Справа № 404/1327/15-п
Номер провадження 3/404/460/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року Суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда Завгородній Є.В. розглянувши матеріали протоколу та додатків до нього про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, який народився 23.02.1982 року в місті ОСОБА_2, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, мешкає АДРЕСА_1,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 130 КУПАП,

ВСТАНОВИВ:

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 786219 від 20.02.2015 року, складеного інспектором ДПС з обслуговування міста ОСОБА_2, ОСОБА_1 поставлено за провину те, що він 20.02.2015 року приблизно о 01 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Глінки, в місті Кіровограді з явними ознаками наркотичного спяніння, та у порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного спяніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину по предявленому йому обвинуваченню заперечив. Свої доводи мотивує тим, що він дійсно 20.02.2015 року о 01 год. 30 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вулиці Глінки, в місті Кіровограді, де був зупинений працівниками ДАІ. Після зупинки інспектор висловив підозру у керуванні ним транспортного засобу у стані алкогольного спяніння, на що ОСОБА_1 особисто ініціював проведення процедури продуття алкотестеру, після чого інспектори відмовилися від продуття алкотестеру на місці. Інспектори ДАЇ не пропонували йому проходити медичне обстеження на визначення ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або його перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у Кіровоградському обласному наркологічному диспансері.

Посилається і на те, що працівники міліції примушували його підписати протокол про адміністративне правопорушення, погрожуючи доставити транспортний засіб на штрафмайданчик. Такі дії пояснювали його належністю до «Кіровоградського Автомайдану». При цьому висловили підозру про наявність виключно алкогольного спяніння, замовчуючи про підозри щодо стану наркотичного спяніння.

Під час розвитку конфлікту, інспектор зателефонував і в розмові просив двох своїх знайомих приїхати в якості понятих. Свідки приїхали, але були у стані алкогольного спяніння так-як один з них святкував власний день народження. Коли ж один із свідків відмовився підписувати протокол, замість нього це зробив інспектор ДПС.

Керований ним автомобіль не вилучали. Цей факт є свідчення того що він фактично керував транспортним засобом без ознак спяніння. Інспектори, у свою чергу затягували оформлення протоколу, так-як достовірно знали що йому треба забезпечити медичними препаратами дружину, яка перебувала на той час на лікуванні у Кіровоградській обласній лікарні.

Одразу по закінченню конфлікту він пройшов медичне дослідження на предмет вживання алкогольних напоїв. Згодом, коли дізнався що треба пройти також дослідження на стан наркотичного спяніння, пройшов і його. Про всі перераховані ним обставини надав документальні підтвердження.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, який просив провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити, в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суддя приходить до наступних висновків:

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова особа ) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, що передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.п. 1.3., 1.6, 2.1, 2.3, 2.5, 2.5 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року N 400/666, у разі наявності ознак спяніння уповноважена особа Державтоінспеції МВС на місці зупинки транспортного засобу проводить огляд на стан спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Технічні засоби повинні мати свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку, які перед проведенням огляду уповноважена особа надає на вимогу особи, яка підлягає огляду. Огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники міліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.

Згідно п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України №77 від 26 лютого 2009 року, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення, у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП наявність пояснень свідків є обов'язковою у кількості двох.

Пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року N 1103, встановлено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Свідками у вказаному протоколі зазначений: інспектор роти ДПС ДАІ ОСОБА_3, який є працівником підрозділу де працює особа, яка складала протокол, а тому є зацікавленою особою, відтак його письмові пояснення не можуть бути використані при доказуванні.

Частина 2 ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Логічні, послідовні і взаємоповязані заперечення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про те, що другий свідок (ОСОБА_4В.) є знайомим інспектора ДПС, а відтак зацікавленою особою, свідчення якого не можна використовувати з точки зору обєктивності.

Висновок про це суддя зробив із сукупності досліджених у справі фактів:

Так, ОСОБА_4 зявився на місці ймовірного правопорушення тільки після телефонного дзвінка інспектора; знайшли своє підтвердження і твердження ОСОБА_1, про дату народження ОСОБА_4, оскільки з відомостей внесених у письмові пояснення ОСОБА_4, датою його народження є 19.02.2015 року. За наявності таких співпадінь є абсолютно слушними сумніви ОСОБА_1 у тому, що сам свідок був у нетверезому стані, що виключає можливість приймати участь участь як очевидця відмови водія від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння.

Переконливості таким висновкам надає і той факт, що допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 та Мандоліна , як очевидці подій підтвердили обставини, які повністю тотожні з поясненнями ОСОБА_1, у той час як зазначені у протоколі в якості свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_6 для допиту в якості свідків у судове засідання, не зявились, хоча належно і своєчасно викликалися.

За вказаних обставин заслуговують на увагу, посилання ОСОБА_1, про те, що під час огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу в якості свідків були залучені заінтересовані особи, у тому числі і працівник міліції, що прямо заборонено п. 2.6 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року N 400/666. За вказаних обставини суддя не повинен приймати до уваги пояснення вказаних свідків, а тому і складений протокол не є належним та допустимим доказом по справі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

За умовами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріали провадження не містять документів про прийняття інспектором ДПС рішення про відсторонення від керування водія автомобіля «Хюндай-Гренадер», державний номерний знак НОМЕР_2, за кермом якого був ОСОБА_1 Таким чином суддя погоджується із логічними висновками особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про невідповідність обставин зазначених у протоколі, так-як інспектор ДПС не дозволив би продовжити рух на авто особі, яку підозрює у перебуванні в стані наркотичного спяніння.

У даному випадку, висновок про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, ґрунтується на припущеннях, та на документах одержаних всупереч існуючого порядку.

Доводи ОСОБА_1 про те, що свідки правопорушення є заінтересованими особами, так як вони є знайомими, у тому числі і працівником ДАІ є обґрунтованими, оскільки їх пояснення, як докази вини правопорушника, здобуті всупереч вимог вищенаведеної Інструкції.

За таких підстав, протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням вимог законодавства, вина у скоєнні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому, враховуючи допущені порушення, не може слугувати доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Інші докази вчинення зазначеного вище правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись п. 1 ст. 247, ст.251, 283-285, 289 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову. Місцевий суд протягом трьох днів надсилає апеляційну скаргу, протест прокурора разом із справою у відповідний апеляційний суд.

Суддя підпис ОСОБА_7

з оригіналом згідно

Суддя Кіровського районного

суду міста ОСОБА_2 ОСОБА_7

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_7