Справа № 136/855/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2015 року м. Липовець Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Кривенко Д. Т. , розглянувши матеріали, що надійшли від начальника Липовецького РВ УМВС Україниу Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, непрацююча, проживаючу за адресою: с.Попівка вул.Б.Хмельницького, Липовецького району, Вінницької області, раніше не притягувану до адміністративної відповідальності,

за ст.184 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, В С Т А Н О В И В :

14.05.2015 року об 11 годині в селі Попівка по вул. Б. Хмельницького 7, ЛДиповецького району Вінницької області було встановлено, що гр. ОСОБА_1, ухиляєтиься від виконання покладених на неї законом обов'язків щодо забезпечення необхідних умов навчання сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який без поважних причин пропустив 16 уроків навчання у школі. Такі умисні дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за ч.1 ст.184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчиненому не визнала, вказавши суду про те, що їй не було відомо про невідвідування сином уроків, оскільки щоранку він йшов до школи.

Суд, вислухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновків про таке.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КпАП настає у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей

З аналізу даної норми слідує, що ухилення від виконання батьківських прав становить суб'єктивну сторону даного правопорушення, а відтак вказує на психічне ставлення батька, матері до протиправної поведінки щодо виконання батьківських обов'язків, що виражаються у формі умислу чи необережності. Відповідальність у цьому випадку настає, якщо батько, мати розуміли, могли усвідомлювати свої дії (бездіяльність), передбачати їх наслідки і керувати ними, якщо вони мають юридичну і фактичну можливість.

Як убачається із протоколу про адміністративне правопорушеня та матеріалів, що додані до нього, ОСОБА_1 пригяується до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків щодо забезпечення необхідних умов навчання сина, який без поважних причин пропустив 16 уроків у школі.

Із пояснень особи, яка притягується до відповідальності судом з'ясовано, що керівництво школи не вжило всіх необхідних заходів щодо повідомлення її про невідвідування сином школи.

Суд, оцінивши здобуті у справі докази та давши їм правову оцінку дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про умисне ухилення матері від виконання покладених на неї чинним законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов для навчання її неповнолітнього сина.

Встановлені судом обставини вказують на відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, оскільки зафіксований факт невідвідування дитиною уроків, про яке не було поставлено до відома батьків не може бути достатньою підставою для висновку про те, що вони ухиляється чи не виконують покладених на них обов'язків щодо виховання та навчання неповнолітнього сина, а відтак провадження у справі підлягає до закриття згідно правил ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.184, 247, 221, 251, 276, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальностіза ч.1 ст.184 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя: ОСОБА_4