Дата документу Справа № 236/186/15-п
ПОСТАНОВА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

у справі ОСОБА_1

2 квітня 2015 року місто Запоріжжя

єу №236/186/15-п

пр. № 33/778/160/15

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шпонька В.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 лютого 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд установив:

постановою суду, ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Красний Лиман Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею ч.1 ст.130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Суддею суду першої інстанції встановлено, що:

16 січня 2015 року близько 620 год. навпроти будинку №3а по вулиці Свободи в місті Красний Лиман Донецької області, водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки "ВАЗ-2107" (д/н НОМЕР_1), з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому в присутності двох свідків відмовився від проходження алкотестеру "Драгер" та в установленому порядку від огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не визнає, просить постанову суду змінити в частині призначеного покарання та призначити більш м'яке стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що не керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, сів за кермо прогріти двигун та автомобіль проїхав лише близько одного метра. Зазначає, що у зв'язку із позбавленням його права керувати автомобілем, буде незручно діставатись до місця роботи, а також до лікаря на консультації із неповнолітньою дитиною.

В судовому засіданні апеляційної інстанції здійснено апеляційний перегляд справи в межах апеляційної скарги за результатами якого не вбачає підстав до її задоволення.

Винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №430980 від 16.01.2015 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5,6); поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні, які погоджуються між собою та згідно з якими, ОСОБА_2, 16.01.2015 року близько 620 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, сів за кермо вказаного автомобіля та рушив з місця.

Апеляційний суд звертає увагу, що у Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема п.2.9 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст.130 КУпАП водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння теж утворює склад правопорушення згідно п.2.5 зазначених Правил.

За виписами п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

За даними протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 не тільки не визнав керування транспортним засобом у стані сп'яніння, а й в присутності двох свідків відмовився в установленому порядку від огляду на стан сп'яніння, що не є перешкодою для притягнення ОСОБА_1. до відповідальності за ст. 130 КпАП.

Твердження ОСОБА_1. про те, що він не керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а лише прогрів двигун та проїхав відстань близько одного метра є лише підтвердженням вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки воно вважається закінченим з моменту початку руху автомобіля.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інстанції є обґрунтованим. При призначенні виду і розміру стягнення суд дотримав вимоги статей 33-35 КУпАП. При цьому, апеляційний суд не вбачає підстав до пом'якшення стягнення, яке призначено правопорушнику.

На підставі викладеного та керуючись статтями 294, 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - постановив:

постанову судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення апеляційного суду направити особі, щодо якої винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.П. Шпонька