АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/789/118/15 Доповідач - Сарновський В.Я.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2015 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Сарновський В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно постанови, 26 травня 2015 року о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21074", д.н.з. НОМЕР_1 в м.Тернополі по вул.Живова, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу алкотеста "Драгер" 6810, ARCE-0218, тест №2122.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що про слухання справи в суді першої інстанції він не був повідомлений і судове засідання відбулось без нього, а тому він був позбавлений можливості реалізувати свої права, а саме дати пояснення та заявити клопотання про допит свідків. Підтверджує вказані у протоколі результати тесту на алкоголь (0,65%о), однак вважає, при його проведенні було використано розпакований мундштук. Вважає, що суд не навів жодного доводу, чому обирає стягнення саме у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, а не інший, а також не врахував дані про його особу, оскільки в матеріалах справи відсутні документи з даними про його роботу, сімейний стан і т.д. Вказує, що оскільки він працює водієм таксі і автомобіль використовує для заробітку.

Розгляд даної апеляційної скарги, призначений на 17 вересня 2015 року, було відкладено у зв'язку неявкою апелянта в апеляційний суд. В наступному судовому засіданні 29 вересня 2015 року ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав та просив відкласти розгляд для долучення до справи документів про його особу, однак в наступне засідання, про дату і час якого він повідомлений під розпис, апелянт не з'явився і заявлених ним доказів, повідомлень про причини неявки та клопотань про відкладення розгляду його апеляційної скарги до суду не подавав.

Заслухавши доводи апелянта, висловлені ним в судовому засіданні 29 вересня 2015 року, та проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи і дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновок суду про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП є вірним, а його вина у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена дослідженими судом доказами, які належним чином оцінені та викладені в оскаржуваній постанові.

Встановлено, що ОСОБА_1 26 травня 2015 року о 18 годині 00 хвилин порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху України, а саме керував транспортним засобом марки "ВАЗ 21074", д.н.з. НОМЕР_1 в м.Тернополі по вул.Живова, в стані алкогольного сп'яніння.

Даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №040586 від 26.05.2015 року, складеним інспектором ДПС взводу ДПС м. Тернополя Гутманом Є.П. та підписаним свідками ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також самим ОСОБА_1, який у даному протоколі дав письмові пояснення, що дійсно керував транспортним засобом і згідний з результатом огляду на стан сп'яніння, який становив 0,65 проміле.

При цьому, ОСОБА_1 не зазначив жодних претензій з приводу проведення вказаного огляду у протоколі про адміністративне правопорушення та в автоматично роздрукованому протоколі результатів проведеного відносно нього тестування на алкоголь, підписавши їх без будь-яких зауважень. Під час апеляційного розгляду він даний факт підтвердив і про застосування щодо нього будь-яких заходів незаконного впливу не стверджував.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 взяти участь в судовому засіданні, давати пояснення та заявити клопотання про допит свідків, спростовуються матеріалами справи, до яких долучено відповідні повідомлення.

Встановлено, що розгляд даної справи судом першої інстанції було призначено на 22 червня 2015 року, але ОСОБА_1 в цей день подав до суду заяву про відкладення судового розгляду (а.с.8-9).

У подальшому, будучи повідомленим про те, що на розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно нього, ОСОБА_1 впродовж липня-серпня 2015 року до суду не з'являвся і не подавав жодних клопотань, в тому числі і тих, про які вказує в апеляційній скарзі. Також ОСОБА_1 не з'являвся в поштове відділення для отримання судових повісток, надісланих за адресою місця реєстрації його проживання, яке він вказав у поданій до суду заяві (а.с.10-13).

За таких обставин, твердження апелянта про те, що суд першої інстанції жодним чином не повідомив його про розгляд даної справи не відповідають дійсності.

Доводи апелянта про неповноту судового розгляду є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах справи.

Так, зі змісту апеляційної скарги слідує, що ОСОБА_1 хоча і стверджує про необхідність з'ясування всіх обставин справи, однак жодних даних по суті правопорушення, які би викликали необхідність дослідження судом додаткових доказів, не повідомляє, а також жодних заперечень факту вживання ним алкоголю не висловлює.

Не повідомив апелянт таких даних і під час апеляційного розгляду, а лише вказав, що при підписанні ним протоколу про адміністративне правопорушення вказані у ньому свідки не були присутні, що не спростовує факту проведення в їх присутності огляду на стан сп'яніння безпосередньо перед складанням протоколу.

Про відсутність свідків при проведенні огляду на стан сп'яніння ОСОБА_1 при складанні протоколу про адмінправопорушення не вказував. Крім того, з поданого ним письмового клопотання про відкладення апеляційного розгляду вбачається, що присутність двох осіб на місці події він підтверджує.

Доводи апелянта про недостовірність показань алкотестера також не можуть бути взяті до уваги, оскільки містять істотні суперечності. Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 з одного боку стверджує, що при проведенні тесту на наявність алкоголю у видихуваному повітрі він продув в уже розпакований мундштук та одночасно вказує, що взагалі не бачив який саме мундштук йому надали.

Таким чином, доводи апелянта, що він даного адміністративного правопорушення не вчиняв є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому їх слід розцінювати як такі, що спрямовані на уникнення відповідальності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи про невірне застосування судом першої інстанції закону при обранні виду адміністративного стягнення також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що призначаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, особу винного, ступінь вини, майновий стан, а також ступінь сп'яніння порушника, і застосував стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальних строк, передбачений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

До апеляційної скарги не додано жодних доказів наведених у ній відомостей про місце роботи ОСОБА_1, наявність у нього утриманців утриманців тощо. Під час апеляційного розгляду він їх також не надав і пояснив, що постійного місця роботи не має, хворіє і водієм таксі підробляв лише час від часу.

Враховуючи наведені пояснення апелянта, вважаю, що підстави для зміни накладеного стягнення на штраф у розмірах, встановлених ст.130 КУпАП, які є значними, чи громадські роботи або адміністративний арешт, відсутні.

Враховуючи, що наведені в апеляційній скарзі доводи, не спростовують факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який підтверджується обставинами, встановленими судом першої інстанції та викладеними в оскаржуваній постанові, яка винесена с відповідно до вимог закону, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 серпня 2015 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Тернопільської області В.Я. Сарновський