АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Худик М.П., за участю:

секретаря судового засідання - Осіпової Г.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

потерпілого - ОСОБА_3,

представника потерпілого - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вважаючи постанову судді винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом не в повному обсязі з'ясовано всі фактичні обставини справи, не досліджено і не надано належної оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам та документам. Водночас, на думку апелянта, суд формально підійшов до дослідження обставин справи без всебічного та повного з'ясування суті правопорушення, що потягло винесення неправомірного рішення.

Крім цього, зазначає, що при складанні висновку експертом було взято за основу тільки версію водія «Мерседес», при цьому схема місця ДТП та траєкторія руху кожного автомобіля перед зіткненням зафіксована зі слів водіїв.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 обґрунтовуючи апеляційну скаргу пояснив, що керуючи автомобілем «Хюндай» по Південному шляхопроводу в напрямку пр.-ту Бажана по крайній ліві смузі з швидкістю до 60 км/год. в цей час попереду нього в середній смузі з дистанцією біля 2 метрів рухався автомобіль «Мерседес», який несподівано здійснив різкий маневр в його смугу руху, що змусило його здійснити екстрене гальмування, проте зіткнення не вдалося уникнути. Удар відбувся областю передньої лівої фари його автомобіля в область заднього лівого колеса автомобіля «Мерседес», в подальшому обидва автомобілі контактували з лівим металевим відбійником областю передніх лівих фар та крил. Після чого його автомобіль почало розвертати проти ходу годинникової стрілки з одночасним переміщенням по ходу його руху, в зв'язку з чим відбулося повторне зіткнення з автомобілем «Мерседес», в подальшому він зупинив автомобіль в середній смузі руху передньою частиною автомобіля по напрямку його руху до зіткнення.

Інший учасник дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 заперечуючи проти апеляційної скарги пояснив, що керуючи автомобілем «Мерседес Е-430» НОМЕР_1 в середній смузі руху з швидкістю близько 50 км/год., безпосередньо перед зіткненням загальмував, оскільки перед його автомобілем виникла перешкода, і раптово відчув удар в задню ліву частину автомобіля. Після цього його автомобіль відкинуло вправо і він зіткнувся з правим відбійником, після удару автомобіль розвернувся на 180 градусів, тобто в напрямку протилежному його руху. При розвертанні відбулося повторне зіткнення з автомобілем «Хюндай» передніми частинами в середній смузі руху, після чого його автомобіль відкинуло до лівого відбійника де він зіткнувся з ним (відбійником) задньою правою частиною автомобіля.

23 квітня 2014 року задоволено клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про призначення по справі додаткової комплексної авто технічної та транспортно-трассологічної експертизи, проведення якої доручено експертам Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз.

31 березня 2015 року відновлено справу про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1. Призначену, по справі комплексну авто технічну та транспортно-трасологічну експертизу, по постанові Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2014 року доручено проведення експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_1 та його захисника, які заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги та висновки комісійної транспортно-трасологічної експертизи від 01.07.2015 року № 1820, та комісійної судової автотехнічної експертизи від 02.07.2015 року № 1376, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, а п. 13.1 ПДР передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Як убачається з матеріалів справи, 29.08.2013 року о 16 год. 05 хв. на Південному шляхопроводі сталося зіткнення автомобіля "Мерседес" д/н НОМЕР_1 з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, причиною ДТП стало порушення водієм автомобіля «Мерседес» ОСОБА_1 п.10.1, 10.3 ПДР, який не надав дорогу автомобілю «Хюндай», що рухався в попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтися та під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно.

Проте, згідно постанови судді, такий висновок не відповідає матеріалам справи про адміністративне правопорушення, зокрема висновку експерта від 27.12.2013 року № 451/ат згідно, якого виходячи з технічно спроможної версії пригоди, викладеної ОСОБА_1, дії водія ОСОБА_3 з технічної точки зору не відповідали вимогам пунктів 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху, натомість за таких обставин розвитку пригоди, в діях водія ОСОБА_1 невідповідностей вимогам ПДР, які б призвели до первинного зіткнення транспортних засобів, з технічної точки зору не вбачається.

Такий висновок судді є обґрунтованим, відповідає дослідженим матеріалам справи про адміністративне правопорушення.

Твердження апелянта, про те, що такий висновок не відповідає матеріалам справи та нормам чинного законодавства, є помилковим, тому з ним погодитися не можна. Оскільки апеляційним судом з метою встановлення відповідностей дій учасників ДТП вимогам Правил дорожнього руху та усунення протиріч у показаннях водіїв та усунення протиріч між висновком експерта № 451/ат від 27.12.2013 року та експертним дослідженням № 004-02/14 від 11.02.2013 року було призначено комісійну транспортно-трасологічну та комісійну судову автотехнічну експертизи. Згідно висновків яких пояснення водія ОСОБА_3 щодо обставин, які передували зіткненню транспортних засобів неспроможні з технічної точки зору. Підстав, які свідчили про технічну неспроможність пояснень водія ОСОБА_1 щодо обставин, які передували зіткненню транспортних засобів, не вбачається.

Тому, у дорожній ситуації, яка вбачається відповідно до показів водія ОСОБА_1, водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_3, маючи намір перестроїтись із крайньої лівої смуги у середню, повинен був відповідно до вимог п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху перед перестроюванням переконатися, що це буде безпечним, та дати дорогу автомобілю «Мерседес Е-430», який рухався по середній смузі. У такій дорожній ситуації водій автомобіля «Мерседес Е-430» ОСОБА_1, діючи відповідно до вимог п. 12.3 ПДР, повинен був з моменту, коли він був об'єктивно спроможний виявити небезпеку для руху, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу.

У дорожній ситуації, яка вбачається відповідно до показів водія ОСОБА_1, водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_3, який при перестроюванні не дав дороги автомобілю «Мерседес Е-430», не відповідали вимогам п.п.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. У такій дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Мерседес Е-430» ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 ПДР, оскільки первинне контактування відбулося із задньою частиною автомобіля «Мерседес Е-430».

У дорожній ситуації, яка вбачається відповідно до показів водія ОСОБА_1, причиною ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_3, який при перестроюванні у середню смугу не дав дороги автомобілю «Мерседес Е-430», що рухався по ній.

Тому доводи ОСОБА_3 про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення суд вважає безпідставними, оскільки доводи його апеляційної скарги повністю спростовуються висновками вище названих комісійних експертиз.

При цьому суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_5, оскільки вони є сумнівними з огляду на наступне. Так, свідок ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції детально пояснив про обставини досліджуваної ДТП, оскільки як він стверджував був очевидцем, проте не зупинявся так як поспішав до батьків, при цьому по приїзді до батьків на всяк випадок занотував дату ДТП та номерні знаки автомобілів, які потрапили в дану пригоду, однак дані записи вже втратив, при цьому готуючись до судового засідання переписав на новий аркуш номерні знаки автомобілів та намалював схему, хто потрапив в ДТП йому не було відомо, про це дізнався лише через місяць, коли в дворі будинку де проживають батьки побачив пошкоджений автомобіль знайомого (ОСОБА_3.) з яким навчався в школі. Крім цього стверджував, що в той день по дорозі його слідування інших ДТП не було, проте таке його твердження спростовується листом начальника ВДАІ з обслуговування Голосіївського району ГУМВС України в м. Києві згідно якого 29.08.2013 року о 15 годині 30 хвилин в м. Києві на Південному шляхопроводі сталася дорожньо-транспортна пригода. Щодо пояснень свідка про обставини ДТП, то вони крім цього спростовуються проведеними по справі експертизами.

Таким чином, розглянувши справу в межах складеного протоколу, суддя правильно не визнав водія ОСОБА_1 винним в порушенні Правил дорожнього руху, як про це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення та закрив провадження у справі, будь-яких додаткових даних, які не були враховані під час розгляду справи в суді першої інстанції та свідчили б про неправильність прийнятого судом рішення апелянтом не надано, тому виходячи з конституційного принципу - презумпції невинуватості, підстав для скасування або зміни зазначеної постанови судді не вбачається, проте це не перешкоджає учасникам ДТП, за наявності спричиненої їм матеріальної шкоди, вирішити спір в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва М.П.Худик

Справа № 33/796/1/2015 Категорія: ст. 124 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Валігура Д.М.

Доповідач Худик М.П.