ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Сташківа Н.Б.

за участі секретарів

судового засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши матеріали, які надійшли від Підволочиського районного відділу УМВС України в Тернопільської області про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку с. Медин Підволочиського району Тернопільської області, тимчасово непрацюючу,

за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

26 червня 2015 року близько 10.00 год. громадянка ОСОБА_3, перебуваючи у громадському місці на вул.. Камяній у с. Медин Підволочиського району Тернопільської області поблизу власного господарства виражалась в сторону ОСОБА_4 нецензурними словами, а саме непристойними висловлюваннями, при цьому погрожувала їй фізичною розправою, поводила себе зухвало, чим своїми діями порушила громадський порядок і спокій громадян, вчинивши правопорушення передбачене ст. 173 КпАП України.

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого правопорушення не визнала та пояснила, що, між її родиною та родиною ОСОБА_4 протягом останніх років виникають конфліктні ситуації щодо користування суміжною земельною ділянкою. 26 червня 2015 року вона знаходилась на власному подвірї. Близько 10.00 год, проходячи по вулиці поблизу її господарства, ОСОБА_4 зупинилась та почала у грубій формі висловлювати її претензії з приводу користування земельною ділянкою. Вказаний конфлікт, котрий тривав близько 10 хв, чув її чоловік котрий знаходився на подвірї та порався по господарству. Вона не відповідала жодним чином на її лайку, не висловлювалась нецензурними словами у її сторону, не погрожувала фізичною розправою, а тому просить адміністративну справу відносно неї закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Незважаючи на невизнання своєї вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, винність ОСОБА_3 доводиться зібраними та проаналізованими в судовому засіданні доказами, які суд вважає обєктивними, правдивими та бере їх до уваги, зокрема :

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показала, що дійсно між ними та родиною ОСОБА_3 довгий період часу існує конфліктна ситуація з приводу користування суміжними земельними ділянками. 26 червня 2015 року коли вона перебувала по вул.. Камяній у с. Медин Підволочиського району Тернопільської області поблизу їх спільного господарства разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 то зустріла громадянку ОСОБА_3 У подальшому вона висловила претензії з приводу того, що громадянка ОСОБА_3 намагається відібрати у неї земельну ділянку. На її зауваження ОСОБА_3 поводила себе агресивно, обізвала її непристойним словом та пригрозила фізичною розправою, а саме що до неї прийдуть люди і побють її дубинками, після того з метою уникнення конфліктної ситуації пішла по воду, однак коли через 5 хв. поверталась то до неї підійшов чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_7 то кулаком пригрозив їй фізичною розправою. У подальшому близько 13.00 - 13.30 вона пішла на роботу до сина, повідомила про даний конфлікт та попросила саме його звернутись до працівників правоохоронних органів, оскільки сама через фізичний стан та самопочуття не змогла. При цьому судом під час розгляду вказаної адміністративної справи усунуто розбіжності щодо часу вчинення правопорушення, зазначені у первинних поясненнях ОСОБА_4

Вказані покази ОСОБА_4 є послідовні та логічні показам інших свідків допитаних у судовому засіданні, зокрема :

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 показала, що 26 червня 2015 року близько 10.00 год. вона разом із ОСОБА_6 ішла в поле. Проходячи повз господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зустріли останню, котра ішла по воду. В сою чергу коли ОСОБА_4 побачила ОСОБА_3, то почала висловлювати претензії з приводу того, що остання намагається відібрати у неї належну їй земельну ділянку, на що ОСОБА_3 непристойно висловилась у її адресу та вказала, що прийдуть люди і побють її дубинками. Більш нічого доповнити неможе, оскільки пішла з місця конфлікту.

Будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показав, що являється сином потерпілої ОСОБА_4 також підтвердив, що протягом довгого періоду часу між їх родинами виникають конфліктні ситуації з приводу користування суміжними земельними ділянками. 26 червня 2015 року у той час коли він перебував на роботі, близько 13.00 - 13.30 год. до нього прийшла мати, котра була у схвильованому та збудженому стані і розповіла, що між нею та ОСОБА_3 виник конфлікт, в результаті якого остання пригрозила її фізичною розправою та попросила його звернутись до правоохоронних органів.

Крім того вина ОСОБА_3 доводиться письмовими доказами, що знаходиться при матеріалах даної адміністративної справи, зокрема :

Висновком «про результати звернення громадянина ОСОБА_8В.» від 02 липня 2015 року з якого слідує, що в ході проведення перевірки встановлено, що 26 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на грунті неприязних відносин виникла суперечка. В ході даної суперечки ОСОБА_3 ображала її нецензурними словами та словесно погрожувала їй фізичною розправою. Факт образ нецензурними словами підтвердила сусідка ОСОБА_5 Згідно листа першого заступника Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області підстав для внесення даної події в ЄРДР не встановлено, однак в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 173 КпАП України.

Рапортом Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області від 26 червня 2015 року згідно якого вбачається, що об 18.30 год. надійшла заява громадянина ОСОБА_8 про те, що 26 червня 2015 року близько 10.00 год. його сусідка ОСОБА_9 погрожувала фізичною розправою його матері ОСОБА_4

Протоколом прийняття заяви від 26 червня 2015 року, згідно якого ОСОБА_8 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення вказав на те, що 26 червня 2015 року близько 10.00 год. його сусідка погрожувала ОСОБА_4 фізичною розправою та висловлювалась нецензурними словами.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність винуватості громадянки ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП дрібного хуліганства, яке виразилось у вираженні нецензурними словами, а саме непристойними висловлюваннями із погрозами фізичною розправою, зухвалою поведінкою, чим своїми діями порушила громадський порядок і спокій громадян і тому її слід притягнути до адміністративної відповідальності за вказаною статтею, наклавши адміністративне стягнення в межах її санкції.

Разом із тим суд вважає неправдивими та не бере до уваги покази свідка ОСОБА_7, про те, що він чув конфлікт, який тривав протягом 15-20 хв, в ході якого ОСОБА_4 весь період часу обзивала його дружину ОСОБА_3, при цьому вона в її адрес не висловлювалась, оскільки такі покази спростовуються показами неупередженого свідка ОСОБА_5, свідка ОСОБА_8, та матеріалами адміністративної справи.

Крім того суд вважає, що із протоколу про адміністративне правопорушення серії ТЕ № 030515 від 02 липня 2015 року необхідно виключити посилання на те, що ОСОБА_3 безпричинно чіплялась до громадянки ОСОБА_4 на зауваження громадян не реагувала, оскільки дані посилання у протоколі про адміністративне правопорушення є безпідставним, як таким, що не підтверджено письмовими доказами надані працівниками міліції і повністю спростовуються показами самої ОСОБА_4 іншими свідками, а також дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги особу правопорушника, її вік, майновий стан, те що остання ніде не працює, обставини справи, характер вчиненого правопорушення, надану позитивну характеристику з церковної громади, суд приходить до переконання, що гр. ОСОБА_3 слід притягнути до адміністративної відповідальності шляхом накладення на неї адміністративного стягнення в найбільш наближеному розмірі до мінімуму розмірі у виді штрафу.

Крім того, у відповідності до ст. 40- 1 КпАП України із ОСОБА_3 слід стягнути в дохід держави судовий збір, у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що на час ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 243,60 грн згідно ч. 5 ст. 4 Закону України № «Про судовий збір», що діє в редакції згідно ЗУ № 484-VІІІ від 22 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст.33, 276-280,283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», що діє в редакції згідно ЗУ № 590-VІІ від 19 вересня 2013 року зі змінами та доповненнями, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51 (пятдесят однієї) гривні в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя