АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/6429/15-п Головуючий суддя І інстанції Шевченко
Провадження № 33/790/465/15 Суддя доповідач Чопенко Я.В.
Категорія: Порушення права на інформацію та права на звернення
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., перевіривши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП. Провадження по справі у відношенні ОСОБА_2 закрито у звязку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Як зазначено в постанові суду, 16.06.2015 року до суду для розгляду надійшов протокол про адміністративне правопорушення, складений 02.06.2015 року у відношенні ОСОБА_2, відповідно до якого, остання будучи, відповідно до додатку до посадової інструкції відповідальною особою за надання публічної інформації, її повноту, своєчасність, достовірність, 20.02.2015 року допустила надання публічної інформації ОСОБА_3 в неповному обсязі.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти протоколу, зазначила, в її діях відсутній склад правопорушення, вказала, що ОСОБА_3 дійсно звертався до Центру професійно-технічної освіти №1 м.Харкова з запитом в якому просив надати копії договорів, укладених в 2015 році на поставку продуктів харчування з додатками; інформацію про ціни за якими здійснюється закупівля продуктів харчування; копії пропозицій суб'єктів господарювання про укладення договору на поставку продуктів харчування. ОСОБА_3 було надано усю запитувану інформацію за виключенням копій пропозицій суб'єктів господарювання на поставку продуктів харчування до центру, оскільки вказані документами не є документами належними Центру і договори не є публічною інформацією, копії договорів стосуються господарської діяльності вказаних в них суб'єктів та не можуть передаватися третім особам. Вказані договори у надсилаються до центру для ознайомлення.

Суд. вислухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, приходить висновку, що вина останньої у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.212-3 КУпАП підтверджується в повному обсязі виходячи з наступного.

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою на порушення Центром професійно-технічної освіти №1 м.Харкова його права на доступ до публічної інформації (а.с.9).

Закон України «Про доступ до публічної інформації» визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації що становить суспільний інтерес.

Відповідно статті 1 Закону публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків встановлених Законом.

Статтею 13 Закону передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визначаються зокрема юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету АРК. - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів, особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором. включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг. - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків.

На розпорядників інформації, які не є суб'єктами владних повноважень, вимоги цього Закон) поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами (частина третя статті 13 Закону).

Відповідно до Закону України «Про освіту» професійно-технічна освіта, що входить до загальної структури освіти, надається професійно-технічними навчальними закладами, зокрема, центрами професійно-технічної освіти.

Як вбачається зі Статуту Центру професійно-технічної освіти №1 м.Харкова, vзатвердженого заступником Міністра освіти і науки України Огнев'юком В.О. 02.08.2000 р. (а.с. 16-18). та Єдиного держаного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Центр професійно-технічної освіти № 1 м. Харкова є державним професійно-технічним закладом, який входить до загальної структури освітніх закладів України, безпосередньо підпорядковується Департаменту науки і освіти Харківської обласної державної адміністрації та Міністерств) освіти і науки України і фінансується з Державного бюджету України.

Виходячи з положення статті 22 Бюджетного кодексу України, Міністерство освіти і науки України є головним розпорядником бюджетних коштів, а Центр професійно-технічної освіти №1 м.Харкова - розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, а тому цей навчальний заклад, як розпорядник бюджетних коштів, здійснює владні управлінські функції (обов'язки) по ^Отриманню бюджетних асигнувань, взяттю бюджетних зобов'язань та здійсненню витрат бюджету.

Бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому (пункт 7 частини першої статті 2 Бюджетного кодекс) України).

Враховуючи викладене, Центр професійно-технічної освіти № 1 м.Харкова є розпорядником публічної інформації стосовно інформації щодо отримання та розпорядження бюджетних коштів, а також стосовно інформації, пов'язаної з виконанням обов'язків у сфер надання освітніх послуг.

Таким чином, навчальний заклад при вирішенні питань щодо доступу до інформації повинен керуватися Законом України «Про доступ до публічної інформації».

ОСОБА_3 звернувся до Центру професійно-технічної освіти № 1 м.Харкова з запитом щодо надання інформації та копій договорів про закупівлю продуктів харчування за кошти Державного бюджету України у 2015 році (а.с. 10).

Однак, 20.02.2015 року йому було надано інформацію про продукти та ціни, за якими вони закуповуються. Копій договорів про постачання продуктів харчування за бюджетні кошти в 2015 році або інформації з них надано не було (а.с.11).

Відповідно до пункту 6 стаття 14 Закону розпорядники інформації зобов'язані, зокрема, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частина перша статті 10 Закону України «Про захист персональних даних» встановлює, що використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб'єктам відносин, пов'язаних із персональними даними, що здійснюється за згодою суб'єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про захист персональних даних» порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Згідно абзацу другого частини третьої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

3гідно з частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, - володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по- батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Доступ до цієї інформації може бути обмежено у випадку, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Таким чином, надання доступу до документів про отримання та розпорядження бюджетних коштів та майна, прізвищ, імен, по-батькові фізичних осіб, назв юридичних осіб, які отримали комунальне та державне майно в користування чи розпорядження, є обов'язковим і здійснюється відповідно до закону.

Крім того. 14 жовтня 2014 року Верховною Радою України було прийнято Закон України « Про засади державної антикорупційної політики в Україні (Антикорупційна стратегія) 2014-2017 роки». В стратегії вказується про те, що ефективний доступ до інформації, якою володіють органи публічної влади, інші суб'єкти, є важливою передумовою для запобігання корупції, виявлення та припинення корупційних діянь. Особливе значення має інформація, яка становить суспільний інтерес, а саме - відомості про використання бюджетних коштів, розпорядження державним або комунальним майном, особисті доходи, майно, видатки та зобов'язання фінансового характеру публічних службовців. Доступ до інформації є необхідним інструментом для проведення журналістських розслідувань, стимулювання громадянської активності в антикорупційній сфері (підрозділ «доступ до інформації» Розділу 3. «Запобігання корупції»).

Крім того, наявність в документі інформації, з обмеженим доступом, не є підставою для відмови у його наданні або його оприлюдненні.

Так. частиною сьомою статті 6 Закону передбачається, що обмеженню підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

У такому випадку копія документа повинна надаватися у звичайному порядку, при цьому інформація, доступ до якої обмежено, вилучається шляхом ретушування.

За таких обставин в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.212-3 КУпАП, вина останньої у вчиненні правопорушення доказана в повному обсязі, а доводи правопорушника про відсутність в її діях складу правопорушення спростовуються, по-перше, вищевикладеними доказами, по-друге, не підтверджені жодними об'єктивними даними.

Згідно ч.2 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Правопорушення було вчинено ОСОБА_2 20 лютого 2015 року, матеріали справи для розгляду надійшли до суду 16 червня 2015 року, враховуючи, що на час надходження матеріалів до суду вже сплинув строк, передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП для накладання адміністративного стягнення, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, вказану адміністративну справу належить закрити.

На постанову суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким визнати її невинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

В обгрунтування доводів своєї апеляції ОСОБА_2 посилається на наявність рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, яким задоволено апеляційну скаргу Центру професійно-технічної освіти № 1, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Центру професійно-технічної освіти № 1 про визнання дій не правомірними та зобов'язання вчинити певні дії скасовано, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

Вислухавши апелянта ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_5, вивчивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали справи про адмністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Посилання в апеляції на статті Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд не сприймає, оскільки судом першої інстанції, як і апеляційним судом, розгляд даної справи про адміністративне правопорушення здійснювався на підставі норм КУпАП.

Посилання в апеляційній скарзі на норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України некоректне та необгрунтоване, оскільки порядок розгляду справ за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП регламентовано виключно нормами КУпАП.

Доводи апелянта ОСОБА_2 щодо того, що судом першої інстанції не взято до уваги постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, є безпідставними, оскільки при апеляційному розгляді сама апелянт повідомила, що копію згаданої постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року вона отримала лише 17 серпня 2015 року після винесення постанови Орджонікідзевським районним судом м. Харкова по даній справі.

Згадане вище підтверджується копією постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року, відповідно до якої повний текст даної постанови був виготовлений 17 серпня 2015 року.

Крім того, слід зазначити, що в Україні не діє принцип прецендентного права і за вищенаведених обставин, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року не була відома суду першої інстанції, що розглядав дану справу.

Більш того, ні Орджонікідзевський районний суд м. Харкова, ні апеляційний суд Харківської області не наділені чинним законодавством України правом ревізувати чи надавати оцінку рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду.

Слід зазначити також те, що при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення, постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року не має преюдиційної юридичної сили.

Також ОСОБА_5 при даному апеляційному розгляді повідомив, що ним на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року подана касаційна скарга, за якою Вищим адміністративним судом України відкрито апеляційне провадження.

Таким чином посилання ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2015 року є необгрунтованим, оскільки за змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення, що і було зроблено Орднонікідзевським районним судом.

Між тим, судом першої інстанції не в повному обсязі враховано вимоги ст. 247 КУпАП, де зазначено, що провадження в справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю.

З матеріалів справи вбачається, що вмінені ОСОБА_2 дії, які містять ознаки адміністративнорго правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, було вчинено ще 20 лютого 2015 року, а матеріали справи для розгляду надійшли до суду лише 16 червня 2015 року.

Дії, що вмінені ОСОБА_2 згідно протоколу про адміністративне правопорушення не носять триваючий характер.

За таких обставин суд першої інстанції в силу вимог ст. 247 КУпАП міг не визначати винність чи невинність ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки згадана правова норма не містить імперативної вимоги про це.

За вищенаведених обставин апеляційний суд, враховуючи процесуальні повноваження, передбачені ст. 294 КУпАП, знаходить можливим змінити постанову суду першої інстанції, задовольнивши таким чином апеляційні вимоги ОСОБА_2 частково.

Керуючись ст. 294, КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ордонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2015 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 212-3 КУпАП - змінити. Виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови висновок суду про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко