Справа № 461/3513/15-п Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 33/783/421/15 Доповідач: Пешков М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі судді Судової палати у кримінальних справах Пешкова М.І., з участю представника Львівської митниці ДФС Бедрія М.Б., особи щодо якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_3 та його захисника - адвоката Чорнія І.А., розглянувши в залі суду апеляційну скаргу захисника - адвоката Чорнія І.А. в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2015 року,

в с т а н о в и в :

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, уродженця м. Жидачів Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 483 ч.1, ст. 471 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1188563,15 грн. Конфісковано іноземну валюту в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 1188563,15 грн. та 56232 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 1336705,66 грн. Також, цією постановою повернуто ОСОБА_3 іноземну валюту в розмірі 11168 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 265477,47 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 36,54 грн. судового збору.

Відповідно до постанови, ОСОБА_3 05.03.2015 року, близько 04 год. 00 хв. прямував з ОСОБА_5 в Україну через митний пост пропуску «Краковець» Львівської митниці ДФС автомобілем марки Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З метою переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення таких товарів, ОСОБА_3 приховав в конструктивній порожнині в підлозі автомобіля між передніми та задніми сидіннями, закритою пластмасовою накладкою та зверху прикритою декоративним автомобільним килимком, іноземну валюту в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 05.03.2015 року становить 1188563,15 грн.

Також ОСОБА_3 в кишені одягнутої на ньому куртки мав іноземну валюту в розмірі 67400 (шістдесят сім тисяч чотириста) доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 05.03.2015 року становить 1602183, 12 грн., яка підлягає обов'язковому письмовому декларуванню при переміщенні через митний кордон України і, яка в сумі, що перевищує еквівалент 10000 євро, віднесена до товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник - адвокат Чорній І.А. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову Галицького районного суду міста Львова від 28.07.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст.483, ст. 471 МК України скасувати та прийняти нову, якою провадження у даній справі закрити, а валюту в розмірі 106 232 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 2 525 268, 81 грн. - повернути.

В обґрунтування своєї скарги апелянт вказує, що дана постанова винесена з порушенням норм права та при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Захисник звертає увагу на те, що 28.07.2015 року ні він, ні його підзахисний не були присутні у судовому засіданні під час винесення постанови, оскільки не були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило ОСОБА_3 можливості надати суду пояснення та докази у даній справі.

Крім того, адвокат Чорній І.А. зазначає, що грошові кошти, які були наявні у його підзахисного при перетині митного кордону України, були призначені для власних потреб, він не був ознайомлений з Постановою Правління НБУ №148 від 27.05.2008 року, що підтверджує відсутність у нього умисного незаконного наміру, а відтак, на думку захисника, правопорушення, вчинене ОСОБА_3, відповідно до ст. 11 КУпАП слід вважати вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити. Апелянт вважає, що у свою чергу, митні органи зобов'язані інформувати заінтересованих осіб про митні правила, норми та умови переміщення товарів і транспортних засобів через митний кордон України.

Крім того, апелянт просить поновити строк на оскарження постанови Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2015 року, оскільки копію постанови суду він отримав лише 20 серпня 2015 року.

Заслухавши ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника Львівської митниці, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши апеляційні доводи, вважаю, що апеляційна скарга захисника - адвоката Чорнія І.А. в інтересах ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови не вбачається, що ОСОБА_3 та його захисник були присутніми при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч.1 ст. 483, ст. 471 МК України.

Оскільки ані ОСОБА_3, ані його захисник не були присутні при розгляді справи в суді, саму постанову по справі захисник отримав лише 20 серпня 2015року, вважаю, що вимоги апелянта про поновлення йому строків на оскарження судового рішення є обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483, ст. 471 МК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується наступними доказами у справі:

протоколом про порушення митних правил № 0449/20900 від 05 березня 2015 року, в якому викладені обставини вчиненого правопорушення (а.с.1-3);

доповідною запискою головного державного інспектора аналітично-пошукового відділу УАР та ПМП Львівської митниці ДФС ОСОБА_6 (а.с.66);

письмовими поясненнями ОСОБА_3 про те, що 05 березня 2015 року заїжджав в Україну разом зі своїми товаришами. З собою мав гроші в сумі 120000 доларів США, які йому передали родичі з ОСОБА_5 для своїх батьків. Дані кошти отримані ними від продажу будинку. Для проходження контролю обрав смугу руху «зелений коридор», де під час поглибленого огляду у боксі у його автомобілі у конструктивній ніші було знайдено 50000 доларів США. Також, після запитання інспектора про те, що є у нього ще щось при собі, він сказав, що є ще біля 50000 доларів США (а.с.71-73);

письмовими поясненнями ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 74-77);

фото таблицями (а.с.69-70).

Суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 ознак складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України відносно дій з приховування від митного контролю 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, а саме: дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, та правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України відносно дій з переміщення через митний кордон України іноземної валюти в сумі 56232 доларів США, яка є обмежена до переміщення через митний кордон України, а саме: порушення встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження (проїзд) через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України.

Апеляційним судом усунуто порушення суду першої інстанції права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, шляхом надання йому можливості оскаржити постанову судді в апеляційному порядку, розглянути його доводи на захист своїх інтересів.

Постанова судді про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 471, ч. 1 ст. 483 МК України, на думку апеляційного суду, є обґрунтованою, вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення за ст. 471, ч. 1 ст. 483 МК України стверджується доказами, дослідженими судом першої інстанції. Адміністративне стягнення, яке наклав на ОСОБА_3 суд першої інстанції, відповідає вимогам ст. 33 КУпАП.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для зміни чи скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України, -

п о с т а н о в и в:

Поновити захиснику Чорнію І.А. строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 28.07.2015 року.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 28 липня 2015 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Чорнія Івана Андрійовича в інтересах ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області М.І.Пешков