Справа № 359/7028/15-п Головуючий у І інстанції Гончаров О.М.
Провадження № 33/780/638/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 07.09.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., представника особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2015 року щодо ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2015 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.,

громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в доход держави тимчасово вилученої валюти за протоколом від 01 липня 2015 року № 0418/125120101/15 валюти в розмірі 800 доларів США, 810 Євро та 40 англійскіх фунтів стерлінгів. Також судом з ОСОБА_4 стягнуто в доход держави 36 грн. 54 коп. судового збору та на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 14 грн. 78 коп.

01 липня 2015 року, о 12 год. 15 хв., під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль", громадянин України ОСОБА_4, який відлітав з України до Голландії, м. Амстердам, літаком авіакомпанії ,,КЛМ", рейсом №1386, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - ,,зелений коридор", тим самим відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення з митної території України та своїми діями засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром ,,білої лінії", яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю ,,зелений коридор", пасажиру на підставі п. 4 ст. 336 та 342 МК України було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має при собі 9000 євро. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення залу ,,Відліт", де ним була видана готівка в розмірі 10810 євро, 800 доларів США та 40 англійських фунтів стерлінгів. На момент проходження митного контролю належним чином оформленої декларації та дозвільних документів пасажир не надав, до моменту перетину ним ,,білої лінії" до інспекторів митниці з приводу декларування готівки не звертався. Своїми діями громадянин України ОСОБА_4 під час проходження митного контролю в залі ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль" порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Представник правопорушника - ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить постанову щодо ОСОБА_4 скасувати та прийняти нову постанову, якою останього визнати не винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України через відсутність доказів його вини. В обґрунтування вимог апелянт зазначає, що судовий розгляд адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_4 був проведений в повному обсязі судом першої інстанції 31 липня 2015 року. Закривши засідання суддя оголосив, що рішення буде винесене 04 серпня 2015 року, що є порушенням ст. 285 КУпАП, яка передбачає, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Крім того, автор апеляційної скарги вказує на те, що при розгляді даної справи не перевірялися повноваження посадової особи, що склала протокол про порушення митних правил, що може бути наслідком прийняття незаконного рішення по ньому. Під час проведення особистого огляду ОСОБА_4 його прав йому не роз"яснювались, протокол не складався, поняті не залучались, копія протоколу останьому не надавалась. Цей факт в адміністративному протоколі не знайшов відображення. При накладенні стягнення на ОСОБА_4, на думку апелянта, суд не в повній мірі врахував вимоги ст. 33 КУпАП, зокрема особу правопорушника, обставини, що пом"якшують відповідальність та наклав занадто суворе стягнення, не взявши до уваги характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан. І під час оформлення правопорушення на митному посту і під час судового засідання правопорушник ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та щиро каявся, однак даний факт не знайшов свого відображення в оскаржуваній постанові. Разом з тим, апелянт вказує на те, що суд не мав законного права визнавати ОСОБА_4 винним у скоєні вищевказаного правопорушення, адже визнання вини правопорушником у відсутності інших доказів, отриманих законним шляхом не може лягати в основу обвинувачення, адміністративний матеріал мав бути повернутий до Київської митниці ДФС для доопрацювання і усунення недоліків незалежно від позиції учасників процесу.

Заслухавши пояснення: представника особи, яку притягнуто до відповідальності на підтримку апеляційної скарги; представника митниці, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних висновок суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України є правильним.

Порушення закону згідно ст. 471 МК України тягне за собою накладання штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а у разі, якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскації цих товарів.

Оскільки суддя суду 1-ї інстанції правильно дійшов висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, призначив йому стягнення відповідно до чинного законодавства, то апеляційна скарга представника правопорушника підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ним постанова судді - без зміни.

Доводи, які зазначені в апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає такими, що протирічать матеріалам справи, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та законність прийнятого ним рішення. Також в матеріалах справи, як вірно зазначив суд першої інстанції, відсутні документі, які б підтверджували законність походження коштів, які перевозилися ОСОБА_4, як і не встановлено доказів, які б свідчили про покладання на останього ,,індивідуального надмірного тягаря", що могло б бути підставою для застосування при прийнятті рішення по даній справі до нього Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини" та практики Європейського суду з прав людини.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яку притягнуто до відповідальності ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 серпня 2015 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький