АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
607/7990/15-Справа № 607/7990/15-пГоловуючий у 1-й інстанції Позняк В.М.
Провадження № 33/789/105/15 Доповідач - Іващенко О.Ю.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 р. м.Тернопіль

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Іващенко О.Ю., в м. Тернополі, з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянув адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 021 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 5400 грн. зі стягненням судового збору в дохід держави у розмірі 36,54 грн.

Як визнав доведеним суддя в постанові 27 березня 2015 року близько 16.50 год. ОСОБА_1 у с. В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, керував транспортним засобом "Фольксваген" д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп"яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя), на вимогу працівника міліції продути в техприлад Алкотест 6810 "Драгер" чи пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп"яніння водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за, що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову, а у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зменшити суму штрафу до мінімального, з урахуванням того, що він є інвалідом 1 групи і отримує пенсію в розмірі 1250 грн., яку витрачає на придбання ліків. Крім цього, вказує, що він дійсно відмовився на пропозицію працівника міліції продути в технічний прилад на місці зупинки та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп"яніння, після чого поїхав додому, оскільки вважав себе тверезим. Будучи інвалідом 1 групи він має порушення фізичних функцій таких, як мова і хода, у зв"язку з чим він приймає різні медичні препарати, що можуть вплинути на визначення стану сп"яніння і це перешкоджало йому проходити медичний огляд на стан сп"яніння. Йому невідомі свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і він їх не бачив. Про розгляд адміністративної справи судом йому відомо не було. У випадку якщо суд буде вважати, що він пропустив строк на оскарження, просить його поновити, так, як оскаржувану постанову він отримав 29.07.2015 року, не будучи присутнім у суді першої інстанції на розгляді справи.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, з урахуванням позиції апелянта ОСОБА_1, який підтримав подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як убачається з матеріалів справи апелянт ОСОБА_1 не був присутнім при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення і отримав копію оскаржуваної постанови лише 29.07.2015 року, подавши на нею апеляційну скаргу 03.08.2015 року, тобто в десятиденний термін, після отримання копії цієї постанови.

З урахуванням наведеного, вважаю, що строк на апеляційне оскарження вищевказаної постанови, ОСОБА_1 слід поновити.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП обґрунтовані сукупністю доказів, досліджених та проаналізованих судом першої інстанції, на які міститься посилання у постанові.

Так, з дослідженого суддею суду першої інстанції протоколу про адміністративне правопорушення АП 1 № 833200 від 27 березня 2015 року слідує, що 27.03.2015 року близько 16.50 год. в с.В.Березовиця Тернопільського району Тернопільської області водій автомобіля Фольксваген" д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1, керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп"яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння обличчя), на вимогу працівника міліції продути в техприлад Алкотест 6810 "Драгер" чи пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану алкогольного сп"яніння категорично відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. Свідками даних події є ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Вищевказані дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення АП 1 № 833200 від 27 березня 2015 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, об"єктивно підтверджуються, дослідженими суддею письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідно до яких в їх присутності ОСОБА_1 було запропоновано продути в "алкотестер", від чого останній категорично відмовився, а також пройти медичний огляд в медзакладі, від чого водій також відмовився.

Зазначені пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_2 є послідовними узгоджуються між собою, не суперечать іншими взятим до уваги, судом першої інстанції доказам, зокрема даним зафіксованим у протоколі про адміністративне правопорушення, спростовують твердження апелянта про те, що він цих осіб не бачив на місці зупинки, а тому їх слід приймати, як докази вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Що ж стосується тверджень апелянта про те, що він не мав можливості пройти медичний огляд на стан алкогольного сп"яніння у зв"язку з вживанням медичних препаратів за станом здоров"я, то такі до уваги не беру, оскільки законом не передбачена можливість відмови водія від проходження огляду на стан сп"яніння у зв"язку з вживанням ліків.

Таким чином, вважаю, що суд першої інстанції, на підставі аналізу вищевказаних доказів у їх повній сукупності, дійшов правильного висновку, про доведеність невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, зокрема вчинення ним відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп"яніння, тобто адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Щодо накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, то вважаю, що постанова в цій частині підлягає зміні.

За змістом ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Даних вимог при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, суддею суду першої інстанції належним чином дотримано не було.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за дане правопорушення, фактично визнав себе винним, про, що зазначив в апеляційній скарзі, є інвалідом 1 групи і зазначені обставини слід враховувати, як такі, що пом"якшують його відповідальність.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеню вини ОСОБА_1, його майнового стану, даних про його особу, наявних вищезазначених пом'якшуючих відповідальність обставин, вважаю що останньому доцільно зменшити розмір стягнення у виді штрафу до 3400 грн. у зв'язку із чим оскаржувану постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2015 року, в частині накладення стягнення слід змінити.

Дане стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі вважаю необхідним і достатнім для запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових адміністративних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2015 року відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2015 року відносно ОСОБА_1 в частині накладення адміністративного стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. штрафу, зі стягненням в дохід держави.

В решті постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Ю. Іващенко