АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/5645/15-п Номер провадження 33/786/159/15Головуючий у 1-й інстанції Олейнікова Т.М. Доповідач ап. інст. Ландар О. В.
Категорія ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Полтава

Суддя апеляційного суду Полтавської області Ландар О.Вза участю прокурора Гомлі А.С., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу в.о. прокурора м. Кременчука Торопчина С.О. на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 працюючого начальником управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради,-

закрито провадження у справі у зв'язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП (в ред. Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» № 3207-VI від 07.04.2011)

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.07.2015 року, складеного заступником прокурора м. Кременчука Торопчиним С.О., ОСОБА_5 поставлено у провину те, що він, перебуваючи з 08.01.2014 року по 01.09.2014 року на посаді заступника генерального директора з економічних питань комунального підприємства «Благоустрій Кременчука», і, будучи відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення (посадовою особою юридичної особи публічного права) здійснював керівництво діяльністю планово-економічного відділу, що очолювала ОСОБА_6, яка є його матір'ю та, при цьому всупереч ч.1 ст.14 вищезгаданого Закону, не повідомив про наявність конфлікту інтересів.

Крім того ОСОБА_6 завізував наказ генерального директора КП «Благоустрій Кременчука» ОСОБА_7 №251 від 28.08.2014 року «Про преміювання» за яким, серед інших працівників, була премійована в 1тис.грн. і його мати ОСОБА_6.

Ухвалюючи рішення по справі суддя місцевого суду указав, що в ході судового розгляду не знайшов підтвердження факт бездіяльності ОСОБА_6 при виникненні конфлікту інтересів, а навпаки дослідженими доказами підтверджено, що він, після призначення на посаду заступника генерального директора з економічних питань комунального підприємства «Благоустрій Кременчука», 09.01.2014 року письмово повідомляв генерального директора КП «Благоустрій Кременчука» ОСОБА_7 про наявність можливого конфлікту інтересів, що виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП (в ред. Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» № 3207-VI від 07.04.2011), а повноважень на встановлення премій працівникам КП він не мав.

Не погоджуючись з постановою судді, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій порушує питання про її скасування та ухвалення нової, за якою визнати ОСОБА_5 винним за ст. 172-7 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Апеляцію обґрунтовує тим, що суддя районного суду невірно оцінив докази по справі, в основу рішення поклав докази свідків, до показань яких належало б віднестись критично, зокрема до показань секретаря керівника КП ОСОБА_8.). Наголошує, що під час перевірки ОСОБА_5 не повідомляв та не надавав службову записку від 09.01.2014 року і в матеріалах справи відсутній її оригінал.

На думку прокурора, ОСОБА_5 приймав участь і у преміюванні підлеглих йому працівників, у тому числі його матері, шляхом подачі відповідних пропозицій.

Питання про дослідження якихось доказів по справі у апеляції прокурора не піднімається.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5, посилаючись на долучені ним копії постанов судів, поміщених до Єдиного державного реєстру судових рішень доводить, що Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014року законодавець позбавив прокурора права на оскарження постанови судді по справі про адміністративне правопорушення.

Такі висновки є хибними.

У ч.2ст.250КУпАП зазначено, що участь прокурора у розгляді судом проваджень про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст.172-4-172-9 КУпАП, є обов'язковою. Із наведеного випливає, що прокурор від імені держави є стороною проваджень про корупційні правопорушення та під час участі у них, виходячи з системного аналізу норм КУпАП, є суб'єктом апеляційного оскарження постанов, винесених за результатами їх розгляду.

Отже апеляційна скарга на судове рішення принесена уповноваженою на те процесуальною особою і у межах строків на оскарження.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора Гомлі А.С. на підтримання поданої апеляції, заперечення проти апеляції ОСОБА_5 та його законного представника ОСОБА_3, які просили залишити постанову місцевого суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність,чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації,трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали провадження свідчать, що суддею місцевого суду вищевказані вимоги закону дотримані.

Свій висновок про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив за участю обох сторін провадження, та належно оцінив. Докладні і переконливі мотиви прийнятого рішення суддя навів у постанові.

Із долучених до справи письмових документів вбачається, що ОСОБА_6 була прийнята на роботу у КП «Благоустрій Кременчука» у 2010році, а 8 січня 2014року на підставі наказу №БК/К -03к була переведена на посаду начальника планово-економічного відділу.

На цьому ж підприємстві працював її син ОСОБА_5, що з 1.06.2010року обіймав посаду заступника Генерального директора з економічних питань, з 1.09.14р. виконував обов'язки генерального директора, а з 25.11.2014р. по 18.02.2015р. перебував на посаді генерального директора КП «Благоустрій Кременчука».

Як вбачається із змісту пояснень ОСОБА_5, він, заперечуючи свою провину у порушенні антикорупційного законодавства пояснював, що коли його матір перевели на посаду начальника планово-економічного відділу, він наступного ж дня подав службову записку про можливий конфлікт інтересів генеральному директору КП ОСОБА_7, хоч той і так знав про його родинні відносини. Службова записка, копію якої він надав суду, була отримана секретарем Савченко Н.В., про що свідчить її відмітка та була розглянута генеральним директором ОСОБА_7

Такі обставини підтверджуються наявною у справі службовою запискою на ім'я генерального директора КП «Благоустрій Кременчука» ОСОБА_7 з відміткою про отримання секретарем ОСОБА_8. 09.01.2014 року (а.с. 83).

Допитані у судовому засіданні місцевого суду вищезгадані особи підтвердили даний факт, а ОСОБА_7 додатково повідомив, що ситуація, пов'язана з службовим підпорядкуванням матері ОСОБА_5 обговорювалась ним з юристом КП та самим ОСОБА_5. Після чого він наклав резолюцію «прийнято к сведению, действия и принятия решений взяты под личный контроль» 9.01.2014р.

У обох судових інстанціях прокурором ці обставини не спростовані.

Відсутність реєстрації указаної службової записки у журналі вхідної кореспонденції КП «Благоустрій Кременчука» не ставить під сумнів її існування, оскільки за поясненнями свідка ОСОБА_8, коли вона працювала секретарем, на підприємстві не було журналу реєстрації внутрішньої кореспонденції, тому фіксувалось лише надходження поштових відправлень від третіх осіб.

Щодо посилань апелянта на участь ОСОБА_5 у визначенні розміру преміювання підпорядкованих йому осіб, у тому числі і його матері ОСОБА_6, то посадовою інструкцією заступника генерального директора з економічних питань не встановлено прямих повноважень щодо визначення ним розмірів таких премій (а.с. 13).

Наказ про преміювання від 20.08.2014 року, на який посилається прокурор, підписаний генеральним директором ОСОБА_7 (а.с. 29). При цьому розмір премії, встановленої для ОСОБА_6, не є вищим від інших посадових осіб підприємства такого ж рівня. У зв'язку з цим твердження апелянта про зловживання у цьому питанні з боку ОСОБА_5 не ґрунтуються на матеріалах справи.

Таким чином оскільки по справі не зібрано беззаперечних доказів, які б, всупереч тверджень прокурора, поза межами розумного сумніву викривали ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, а всі сумніви щодо доведеності винності порушника слід тлумачити на його користь, керуючись ст. 294 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляцію апеляційну скаргу в.о. прокурора м. Кременчука Торопчина С.О. залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 липня 2015 року стосовно ОСОБА_5 - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області (підпис) Ландар О.В.

Згідно з оригіналом

Суддя: Ландар О.В.