АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1354/15-п Номер провадження 33/786/60/15Головуючий у 1-й інстанції Шиян В. М. Доповідач ап. інст. Давиденко Е. В.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Полтава

Суддя Апеляційного суду Полтавської області Давиденко Е.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2015 року,

В с т а н о в и в:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Братешки, Решетилівського району, працюючого будівельником ТОА «ПМК-8» , проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 місяців, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_2 03 березня 2015 року близько 14 годин 00 хвилин в с. Братешки Решетилівського району Полтавської області керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння в, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху, а отже в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В апеляційний скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки він завчасно не був повідомлений про розгляд справи та був позбавлений можливості пояснити обставини вчиненого правопорушення. Крім того, при призначенні покарання судом не були враховані такі пом'якшуючі відповідальність обставини як те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався. Також просить врахувати, що він має на утриманні малолітню дитину (ІНФОРМАЦІЯ_4), позбавлення права керування транспортними засобами призведе до втрати джерела прибутку його сім'ї. На його думку, суд відступився від повноти та об'єктивності судового розгляду, що суперечить рекомендаціям, які відображені в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14. Просить постанову суду першої інстанції скасувати в частині призначеного адміністративного стягнення, та обрати його вигляді штрафу.

Апелянт ОСОБА_2 в судове засідання двічі не з'явився, надіслав повідомлення про розгляд його апеляції у його відсутність.

Заслухавши адвоката Войтенко М.О. в інтересах ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, доведена належним чином дослідженими доказами, викладеними у постанові суду.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані правильно, чого не заперечує і сам апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Однак, накладаючи на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на один рік шість місяців, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя, всупереч вимог ст.33 КупАП, не в повній мірі врахував особу правопорушника, обставини, що пом'якшують його відповідальність за адміністративне правопорушення та не мотивував свого рішення.

На такий висновок суду першої інстанції вплинула відсутність притягуваної особи та його представника в судовому засіданні, які не мали можливості захистити належним чином свої права та скористатись своїм правом дати суду особисто пояснення.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 визнав вину, щиро розкаявся, вперше вчинив адміністративне правопорушення, має на утриманні неповнолітню дитину, робота у будівельному підприємстві, де ОСОБА_2 працює пов'язана з керуванням транспортного засобу, і позбавлення права керування позбавить ОСОБА_2 та його сім'ю джерела прибутку.

Крім того, відповідно до ст.ст. 24, 27, 30-32 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу є більш м'яким стягненням, ніж стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, адміністративний арешт, останні які передбачені як стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП.

При цьому суд, призначаючи найсуворіше стягнення за вчинене, не мотивував свого рішення.

Відповідно до ст.293 КУпАП суд має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, врахувавши особу ОСОБА_2 та вищенаведені пом'якшуючі відповідальність обставини, вважаю, що необхідно змінити судове рішення в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 та обрати йому захід стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Накласти на ОСОБА_2 стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Давиденко Е.В.

З оригіналом згідно суддя: Давиденко Е.В.