст. ст. 279, 280 КУпАП, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, перевіривши докази на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП та з'ясувавши обставини вчиненого під час розгляду справи, приходить до таких висновків.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3, будучи попередженою про кримінальну відповідальність, підтвердила час і місце транспортних засобів, однак категорично заперечила розташування автомобіля марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 безпосередньо перед зіткненням. Водій ОСОБА_3 ствердила, що водій ОСОБА_1 знаходився в крайній лівій смузі і почав перестроюватись у крайню праву смугу, намагаючись повернути вправо. Потерпіла вказала, що зі смуги, в якій перебував автомобіль марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 заборонено рух праворуч, що може бути підтверджено і наявним дорожнім знаком. Оскільки маневр водія ОСОБА_1 не відповідав вимогам правил дорожнього руху і був раптовим, потерпіла не змогла відреагувати вчасно на зміну дорожньої обстановки.

Аналогічні показання щодо місця, часу та динаміки розвитку дорожньо-транспортної пригоди були наданні в судовому засіданні і свідками ОСОБА_4 і ОСОБА_5 Вказані особи, будучи попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих та відмову від дачі показань,категорично ствердили, що причиною дорожньо-транспортної пригоди є саме небезпечний маневр водія ОСОБА_1, який намагався повернути праворуч, перебуваючи в крайній лівій смузі.

У суду відсутні підстави піддавати сумніву показання допитаних свідків, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про заінтересованість останніх в результатах розгляду даної справи. Понад те, свідки зазначили, що після усвідомлення ОСОБА_1 факту керування пошкодженого ним автомобіля саме жінкою - ОСОБА_3, досить юного віку, одразу після дорожньо-транспортної пригоди почав психологічно тиснути на неї, вимагаючи тим самим визнання від неї власної провини за дорожньо-транспортну пригоду, що відбулась.

Аналізуючи пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди, показання свідків, дані ними в судовому засіданні, незважаючи на окремий незбіг незначних деталей цих свідчень, які пояснюються перебігом часу, а також тим, що кожен із очевидців спостерігав подію в різний період розвитку ситуації, вказує на порушення правил дорожнього руху саме водієм ОСОБА_1

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у порушенні п.10.1 ПДР України у свою чергу ґрунтується і на висновку експерта №2696/15-52 від 30.06.2015 року, за яким водій ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності із вимогами п.10.1 ПДР України та вимогами п.5.16 ПДР України, та внаслідок виконання вказаних пунктів ПДР України мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем марки «Мітцубісі»,що узгоджується з показаннями свідків і схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка сталасьо 16 год.00хв. 08.12.2014 року на перехресті вул.Любченка-вул.Антоновича в м. Києві, та вважає достатнім для постановлення несуперечливого рішення у справі.

Висновок експерта за ст.ст.251,273 КУпАП визнається доказом лише в частині відповідей з питань фактів, а судження експерта з приводу відповідності дій водіїв пунктам Правил дорожнього руху та як мали б діяти водії, стосуються питань права, відповідь на які за розгляду справи відноситься до повноважень судді.

Окрім того, учасниками судовогорозгляду не заперечувалось правильність застосування конкретних методик і дозволеність їх використання експертом при проведення експертного дослідження.

З'ясувавши на підставі зібраних вірогідних доказів в їх сукупності фактичні обставини справи, що узгоджуються між собою і не мають протиріч, суд приходить до висновку про порушення водієм ОСОБА_1 п.10.1 ПДР України, що і було інкриміновано останньому органами досудового розслідування.

Згідно експертного дослідження №2696/15-52 від 30.06.2015 року, що у свою чергу узгоджується і з показаннями свідків, ОСОБА_1 було порушено вимоги п.5.16 ПДР, проте виходячи з специфіки положень КУпАП, за якими саме посадова особа Державтоінспекції має право складати протокол за ст.124 КУпАП, попередньо визначившись в порушенні особою-правопорушником конкретних положень ПДР України, обов'язково їх зазначивши, відповідно до вимог ст.256 КУпАП, прецедентної практики Європейського суду, межі судового розгляду лише щодо здійснення перевірки законності притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії, що попередньо визначені посадовою особою уповноваженою на складання адміністративного протоколу, і в жодному випадку самостійно не змінювати підстави для притягнення до відповідальності особи.

В ході розгляду справи судом не встановлено порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.13.3 ПДР України, а саме -не дотримання ним безпечного бокового інтервалу, оскільки наслідки ДТП перебувають в причинно-наслідковому зв'язку саме зі зміною ним напрямку руху без попереднього переконання в його безпечності для інших учасників дорожнього руху.

За приписами ст.23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин що пом'якшують чи обтяжуючих відповідальність порушника за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Разом з тим, ст.38 КУпАП визначено, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за в разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 строки, передбачені ст.38 КУпАП сплили, суд приходить до висновку, що провадження в справі в частині інкримінованого правопорушення за ст.124 КУпАП підлягає беззаперечному закриттю.

Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір і витрати по проведенню експертного дослідження підлягає віднесенню за рахунок держави.

Керуючись п.7 і п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Провадження в адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 по притягненню його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрити за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КУпАП.

Судовий збір та витрати за проведення експертного дослідження (а.с.26) віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва. Також постанову може бути опротестовано прокурором відповідно до ст. 290 КпАП України протягом десяти днів з дня винесення постанови. За відсутності скарги або протесту постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого для її оскарження.

Суддя Н.М. Сальникова