Справа № 736/1069/15-п Головуючий у 1 інстанції Корх О.І.
Провадження № 33/795/219/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду - Миронцова В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ "Діабс Україна" та директором ПП "Юкос ЮА", зареєстрованого в АДРЕСА_1, проживаючого по АДРЕСА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

Як встановив суд, 06 червня 2015 року, о 04 год 40 хв, в м. Києві по вул. Празькій гр. ОСОБА_1 керував автомобілем марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп"яніння, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, або закрити провадження на підставі ч. 1 ст. 38 КУпАП в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Вважає висновки суду стосовно його винуватості такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, постанову незаконною, винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що Правил дорожнього руху не порушував, від проведення медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння на місці стоянки транспортного засобу не відмовлявся та просив провести даний огляд безпосередньо на місці стоянки припаркованого транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів, проте працівники ДАІ неправомірно відмовили йому в цьому і наполягали на проведення огляду в медичному закладі. На думку апелянта, судом було порушено його право на належний судовий захист, зокрема, безпідставно відхилено ряд заявлених ним клопотань, не було надано можливості належним чином ознайомитися з матеріалами справи, не надано копій, завірених належним чином, документів, які приєднані до справи, не винесено вмотивованих ухвал суду в зв'язку з відмовою в задоволенні заявлених клопотань, що вказує на упередженість дій суду, чим позбавлено його можливості задавати питання інспектору СОН ДТП ВДАІ Дніпровського району м. Києва ОСОБА_2 та свідкам. Зазначає, що станом на 09.09.2015 року він не був повідомлений належним чином про дату виготовлення протоколу судового засідання, що позбавило можливості ознайомитися з ним, а рішення суду станом на 01 вересня 2015 року на його звернення не було надано. Наголошує на порушенні вимог ст. 266 КУпАП при складанні протоколу. Докази по справі вважає неналежними та недопустимими, зокрема щодо пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Вважає дії працівників ДАІ та складені ними процесуальні документи такими, що не відповідають Інструкції з оформлення працівниками державтоінспекції МВС матеріалів про оформлення порушень у сфері забезпечення дорожнього руху, затвердженої наказом МВС № 77 від 26 лютого 2009 року та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС 400/666 від 09 вересня 2009 року. Вказує на порушення судом вимог ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП, на упередженість суду та формальну оцінку його дій.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 двічи не прибув хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином і будь-яких заяв з його боку про неможливість явки в засідання на адресу суду не надійшло.

Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає справу без його участі.

Переглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені у апеляційній скарзі, вважаю, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно він 06 червня 2015 року, о 04 год 40 хв, в м. Києві керував автомобілем марки "Volkswagen". Автомобіль належить ОСОБА_5, який перебував в даному автомобілі в якості пасажира. Спочатку він даним автомобілем заїхав на станцію для заправки автомобіля, біля метро "Чернігівське" в м. Києві, а після поїхав до Ленінградського проспекту, де припаркував вказаного автомобіля по вул. Празькій біля закладу, щоб попити кави. Коли він зупинився до їх автомобіля під"їхали працівники ДАІ та повідомили про те, що він порушив ПДР, а саме проїхав суцільну смугу руху. Він став заперечувати в цьому, тоді працівники ДАІ попросили пред"явити посвідчення водія. Він став спілкувались з працівниками ДАІ, ті запропонували йому пройти медичний огляд на стан спочатку алкогольного, а потім наркотичного сп"яніння. Він став з ними розмовляти, працівники ДАІ викликали працівників «Беркуту», які оглянули їх автомобіль, але нічого не знайшли. Потім прибули ще якісь особи, «схожі на тітушок», які відібрали у нього мобільного телефона. Так як працівники ДАІ вели себе на його думку агресивно та були збуджені, він їм не довіряв, тому він від проходження медичного огляду відмовився і втік з місця. Про вказану подію він фільмував на мобільний телефон, тому просив додати до матеріалів СД диск із записом про це. Пояснення свідка ОСОБА_5, дані ним в судовому засіданні, він підтримує. Також пояснив, що свідки, які вказані в протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть виступати по даній справі в якості свідків, так як в поясненнях відсутні їх паспортні дані.

Допитаний в судовому засіданні місцевого суду ОСОБА_5 в якості свідка пояснив, що 06 червня 2015 року, о 04 год 40 хв, в м. Києві ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Volkswagen". Автомобіль належить йому, тобто ОСОБА_5, і він перебував в даному автомобілі в якості пасажира. Спочатку даним автомобілем вони заїхали на автозаправку біля метро "Чернігівське" в м. Києві, а після поїхали до Ленінградського проспекту, де припаркували вказаного автомобіля по вул. Празькій. За ними автомобілем їхали працівники ДАІ. Коли вони зупинились до їх автомобіля під"їхали працівники ДАІ та повідомили про те, що водій ОСОБА_1 порушив ПДР, а саме не там повернув чи ще щось. ОСОБА_1 став заперечувати в цьому, тоді працівники ДАІ попросили пред"явити посвідчення водія. Він став спілкувались з працівниками ДАІ, ті запропонували йому пройти медичний огляд на стан спочатку алкогольного, а потім наркотичного сп"яніння. ОСОБА_1 став з ними розмовляти, працівники ДАІ викликали працівників «Беркуту», які оглянули їх автомобіль, але нічого не знайшли. Потім прибули, ще якісь особи, «схожі на тітушок», які відібрали у ОСОБА_1 мобільного телефона. ОСОБА_1 вказану подію фільмував на свій мобільний телефон. Так як останній працівникам ДАІ не довіряв, тому він від проходження медичного огляду відмовився і втік з місця.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення в контексті ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, виконав всі вимоги закону щодо повного, всебічного дослідження обставин справи і на підставі перевірки та належної оцінки зібраних по справі доказів дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 580758 від 04 червня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_2, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'ніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху. Від пояснень і підпису в протоколі відмовився в присутності двох свідків, (а.с.1).

Крім того, вина ОСОБА_1 також підтверджена письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3., які вказали, що були присутні при складанні протоколу на громадянина ОСОБА_1, який керував автомобілем "Volkswagen", номерний знак НОМЕР_2, і відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння та втік з місця (а.с. 3,4).

Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються вище вказаними доказами, а також свідченнями самого правопорушника, який не заперечував факту недовіри до працівників ДАІ, в зв'язку з чим і відмовився від проходження медичного огляду.

Відповідно п.1.2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, накотичного чи іншого сп'яніння…, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС, патрульної служби МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану.

П.1.6 вказаної Інструкції передбачено, що огляд проводиться зазначеною вище особою на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів для визначення алкогольного сп'яніння.

Таким чином, апеляційний суд вважає правильною позицію місцевого суду щодо обґрунтованого визнання правомірними дії працівників ДАІ, оскільки провести медичний огляд на стан наркотичного сп'яніння безпосередньо на місці зупинки транспортного засобу, про що наголошує правопорушник в своїй скарзі, небуло можливості, адже спеціальних засобів для встановлення факту щодо виявлення у водіїв на місці зупинки ознак наркотичного сп'яніння не існує.

Також, суд правильно поклав в основу рішення показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, працівника ДАІ ОСОБА_2, які підтвердили відмову правопорушника пройти освідування в умовах медзакладу, а тому його доводи в апеляційній скарзі з цього приводу не заслуговують на увагу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що Правил дорожнього руху він не порушував та від проведення медичного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп'яніння на місці стоянки транспортного засобу не відмовлявся також не заслуговують на увагу, адже вони спростовуються записом СД диску, який зроблений особисто правопорушником, і який підтверджує факт того, що останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Посилання ОСОБА_1 на те, що суд не в повній мірі оцінив докази по справі, а саме не врахував те, що він не порушував Правил дорожнього руху та не відмовлявся від проведення медичного огляду, і тим самим не прийшов до правильного висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і позбавлені підстав, оскільки суд першої інстанції вірно надав належну оцінку показанням всіх свідків.

Твердження апелянта в скарзі про те, що судом першої інстанції було порушено його право на належний судовий захист, зокрема, безпідставно відхилено ряд заявлених ним клопотань, а саме, про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та допит в суді свідків позбавлені підстав. Адже, як вбачається із протоколу судового засідання від 31.08.2015 року правопорушник ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з матеріалами справи, зазначивши, що має копію протоколу про адміністративне правопорушення та ознайомлений з ним. Щодо виклику в суд свідків то, суд відмовив в задоволенні даного клопотання, що зазначено в протоколі судового засідання і відповідно до вимог діючого КУпАП не потребує винесення додаткового процесуального документу (а.с.15,16).

Суд критично оцінює доводи апелянта щодо упередженості суду та формальної оцінки його дій, порушення судом його права на належний судовий захист, передбачених ст. 268 КУпАП, позаяк такі жодними належними та допустимими доказами не підтверджені і спростовуються в повному обсязі матеріалами справи.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Порушень чинного законодавства про адміністративні правопорушення під час складання протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б тягли за собою скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Зважаючи на вищенаведене, приходжу до переконання, що місцевим судом було вірно встановлено фактичний перебіг подій, дані про особу порушника, його не визнання вини, відсутність обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, і належним чином оцінено та проаналізовано наявні у справі докази та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст.130 КУпАП, тобто порушення особою п. 2.5 встановлених Правил дорожнього руху.

При призначенні ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП.

За таких обставин, порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається. Постанова суду відповідає вимогам закону, а тому скасуванню чи зміні не підлягає.

З огляду на це, апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційної скарги скаржника ОСОБА_1 про те, що суд порушив вимоги закону та необґрунтовано обрав відносно нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., а тому і підстав для задоволення скарги та скасування ухваленого судового рішення не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корюківського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2015 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Миронцов