Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17 березня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, проживає за адресою: АДРЕСА_2,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Як встановив суд, 20 грудня 2014 року о 21 годині 5 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем "ВАЗ" д/н НОМЕР_1 на Ленінградській площі в м. Києві, при виникненні перешкоди не вжив заходів для зупинки або безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Деу д/н НОМЕР_2, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді місцевого суду скасувати і прийняти нову постанову.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що причиною ДТП стало порушення вимог Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) водієм ОСОБА_5, який перестроївся в його смугу. Однак під час судового розгляду суддя не дав оцінку доказам у справі, а саме, поясненням учасників пригоди, свідка ОСОБА_6, не призначив транспортно-трасологічну та автотехнічну експертизу, чим порушив вимоги ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Крім того, ОСОБА_3 порушує питання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, пропуск якого обґрунтовує тим, що копію судового рішення отримав лише 13.02.2015 року.

_____________________________________________________________________

Справа № 33/796/385/2015 Постанова винесена суддею Антиповою Л.О.

Категорія: ст.124 КУпАП

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які просили поновити строк оскарження постанови по справі та задовольнити апеляційну скаргу, при цьому захисник зазначила про необхідність скасування постанови і закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення; пояснення ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Апеляційну скаргу здано на поштове відділення 23.02.2015 року, тобто з пропуском встановленого законом строку оскарження. Як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам ст.285 КУпАП копію постанови протягом трьох днів вручено або надіслано ОСОБА_3 не було, і копію вказаного рішення він отримав 13.02.2015 року після ознайомлення з матеріалами справи (а.с.13, 18). Тому строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з'ясовані всебічно, повно і об'єктивно в їх сукупності.

При цьому суд при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і винести постанову, зміст якої має відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду під час розгляду справи та при винесенні постанови дотримано не було.

Так, покладаючи в обґрунтування свого рішення про винуватість ОСОБА_3 як докази протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, пояснення учасників пригоди, суддя неповно з'ясував обставини справи, не дав оцінку доказам, залишивши поза увагою дані, викладені в поясненнях ОСОБА_3 Також у постанові суддя не мотивував, шляхом співставлення яких саме даних він дійшов до такого висновку, а лише обмежився переліком доказів без розкриття їх змісту.

Між тим, пояснення учасників пригоди належало зіставити з іншими доказами в справі, дати їм належну оцінку у сукупності і лише після цього приймати рішення по суті.

Про невідповідність постанови судді вимогам закону свідчить і те, що в ній неправильно вказано реєстраційний номер автомобіля "ВАЗ-21043" - НОМЕР_1, в той час як реєстраційний номер вказаного транспортного засобу - НОМЕР_1. До того ж, постанова не містить даних про те, які пункти ПДП, за висновком суду першої інстанції, було порушено ОСОБА_3, адже диспозиція ст.124 КУпАП є бланкетною.

Так, протягом провадження у справі ОСОБА_3 пояснював, що 20.12.2014 року, керуючи автомобілем "ВАЗ", рухався по Ленінградській площі від пр-ту Гагаріна в напрямку пр-ту Возз'єднання по головній дорозі в другій смузі, що призначена для руху прямо, із швидкістю 50-55 км/год. Проїзна частина поділена на шість смуг, з яких крайня права призначена для руху праворуч, друга-четверта - для руху прямо, інші дві - для руху ліворуч. Автомобіль "Деу", який рухався по смузі ліворуч, почав перестроюватися перед ним під гострим кутом, створивши аварійну ситуацію. Він застосував гальмування і намагався вивернути кермо праворуч, однак уникнути зіткнення не вдалося. Відразу після контакту зупинив транспортний засіб. Вважає винним у ДТП водія ОСОБА_5, який під час перестроювання в його смугу не дав йому дорогу.

Свідок ОСОБА_5 суду апеляційної інстанції пояснив, що 20.12.2014 року, керуючи автомобілем "Деу", рухався по Ленінградській площі від пр-ту Гагаріна в напрямку пр-ту Возз'єднання в другій смузі, що призначена для руху прямо. Не доїжджаючи до світлофора, зупинився за маршрутним таксі. В цей момент почув звук гальм і відчув удар у праву стійку. Напрямку руху він не змінював і до зіткнення автомобіля "ВАЗ" не бачив. Після контакту його автомобіль відкинуло трохи вперед.

Даними про місце зіткнення автомобілів "ВАЗ" і "Деу", розташування транспортних засобів після пригоди, характер та локалізацію механічних пошкоджень транспортних засобів, що зафіксовані в схемі пригоди (а.с.2) та фотознімках, долучених під час апеляційного розгляду, підтверджуються пояснення ОСОБА_3 стосовно напрямку його руху, параметрів зближення і механізму контактування керованого ним автомобіля з автомобілем під керуванням ОСОБА_5

Зокрема, з позначеного на схемі місця зіткнення випливає, що автомобіль "ВАЗ" після контакту не переміщувався і розташований одночасно в крайній правій смузі та другій смузі, передньою частиною в напрямку крайньої правої смуги, що узгоджується з поясненнями ОСОБА_3 про зміну напрямку руху з метою уникнути зіткнення.

Автомобіль "Деу" розташований трохи попереду рівно в другій смузі. А тому, за наявності пошкоджень передньої та задньої правих дверей, правого порогу та правої центральної стійки автомобіля "Деу" та пошкоджень переднього бампера, капота, лівої блок-фари і переднього лівого крила автомобіля "ВАЗ", пояснення ОСОБА_5 про те, що напрямок руху він не змінював, і зіткнення сталося під час перебування його автомобіля у статичному положенні від удару справа, неспроможні.

Вказана схема підписана обома водіями і застережень не містить.

Цим доказам суддя місцевого суду належної оцінки не дав.

Крім того, свідок ОСОБА_6 апеляційному суду пояснила, що в момент пригоди знаходилася в автомобілі "ВАЗ" під керуванням ОСОБА_3 Коли рухалися в другій смузі, автомобіль "Деу", який рухався в третій смузі, не вмикаючи покажчик повороту, почав перестроюватися перед ними. ОСОБА_3 намагався уникнути зникнення, змінив напрямок руху праворуч, однак контакт стався лівою передньою фарою автомобіля "ВАЗ" з правою стороною автомобіля "Деу" посередині між двома дверми.

Пояснення ОСОБА_5 повністю спростовуються викладеними раніше доказами, а тому не можуть бути покладені в обґрунтування висновків суду.

Крім того, апеляційний суд відкидає дані в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, оскільки вони не знайшли свого підтвердження.

Так, у протоколі зазначено про порушення ОСОБА_3 вимог п.п.12.1, 12.3 ПДР. Однак, у чому виразилося порушення вимог п.12.1 ПДР, якою регламентовано порядок обрання в установлених межах безпечної швидкості руху, в протоколі не зазначено.

З приводу ж порушення ОСОБА_3 вимог п.12.3 ПДР, що виразилося у невжитті заходів при виникненні перешкоди для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до визначення терміну "перешкода для руху", яке міститься у п.1.10 ПДР, - це нерухомий об'єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу.

Між тим, як встановлено апеляційним судом, автомобіль "Деу" не знаходився у нерухомому стані, не рухався попутно в межах смуги, по якій рухався автомобіль "ВАЗ", оскільки здійснив перестроювання з смуги ліворуч, а тому не міг бути перешкодою для руху ОСОБА_3

Що стосується клопотання ОСОБА_3 про призначення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, то воно задоволенню не підлягає, оскільки в справі достатньо доказів, які підтверджують доводи апеляційної скарги, і потреба в спеціальних знаннях відсутня.

Оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя місцевого суду допустив неповноту та однобічність з'ясування обставин справи, не дав оцінку доказам, чим порушив норми процесуального права. А тому висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи.

Версія ОСОБА_3 про обставини та механізм пригоди підтверджується його та свідка поясненнями, схемою пригоди, фотоматеріалами, які є належними та допустимими доказами, і які суд апеляційної інстанції покладає в обґрунтування своїх висновків.

Отже, доводи в апеляційній скарзі про відсутність у діях ОСОБА_3 порушень вимог ПДР, і, відповідно, складу правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, знайшли своє підтвердження, у зв'язку з чим, не можна вважати обґрунтованим рішення судді місцевого суду про визнання його винним у вчиненні правопорушення.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 6 лютого 2015 року, якою на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн