Справа № 500/118/15-п
Провадження № 3/500/67/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2015 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., за участю секретаря судового засідання Наконечної В.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 23 лютого 1984 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, ІДН НОМЕР_1, громадянина України, працюючого адміністратором у барі «У Артьома» ФОП ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 11 січня 2015 року, о 00:20 годині, по вул. Ватутіна, на перехресті з просп. Суворова в м. Ізмаїлі Одеської області, керував автомобілем марки «ВАЗ-211540», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, у стані алкогольного спяніння: відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.01.2015 р. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п/п «а» п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення притягуваного та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що притягуваний своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що напередодні 10 січня 2015 року, приблизно о 23:00 годині, він випив пляшку пива. Після цього, приблизно о 01:00 годині 11.01.2015 р. його зупинив інспектор ДАІ, якому він предявив посвідчення водія. На вимогу інспектора ДАІ він пройшов огляд на стан сп'яніння в лікарні, а, на його думку, цей огляд мав би бути проведений на місці зупинки. В лікарні він просив, щоб у нього взяли кров на аналіз, проте йому сказали, що треба пройти огляд за допомогою технічного засобу, однак, на його думку, прилад не повинен був видати зафіксований результат у 0,22 ‰, оскільки він випив лише пляшку пива. Також в лікарні йому не предявили свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку технічного засобу, за допомогою якого був проведений його огляд. Протокол був складений в лікарні і свідків він вперше побачив в судовому засіданні.

Однак, не зважаючи на невизнання вини притягуваним ОСОБА_1, його вина у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, а також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності і свідків, показаннями технічних засобів, а також документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Працівник ДАІ ОСОБА_2, допитаний як свідок, в судовому засіданні пояснив, що приблизно о 00:00 годині був зупинений ОСОБА_1, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу на місці, однак коли той відмовився, того відвезли у лікарню, де лікарем був проведений огляд на стан сп'яніння, після чого був складений протокол, а право керування транспортним засобом було передано іншій особі. Свідки були запрошені відразу після зупинки, оскільки ОСОБА_1 відмовлявся проходити огляд на місці, намагався піти з місця зупинки його транспортного засобу, а коли були залучені свідки, погодився проїхати в медичний заклад. Медичний огляд проводився без свідків за участю лікаря, який проводив огляд. В лікарні ОСОБА_1 не вимагав документів на технічний засіб. Протокол був складений при свідках на просп. Суворова, неподалік від бару «Казка», і свідки там же розписалися у ньому. На той момент у нього з собою не було технічного засобу для встановлення стану сп'яніння, проте він був впевнений, що у випадку необхідності провести огляд на місці, вказаний технічний засіб йому б привіз інший екіпаж ДАІ, у зв'язку з чим він запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на місці, на що той відмовився. Тільки згодом йому стало відомо, що на той момент технічний засіб перебував на повірці.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що вночі він чекав товариша з м. Одеси і бачив як працівники міліції зупинили автомобіль марки «Жигулі-15» сріблястого кольору під керуванням ОСОБА_1, після чого представилися і вимагали в того документи, проте ОСОБА_1 почав уходити в бік парку, а працівники міліції пішли за ним. Працівник ДАІ запросив його в якості понятого, оскільки були підозри, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп'яніння. Інспектор ДАІ запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням технічних засобів на місці, а коли той відмовився його повезли у медичний заклад для проведення медичного огляду. Він та інший понятий не їздили в лікарню, протокол був складений на просп. Суворова неподалік бару «Казка», коли працівники ДАІ повернулися разом з ОСОБА_1 з лікарні, якому було видане тимчасове посвідчення водія.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він із своїм знайомим ОСОБА_3 чекали товариша на просп. Суворова і бачили як працівники ДАІ зупинили автомобіль «Лада» 15-ої моделі сріблястого кольору під керуванням ОСОБА_1 Вони підійшли ближче, щоб подивитися, що відбувається, і інспектор ДАІ запросив їх в якості понятих. Інспектор ДАІ запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням технічних засобів на місці, проте той відмовився, посилаючись на те, що прилад нічого не покаже, зачинив автомобіль і почав уходити в парк, а працівники міліції пішли за тим. Потім працівники ДАІ повезли ОСОБА_1 в лікарню, а коли повернулися був складений протокол, в якому вони розписалися.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, 11.01.2015 р. о 00:42 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, а згідно результатам тестування за допомогою алкотестера «Drager alcotest 6810» № ARBЕ-0013, у ОСОБА_1 виявлено 0,22 ‰ алкоголю.

Відповідно до копії свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки № 12-01/7308 від 26.12.2014 р., газоаналізатор Alkotest 6810 № ARBЕ-0013, що належить Ізмаїльські ЦРЛ, на підставі результатів повірки визнано придатним до застосування.

Як вбачається зі свідоцтва про державну реєстрацію № 7261/2007, прилад електродіагностичний, в тому числі, Alkotest 6810 внесено до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення України та дозволено для застосування в медичній практиці.

У зв'язку з викладеним, враховуючи, що огляд на стан сп'яніння притягуваного ОСОБА_1 був проведений за допомогою придатного та дозволеного для застосування в медичній практиці технічного засобу, у суду відсутні підстави не довіряти даним, отриманим за допомогою такого технічного засобу при огляді на стан сп'яніння ОСОБА_1

Таким чином, вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, та визнані судом дійсними, а саме протокол про адміністративне правопорушення, пояснення інспектора ДАІ ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також дані висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до яких 11.01.2015 р. о 00:42 год. ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння, а також відповідні дані результатів тестування за допомогою алкотестера «Drager alcotest 6810» № ARBЕ-0013, є належними та достовірними, співвідносяться між собою і в повному обсязі спростовують версію притягуваного ОСОБА_1 про те, що працівником ДАІ були порушені нормативно-правові акти, а також про те, що прилад не повинен був показати виявлену у нього концентрацію алкоголю.

Аналіз доказів, досліджених в судовому засіданні свідчить про те, що інспектор ДАІ діяв з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (далі Порядку), та притягуваний ОСОБА_1, після відмови від проведення огляду працівником ДАІ за допомогою технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП був направлений для проведення такого огляду до закладу охорони здоров'я.

Невизнання притягуваним ОСОБА_1 вини та давання ним суперечливих показань суд пов'язує з обраною ним позицією захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Суд не приймає до уваги дані, що містяться у наданому ОСОБА_1 в судовому засіданні протоколі медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння № 3 від 11.01.2015 р. (далі Протокол), згідно якому ОСОБА_1 11.01.2015 р. о 02:23 годині був тверезим, а також дані результатів тестування за допомогою того ж алкотестера «Drager alcotest 6810» № ARBЕ-0013, відповідно до яких у ОСОБА_1 виявлено 0,00 ‰ алкоголю, оскільки ці докази відповідно до законодавства слід вважати недійсними.

Так, відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно вимог ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Відповідно же до положень ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Як встановлено в судовому засіданні, притягуваний ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння 11 січня 2015 року, о 00:20 годині, а з Протоколу та з результатів тестування, наданих ОСОБА_1, вбачається, що він був оглянутий 11.01.2015 р. о 02:23 год., тобто вже після спливу двогодинного терміну, встановленого ч. 4 ст. 266 КУпАП, у зв'язку з чим в силу наведеної ч. 5 ст. 266 КУпАП такий огляд є недійсним, а тому надані ним документи не можуть бути прийняті до уваги судом.

Крім того, незважаючи на те, що повторний медичний огляд на стан спяніння проведений тим же лікарем та із застосуванням того ж технічного засобу з власної ініціативи ОСОБА_1, але пізніше за часом, суд не може прийняти його результати до уваги, ще й з наступних підстав. Так, враховуючи, що при первинному огляді (о 00:42 год.) у ОСОБА_1 виявлено незначну концентрацію алкоголю, а також те, що він притягується до відповідальності за керування транспортним засобом в стані спяніння 11.01.2015 р. о 00:20 год., а не о 02:23 год., колі і був проведений повторний огляд, то суд вважає, що цей повторний огляд не стосується розглядуваної події.

Що стосується посилання ОСОБА_1 на відсутність понятих під час проведення його огляду у медичному закладі, то суд виходить з того, що згідно вимог п. 10 13 Порядку присутність свідків чи понятих під час проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров'я, не вимагається.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Суд приймає до уваги те, що ОСОБА_1 вчинив грубе правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. ст. 34, 35 КУпАП помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, а також враховуючи те, що стан алкогольного сп'яніння, в якому перебував притягуваний ОСОБА_1, а саме 0,22 ‰ алкоголю незначно перевищує граничну допустиму концентрації алкоголю у водіїв, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1, а також для припинення вчинення ним нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу. Суд також вважає, що в даному випадку таке стягнення, як штраф, буде достатнім, таке стягнення повністю досягне мети його застосування, у звязку з чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворих стягнень, передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме таких стягнень, як позбавлення права керування транспортними засобами або адміністративний арешт.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» N 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 Кодексу України

про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти відносно нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі двохсот десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 570 (три тисячі пятсот сімдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_5