Справа № 359/5506/15-п Головуючий у І інстанції Левченко А.В.
Провадження № 33/780/513/15 Доповідач у 2 інстанції Данілов
Категорія 429 12.08.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 серпня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Данілов О.М., за участю:

представника митниці: ОСОБА_1;

особи, яка притягується до відповідальності: ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року, якою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, працюючу медсестрою в Саудівській Аравії, ІНФОРМАЦІЯ_2, розлучену, зареєстровану за адресою: Україна, АДРЕСА_1;

визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучену валюту в розмірі 3200 доларів США повернуто ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

12 травня 2015 року о 21 год. 10 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», громадянка України ОСОБА_2, яка прибула до України з Саудівської Аравії, транзитом через Туреччину, м. Стамбул, літаком а/к «Турецькі авіалінії», рейсом № 459, обрала канал, позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», тим самим заявивши про те, що переміщувані нею через митний коридор України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину пасажиркою «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», пасажирці на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 МК України, було задано питання щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має при собі приблизно 14 500 доларів США. Після цього громадянку України ОСОБА_2, було запрошено до службового приміщення митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де нею була видана готівка в розмірі 14 421 доларів США, яка знаходились в одному з відділень жіночої сумки. Зі слів пасажирки валюта належить їй особисто.

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації та дозвільних документів пасажирка не надала, до моменту перетину нею «білої лінії» до інспекторів митниці з приводу декларування готівки не зверталася. Своїми діями громадянка України ОСОБА_2, під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушила встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянкою України ОСОБА_2, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обовязковому письмовому декларуванню відповідно до Постанови Правління НБУ від 27.05.2008 №148, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року, ОСОБА_2, визнано винною у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 471 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн., вилучену валюту в розмірі 3200 доларів США повернуто ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі Київська митниця ДФС просить скасувати постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року відносно громадянки України ОСОБА_2 в повному обсязі, постановити нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні порушення митних правил за ст. 471 МК України та застосувати до неї стягнення у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень та конфіскації затриманої по справі іноземної валюти у кількості 3200 доларів США.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. ст. 245, 252 КУпАП під час провадження у справах про адміністративні правопорушення забезпечується всебічне, повне та об'єктивне дослідження всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із Законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В якості обґрунтування постанови, суддя першої інстанції виходив із того, що єдине діяння, яке вчинила ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації, а шкода, яку остання потенційно могла завдати державі, була незначною: вона не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вона ввезла гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території держави.

На підставі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції врахував характер скоєного, особу правопорушника, яка щиро розкаялася, правопорушення вчинила вперше та з необережності, а також те, що вилучена валюта ввозилась на митну територію України для потреби родини та необхідності проведення лікування, а тому конфіскація вилученої валюти, буде сприяти лише погіршенню її матеріального становища.

Місцевий суд прийшов до висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 1700 грн., а підстав для застосування додаткового стягнення - конфіскації вилученої валюти немає.

З такими висновками погоджуюсь, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з нормами законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про порушення митних правил та протоколу опитування (а.с.2-8), на запитання співробітників митниці, громадянка ОСОБА_2 повідомила конкретну суму готівкових коштів, яка є її заробітною платою та знаходилась в одному з відділень жіночої сумки (ручній поклажі).

Дані, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З пояснень ОСОБА_2 вбачається, що остання переміщувала через митний кордон таку велику суму вперше та не задекларувала наявну суму оскільки, погано себе почувала, та не звернула увагу на митну інформацію.

Під час розгляду справи було встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_2 під час проходження ним митного контролю не мали ознак приховування, знаходились у одному з відділень жіночої сумки (ручній поклажі), про їх кількість було повідомлено працівників митниці. Дані, які б свідчили про незаконність походження коштів, в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, встановлено, що вилучені кошти, ОСОБА_2 заробила працюючи медсестрою в Саудівській Аравії, вони необхідні були їй для лікування батька та утримання дитини.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування конфіскації є непропорційним скоєному правопорушенню та покладає на громадянку ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар».

Приймаючи до уваги вищевказані обставини та дані, на які послався суддя при визначенні стягнення для ОСОБА_2 та, вважаючи сукупність наведених даних такими, що свідчать про виключність обставин, апеляційний суд вважає за можливе погодитись з постановою суду першої інстанції щодо незастосування до ОСОБА_2 стягнення у вигляді конфіскації коштів, яке оспорюється апелянтом, з обґрунтувань, зазначених в постанові судді, які стали підставою для застосування при вирішенні даного питання положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції «З захисту прав і основних свобод людини».

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2015 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ