Номер провадження: 33/785/519/15
Головуючий у першій інстанції Середа
Доповідач Грідіна Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2015 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Грідіна Н.В., з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Вольничево Фрунзовського району Одеської області, громадянина України, працюючого заступником керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.06.2015 року заступнику керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2, який виконував обов'язки керівника апарату суду, інкримінувалося порушення ст. 9 ч.ч. 1, 3, ст. 6 ч. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», в зв'язку з неправомірною відмовою, листом від 12.08.2014 року, в наданні інформації, а саме копії затвердженого графіку відпусток на 2014 рік суддів та працівників апарату Приморського районного суду м. Одеси, на запит ОСОБА_1 від 06.08.2014 року, за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 212-3 ч. 2 КУпАП.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винним заступника керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, з призначенням стягнення за санкцією даної норми закону, посилаючись на те, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, недостатньо уважно вивчив матеріали справи, надані до протоколу про адміністративне правопорушення, неправильно застосував норми матеріального права.

Також ОСОБА_1 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, оскільки копію постанови суду від 07.07.2015 року він отримав 17.07.2015 року, після чого звернувся з апеляційною скаргою 21.07.2015 року.

Заслухавши ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на її подачу, ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, які не заперечували проти поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, однак заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст. 294 ч. 2 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора, подані після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 294 ч. 2 КУпАП, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню, так як з матеріалів справи вбачається, що апелянт отримав копію постанови суду від 07.07.2015 року 17.07.2015 року, після чого звернувся з апеляційною скаргою 21.07.2015 року.

Разом з тим, за наслідками розгляду апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 294 ч.ч. 7,8 КУпАП, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Так, з досліджених матеріалів справи та оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, з'ясував фактичні обставини справи.

06.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з запитом про надання копії затвердженого та діючого графіку відпусток на 2014 рік суддів та працівників апарату Приморського районного суду м. Одеси, з посиланням вимоги ст.ст. 20 ч. 1, 22 ч.ч. 2 , 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 27.03.2014 року №1170-VI (а.п. 7).

12.08.2014 року виконуючий обов'язки керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 направив відповідь ОСОБА_1 про те, що, згідно ст. 22 ч. 1 п. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо інформація, відповідно ст. 6 ч. 2 Закону, є службовою.

Відповідно до наказу голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року «Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності Приморського районного суду м. Одеси» запитувана інформація щодо затвердженого графіку відпусток на 2014 рік суддів та працівників апарату суду є інформацією з організаційно - кадрової роботи суду, віднесена до службової інформації, на підставі чого відмовив в задоволенні запиту ОСОБА_1 від 06.08.2014 року (а.п. 8).

Наведені у відповіді від 12.08.2014 року підстави підтверджуються копією наказу голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року, а також Переліком, в п. 10 якого зазначено, що до відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності Приморського районного суду м. Одеси, належать відомості з організаційно - кадрової роботи суду, зокрема, відомості про надання відпусток (а.п. 24.26).

З наказу голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року вбачається, що він прийнятий на виконання наказу голови Державної судової адміністрації України №138 від 23.10.2013 року «Про затвердження Типового переліку відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності місцевих та апеляційних суддів.

В п. 10 Типового переліку до відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності місцевих та апеляційних суддів, належать відомості з організаційно - кадрової роботи суду, зокрема, прямо зазначені відомості про надання відпусток, аналогічно до п. 10 переліку, затвердженого наказом голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року (а.п. 27-30).

ОСОБА_2, який, згідно наказів Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Одеської області №№83-в/к, 84-в/к від 04.08.2014 року, виконував обов'язки керівника апарату суду, надав 12.08.2014 року відповідь на запит ОСОБА_1 06.08.2014 року, у межах посадової інструкції та своїх повноважень, зазначив у відповіді причини ненадання інформації та підстави, прямо передбачені ст. ст. 6 ч. 1, 22 ч. 1 п. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також наказами голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року, голови Державної судової адміністрації України №138 від 23.10.2013 року (а.с. 35-39).

Встановлені в постанові суду першої інстанції фактичні обставини справи в апеляційній скарзі не оспорювались.

Таким чином, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, в повному обсязі дослідив докази, наявні в матеріалах справи, дав їм належну оцінку та прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, так як виконуючий обов'язки керівника апарату суду ОСОБА_2, у межах посадової інструкції та своїх повноважень, 12.08.2014 року надав відповідь на запит ОСОБА_1 про відмову в наданні копії затвердженого та діючого графіку відпусток на 2014 рік суддів та працівників апарату суду, оскільки інформація за запитом ОСОБА_1 відноситься до службової інформації, закрив провадження по справі на підставі ст.247 ч. 1 п. 1 КУпАП.

Крім того, в постанові зазначено, що ОСОБА_2 у відповіді вказав причини ненадання інформації та підстави, прямо передбачені ст.ст. 6 ч. 1, 22 ч. 1 п. 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а також наказами голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року, голови Державної судової адміністрації України №138 від 23.10.2013 року.

.

Згідно диспозиції ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, адміністративне відповідальність передбачена за порушення Закону України "Про доступ до публічної інформації", а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 03.06.2015 року ОСОБА_2 інкримінується неправомірна відмова в наданні запитуваної в запиті від 06.08.2014 року інформації, за ознаками ст. 212-3 ч. 2 КУпАП.

Склад правопорушення - є наявністю об'єктивних та суб'єктивних ознак за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу правопорушення.

Об'єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення полягає у неправомірній відмові в наданні інформації у випадках, коли така інформації підлягає наданню на запит громадянина чи юридичної особи, відповідно до ЗУ «Про доступ до публічної інформації».

Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

З урахуванням вимог наведених норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що в постанові суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність об'єктивної та суб'єктивної сторони інкримінованого правопорушення в діях виконуючого обов'язки керівника апарату суду ОСОБА_2, так як останній, на виконання наказів голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року, голови Державної судової адміністрації України №138 від 23.10.2013 року, та, відповідно, до ст. ст. 6 ч. 1, 22 ч. 1 п. 2 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», в межах посадових обов'язків, відмовив в наданні запитуваної копії затвердженого та діючого графіку відпусток на 2014 рік суддів та працівників апарату суду, оскільки зазначеними наказами така інформація була віднесена до службової інформації, не підлягала наданню на запит громадянина чи юридичної особи.

Наведені обставини були зазначені у відповіді від 12.08.2014 року виконуючого обов'язки керівника апарату суду ОСОБА_2, в якій він вказав причини ненадання інформації та підстави, прямо передбачені Законом України «Про доступ до публічної інформації», а також зазначеними наказами голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року та голови Державної судової адміністрації України №138 від 23.10.2013 року..

В протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, а в матеріалах справи не міститься доказів, які б об'єктивно підтверджували те, що ОСОБА_2умисно та неправомірно відмовив в наданні запитуваної інформації.

В апеляційній скарзі та при її розгляді ОСОБА_1 зазначав, що відповідь від 12.08.2014 року виконуючого обов'язки керівника апарату суду ОСОБА_2 не мотивована, в ній не наведено належного обґрунтування відмови у наданні копії затвердженого графіку відпусток.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 надав Положення про забезпечення доступу до публічної інформації у Приморському районному судді м. Одеси, затверджене наказом керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси №82/а від 03.06.2011 року, згідно якого відповідь на запитувану інформацію або мотивована відмова в її надані надається керівником апарату суду або його заступником.

Однак, твердження про невмотивованість відповіді на запитувану інформацію суперечать змісту дослідженого листа від 12.08.2014 року.

Крім того, ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, ст. 24 Закону Украйни «Про доступ до публічної інформації» не передбачена юридична відповідальність за невмотивованість відповіді на запитану інформацію.

Надані до апеляційної скарги копії супровідних листів керівника Секретаріату Конституційного суду України від 09.04.2015 року та керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.04.2015 року про надання графіків щорічних відпусток суддів та працівників апарату суду за аналогічними запитами не ставлять під сумнів правомірність відповіді від 12.08.2014 року виконуючого обов'язки керівника апарату суду ОСОБА_2, який діяв з у відповідності з зазначеними наказами голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року та голови Державної судової адміністрації України №138 від 23.10.2013 року.

З матеріалів справи не вбачаються та при розгляді апеляційної скарги не надані відомості про те, що на час надання відповіді 12.08.2014 року або на момент розгляду апеляційної скарги накази голови Приморського районного суду м. Одеси №63/с від 16.11.2012 року та голови Державної судової адміністрації України №138 від 23.10.2013 року втратили чинність.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими та незаконними, суд неправильно застосував норми матеріального права, не можуть бути взяті до уваги.

Також не знайшли підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції недостатньо уважно вивчив матеріали справи, надані до протоколу про адміністративне правопорушення, так як в апеляційній скарзі конкретно не зазначені докази, які суд не дослідив та які могли б вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення. При розгляді апеляційної скарги таки докази також не встановлені.

На підставі наведеного, приходжу до висновку про те, що, відповідно до вимог ст. 294 ч.ч. 7,8 КУпАП, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки при перевірці доказів по справі доводи апеляційної скарги підтвердження не знайшли підстав для скасування постанови суду першої інстанції не вбачається, т.я. судове рішення постановлене у відповідності з вимогами Закону України «Про інформацію», Закону Украйни «Про доступ до публічної інформації», Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, відповідно до положень ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за протоколом про адміністративне правопорушення від 03.06.2015 року за дії, які мали місце 12.08.2014 року, не ґрунтується на законі.

Так, відповідно до положень ст.247 ч.1 п.7 КУпАП, яка містить обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення:

-провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно ст. 38 ч. 2 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

Відповідно до розділу IV КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення починається з складення протоколу про адміністративне правопорушення, в порядку, передбаченому ст. 254 КУпАП.

Таким чином, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, передбачені ст. 38 КУпАП, закінчилися, провадження у справі підлягає закриттю. Однак, якщо з дня вчинення інкримінованого правопорушення, в даному випадку 12.08.2014 року, закінчився трьохмісячний строк, визначений в ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато.

Керуючись ст.294 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2015 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 ч. 2 КУпАП, закрито за відсутністю в діях ОСОБА_2, складу адміністративного правопорушення, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Н.В. Грідіна