Справа № 163/2031/15-п Провадження №33/773/239/15 Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Клок О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Клок О.М., з участю представника митного органу Пікалюка М.С., скаржника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, працюючий приватним підприємцем, РНОКПП НОМЕР_1, на постанову судді Любомльського районного суду від 20 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в дохід держави 5680 доларів США, що по курсу НБУ становили 119357,89 гривень. За ст.472 МК України провадження щодо ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, 07 червня 2015 року близько 00.31год., слідуючи з України в Республіку Польща через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС в якості водія автомобіля «Ауді-А6» д.н.з. НОМЕР_2, обрав відповідно до п.5 ст.366 Митного кодексу України форму декларування «зелений коридор», як спрощену форму митного контролю, де при митному контролі було виявлено наявність іноземної валюти, а саме: 17000 доларів США, що перевищує дозволену до вивезення норму готівки визначену постановою Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 року, тобто еквівалент 10000 тисяч євро, зокрема в сумі 5680 доларів США.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції в частині накладення стягнення за ст.471 МК України ОСОБА_3 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст.280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що міра, накладеного на нього адміністративного стягнення у вигляді конфіскації вилученої іноземної валюти, є надто суворою і не відповідає нормам міжнародного права. Просить постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення змінити, залишити штраф без конфіскації валюти, а конфісковані кошти повернути.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши представника митниці, який просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, думку ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній мотивів, дослідивши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Стаття 489 Митного кодексу України передбачає, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, за обставин вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених судом доказах.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ст.471 МК України є вірною.

У відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Посилання апелянта на те, що він своїми діями, не міг завдати державі значної шкоди, а причиною вчинення порушення стало фактично незнання правил перетину державного кордону до уваги судом не приймається, оскільки не впливає на кваліфікацію вчиненого правопорушення та не може вплинути на призначене судом безальтернативне стягнення.

На думку апеляційного суду, розмір призначеного ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу з конфіскацією в дохід держави вилученої іноземної валюти повністю відповідає санкції ст. 471 МК України та вірно встановлений судом першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що накладене на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації іноземної валюти є надто суворим, не є обставиною, яка слугувала б підставою для зміни постанови в частині накладення адміністративного стягнення.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області О.М.Клок