Справа № 417/1416/15-п
Провадження № 3/417/278/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. с. Марківка Луганської області

Суддя Марківського районного суду Луганської області Шкиря В.М., розглянувши адміністративний протокол АП1 №399372 від 14.09.2015 та додані до нього матеріали, які надійшли з відділення державтоінспекції Марківського районного відділу управління Міністертва внутрішніх справ України в Луганській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, якому розяснено його права передбачені ст. 268 КУпАП, та ст.10,63 Конституції України,-

В С Т А Н О В И В:

14.09.2015 о 20 годині 40 хвилин інспектор ВДАІ з обслуговування Марківського району майор міліції ОСОБА_2 склав протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 399372 за ч.1 ст.130 КупАП відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення, 14.09.2015 ОСОБА_1 о 20 годині 00 хвилин по пл. Жовтневій в с. Марківка Марківського району Луганської області керував мотоциклом НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (тремтіння рук, почервоніння очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота) від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 399372 від 14.09.2015 складено в присутності свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У судове засідання громадянин ОСОБА_1 зявився, особу посвідчено паспортом серії ЕН № 732519 виданого Марківським РВ УМВС України в Луганській області 29.09.2009 (а.с.10-12).

Свою вину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, визнав та пояснив, що 14.09.2015 вживав алкогольні напої. Після вживання алкоголю керував мотоциклом НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння по пл. Жовтневій в с. Марківка Марківського району Луганської області та приблизно о 20 годині 00 хвилин, був зупинений співробітниками ДАІ. Від проходження медичного огляду відмовився, оскільки усвідомлював, що здійснив правопорушення і погодився з протоколом складеним інспектором ДАІ. Щиро розкаявся, шкодує, що того дня вчинив саме так, обіцяє, що подібне більше не повториться просив суд призначити покарання у вигляді адміністративного арешту, бо він не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Дослідивши матеріали, зясувавши обставини справи та відповідно до ст.252 КУпАП, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і його дії правильно кваліфіковані інспектором ВДАІ. Оскільки він, керуючи транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції відмовився, що охоплюється диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП

З довідки ВДАІ Марківского району ГУМВС України в Луганській області вбачається, що станом на 14.09.2015 за обліково-реєстраційними даними компютерної системи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував та притягнутий до адмііністративної відповідальності 15.07.2014 (а.с. 4).

Згідно постанови Марківського районного суду Луганської області від 01.08.2014 ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який ним сплачений в 12.08.2014, а тому вважається таким, що не притягувався до адміністративної відповідальності, кваліфікація за ч.1 ст.130 КУпАП є правильною.

Згідно вимог ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, статтею 53 цього Закону та п. 1.9 Правил передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Розділом 2 Правил дорожнього руху передбачено обовязки та права водіїв механічних транспортних засобів, так згідно п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначеня стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста - машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

З довідки ВДАІ Марківского району ГУМВС України в Луганській області вбачається, що станом на 14.09.2015 за обліково-реєстраційними даними компютерної системи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував . Таким чином ОСОБА_1 не є водієм в розумінні Правил дорожнього руху.

Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортиними засобами або суднами, особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість, тобто, як водіями так і іншими особами.

Санкція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає стягнення як для водіїв так і для інших осіб.

Згідно ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Так із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 являється працездатною особою, ніде не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

До обставин, що помякшують відповідальність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності згідно зі ст. 34 КУпАП, суд відносить щире розкаяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність згідно зі ст. 35 КУпАП суд не вбачає.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, його суспільну небезпеку, та те, що ОСОБА_1 керував мотоциклом взагалі не маючи посвідчення водія, що є особливо суспільно небезпечним, особу та майновий стан правопорушника, обставини, що помякшує його відповідальність та відсутності обставин, які б її обтяжували, суд вважає, що йому слід призначити стягнення з числа більш суворих ніж штраф, а оскільки ОСОБА_1 не має посвідчення водія то відповідно до а. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005р. № 14 суди не вправі застосовувати стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання у вигляді адміністративного арешту, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП для інших осіб, що є достатньою мірою відповідальності з метою його виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень з його боку.

Відповідно до положень ст.326 КУпАП, постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення.

Проте враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, і яке відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що виконання зазначеної постанови слід допустити через десять днів з дня її винесення. Щоб особа, яка притягується до адміністративної відповідальності мала змогу її оскаржити.

Відповідно до ст. 40-1 КпАП України «Судовий збір» у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення».

У чинність п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. ст. 33,40-1, ч.2 ст. 130 , 221, 284, 285, 289, 294, КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на 7 (сім) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок на р/р 0188, МФО 804013, код ЕДРПОУ 05381372, код класифікації доходів 22030001 одержувач: УДКСУ у Марківському районі, банк одержувача: ГУДКСУ у Луганській області.

Постанова підлягає виконанню після набрання нею законної сили.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає зверненню до виконання в частині стягнення судового збору протягом трьох місяців з дня її винесення. У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Строк адміністративного арешту відраховувати з моменту фактичного затримання.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, а також на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена, до Апеляційного суду Луганської області через Марківський районний суд Луганської області.

Суддя В.М.Шкиря