Єдиний унікальний № 408/2548/15-п
Провадження 3/408/1200/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Булгакова Г.В., розглянувши матеріали Луганського прикордонного загону впс «Мілове» ім..ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 років СРСР, 21 кв. 144, громадянки України, пенсіонерки,

за частиною 1 статті 204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення СхРУ №124384 від 17.03.2015 року вбачається, що 17.03.2015 року, приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 на напрямку руху Червонопартизанськ- Гуково, незаконно перетнула державний кордон України через недіючий пункт пропуску «Червонопартизанськ», чим порушила вимоги ЗУ «Про Державний кордон України», тобто скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявилася.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною ініціативою. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про Державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 204-1 ч. 1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та з пояснень ОСОБА_2, вона лише перетнула державний кордон України в пункті пропуску, та те що він є недіючим, взагалі не знала, тобто не вчинила жодних протиправних дій, спрямованих саме на порушення правового режиму перетину державного кордон України, що свідчить на відсутність обєктивної сторони даного правопорушення.

Далі, суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Тобто, ст. 204-1 ч. 1 КУпАП передбачає тільки прямий умисел у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. А, відповідно до вимог ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та з пояснень ОСОБА_2, вона не знала що пункт пропуску «Червонопартизанськ» є недіючим, що свідчить про відсутність у неї прямого умислу на скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП України, тобто відсутність у неї усвідомлення протиправного характеру своїх дій та відсутність бажання настання шкідливих наслідків, що свідчить на відсутність субєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 204-1 ч.1 КУпАП.

Оскільки, склад правопорушення - це наявність об'єктивних та суб'єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням та відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому, то, відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю з обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, на підставі вищевикладеного суд вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.204-1КУпАП підлягає закриттю по п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.. 204-1, 283-285, 247, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.204-1 КУпАП відносно ОСОБА_2 за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову судді може бути подана апеляційна скарга особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови, в апеляційний суд Луганської області, через Біловодський районний суд Луганської області.

Суддя: Г.В. Булгакова