Справа № 359/6719/15-п Головуючий у І інстанції Гончаров О.М.
Провадження № 33/780/650/15 Доповідач у 2 інстанції Орел
Категорія 138 23.09.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Орел А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 та представника потерпілого ОСОБА_1 справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року, якою провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, 24.06.2015 року приблизно о 10 годині в с. Проліски по вул. Броварській водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та в порушення п. 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з прилеглої території не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення з тих мотивів, що , відповідно до висновків експертного дослідження, з технічної точки зору, у діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР.

На дану постанову потерпілий ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду скасувати, прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП. Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що справа була розглянута без його участі як потерпілого, чим його було позбавлено права надати пояснення і спростувати пояснення ОСОБА_2 та надати докази того факту, що зіткнення та пошкодження його автомобіля відбулося саме з вини водія ОСОБА_2, який допустив порушення ПДР. Вважає, що експертний висновок, який суд поклав в основу, не може бути доказом у справі. Суд належним чином не дослідив протокол про адміністративне правопорушення та інші докази, які підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП.

Заслухавши представника потерпілого, який підтримав подану апеляційну скаргу, особу, провадження щодо якої закрито та її захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає задоволенню, оскільки наведені потерпілим причини пропуску строку на подачу апеляційної скарги слід визнати поважними, у зв'язку із чим вважаю за необхідне цей строк поновити.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП України при розгляді справи про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, підлягають для з'ясування питання про те, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа в його вчинені, рішення приймається на підставі доказів долучених у суді і оцінених суддею за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Цих вимог закону при прийняті рішення щодо ОСОБА_2 судом дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя дійшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, пославшись при цьому на те, що відповідно до експертного дослідження від 20.07.2015 року,з технічної точки зору, у діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР.

Проте, даний висновок суду зроблений без належного аналізу зібраних у справі доказів, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовується наступним.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 ставилося у вину порушення п. 10.2 ПДР, а не 12.3, про відсутність порушень якого зазначено у висновку експертного дослідження № 44 ат від 22.07.2015 року та у постанові суду.

Відповідно до п. 10.2 ПДР, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній.

Як вбачається з протоколу про адміністративне порушення та схеми до нього, даних вимог ОСОБА_2 не дотримався, та виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не наддав дорогу автомобілю, який рухався по ній, внаслідок чого сталося ДТП та були пошкоджені автомобілі.

Враховуючи зазначене, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Із урахуванням обставин вчинення адміністративного правопорушення та даних про особу ОСОБА_2, сприяти досягненню, визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення буде стягнення у виді штрафу. У зв'язку із цим вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_2 дане стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити потерпілому ОСОБА_4 строк на подачу апеляційної скарги на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року.

Апеляційну потерпілого ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24.07.2015 року, якою провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я :