П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року суддя Галицького районного суду міста Львова Зубачик Н.Б., розглянувши матеріали, що надійшли з Управління патрульної служби МВС України у м.Львові про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, 14.09.2015 року о 02 год. 30 хв. керував автомобілем марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 у м.Львові на вул. Грабовського з ознаками алкогольного спяніння (невнятна мова, запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу, складеним 14.09.2015 року о 03 год. 30 хв., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_2 просила накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки у правопорушника важке матеріальне становище, він не має заробітку, а також просить врахувати те, що в останнього немає транспортного засобу. Окрім того, пояснила, що у правопорушника ОСОБА_1 немає посвідчення водія. Також, з протоколу серії АП2 №177503 від 14.09.2015 року вбачається, що відсутній запис про те, що у правопорушника вилучалось посвідчення водія.

Вина ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 №177503, рапортом ПС УПС у м.Львові ОСОБА_3 від 14.09.2015 року та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу, складеним 14.09.2015 року об 03 год. 30 хв.

Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, обєктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена повністю.

При обранні виду адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь вини, майновий та сімейний стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Згідно п.3 ч.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч.3 ст.121, ч.4 ст.122, ст.122-2, ч.3 ст.123, статтями 124 і 130 КУпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суд дійшов висновку, що з метою виховання правопорушника та запобігання вчинення ним нових правопорушень, необхідним та достатнім є вид адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу, оскільки, як було зясовано в судовому засіданні правопорушник не має водійського посвідчення, що унеможливлює задоволення клопотання останнього в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст.ст. 130, 221, 275-280, 283-287 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Зубачик Н.Б.