Справа № 163/1765/15-п Провадження № 33/773/227/15 Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія: ст. 471, 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" вересня 2015 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., з участю представника Волинської митниці ДФС Пікалюка М.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, та фахівця в галузі права ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, на постанову судді Любомльського районного суду від 23 липня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. ст. 471, 472 МК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. ст. 471, 472 МК України з накладенням на нього стягнення із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 19 693 грн. 67 коп. та з конфіскацією в дохід держави товару, за те, що він, 30 червня 2015 року близько 01 год. 57 хв., слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС, в якості водія автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, використовуючи спрощену форму митного контролю «зелений коридор», не задекларував за встановленою формою понад неоподатковану норму переміщення через митний кордон України товар, який підлягав обов'язковому письмовому декларуванню, а саме: палець для з'єднання ковша (Sworze lyzki) в кількості 4 шт., вагою 41 кг. загальною вартістю 1941,63 грн., втулка (Tuleja wusiegu 60.3*75,18*75) в кількості 8 шт., вагою 7 кг. вартістю 1386,88 rpн., ролики (Rolka jezdna jsb - маркування 417346) в кількості 10 шт., вагою 250 кг. загальною вартістю 13868,78 грн., ролики (Rolka podtrzymujaca CAT 311/312/314 41 7345) в кількості 2 шт., вагою 32 кг. загальною вартістю 2496,38 грн., а всього товару в кількості 24 шт., загальною вартістю 19 693 гривні 67 копійок, які перевозив в салоні свого автомобіля без ознак приховування, чим порушив порядок проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не оспорюючи доведеність своєї вини у вчиненні вказаних правопорушень й кваліфікацію своїх дій, в той же час зазначає, що суд в порушення вимог ст. 33 КУпАП наклав адміністративне стягнення на нього без врахування всіх обставин, які пом'якшують відповідальність, та даних характеризуючих його особу, зокрема його щирого каяття у вчиненому, скрутного матеріального становища, оскільки він є безробітним, відсутність умислу на вчинення вказаних правопорушень, оскільки, перебуваючи на смузі «зеленого коридору» він повідомляв працівника митниці про наявність в нього зазначеного товару, який він перевозив без ознак приховування, а вчинене правопорушення вчинив через свою необізнаність з правилами переміщення товарів через митний кордон.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки з повним текстом постанови він ознайомився лише 04.08.2015 року, коли отримав її копію поштовим зв'язком, змінити постанову суду, наклавши на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, повернувши вилучений товар.

Заслухавши ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу з мотивів викладених в ній і просили її задовольнити, представника митниці, який її заперечив та просив залишити без зміни постанову місцевого суду, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу судового засідання 23 липня 2015 року суддя оголосив лише вступну та резолютивну частину постанови, а з повним текстом постанови судді від 23.07.2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. ст. 471, 472 МК України скаржник зміг ознайомитись лише 04.08.2015 року, коли отримав її поштовим зв'язком, а тому вважаю, що строк оскарження постанови, передбачений ст. 294 КУпАП не був ним пропущений.

Висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 471, 472 МК України за обствин, вказаних у постанові, ґрунтується на досліджених в суді першої інстанції доказах.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Дані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом були дотримані.

Як вбачається з постанови, суд першої інстанції при накладенні стягнення, відповідно до вимог даної статті, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу ОСОБА_3, ступінь та доведеність його вини, відсутність обставин, які б обтяжували його відповідальність і обгрунтовано обрав йому стягнення згідно вимог с. 2 ст. 36 КУпАП відповідно до санкції статті 472 МК України у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів з їх конфіскацією.

Посилання ОСОБА_3 про неврахування судом першої інстанції щирого каяття останнього, а також даних про його особу є безпідставними, оскільки, перша обставина хоч і не зазначена в постанові, однак фактично була врахована судом при накладенні адміністративного стягнення, а інші нічим не підтверджені.

Крім цього, твердження ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про безпідставне накладення на нього адміністративного стягнення у виді конфіскації товару й необхідність його повернення, оскільки останні не заборонені й не обмежені до ввезення на територію України не грунтуються на Законі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 ввозив на митну територію України товар понад визначену норму, яка передбачена ч. 1 ст. 374 МК України.

Суд правильно наклав стягнення із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП згідно санкції ст. 472 МК України, яка передбачає безальтернативну конфіскацію товарів, які підлягали обов'язковому декларуванні у разі переміщення через митний кордон України.

За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни немає, а тому, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду від 23 липня 2015 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук