Справа № 666/3864/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2015року суддя Дніпровського районного суду м.Херсона Біла-Кисельова А.А., розглянувши матеріали, які надійшли від ДАІ Управління МВС України в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця: ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, місце роботи не працює(зі слів), проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

13.07.2015 року о 21.40 год в м . Херсон по вул. 295 Стрілецької дивізії ОСОБА_1 керуючи т/з ВАЗ 2104 д/н НОМЕР_1 був причетний до ДТП з т/з ХЮНДАЙ д/н НОМЕР_2 місце ДТП покинув. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.10 ПДР, внаслідок чого скоїв правопорушення передбачене ст.122-4 КУпАП.

Правопорушник в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями 759(відмітка: вручено особисто).

За змістом ч. 1 ст. 268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ч. 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Проте чинний КУпАП не містить передбаченого порядку вручення судових повісток та викликів і не дає правового визначення про дані про своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи.

Водночас, цим Кодексом не передбачено і можливості закриття справи про адміністративне правопорушення через невручення судової повістки безпосередньо особі з різних причин, як то відрядження, хвороба, відпочинок, зміна місця проживання, ухилення від вручення повістки тощо, оскільки в таких випадках права та інтереси потерпілого чи суспільства (держави) можуть залишитися назавжди порушеними, що є неприпустимим у правовій державі.

Крім цього, керуючись завданнями законодавства про адміністративні правопорушення (стаття 1 КУпАП) та завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення (стаття 245 КУпАП), враховуючи принцип невідворотності адміністративної відповідальності внаслідок закінчення строків давності до її притягнення, а також необхідністю забезпечення прав та інтересів потерпілого і інтересів суспільства, є можливим розгляд справи про адміністративне правопорушення без наявності даних про вручення судової повістки безпосередньо особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 24.05.2007 р. по справі « Домінгеш Ферейра проти Бельгії» (Da Luz Domingues Ferreira v. Belgium) заява № 50049/99, якщо судове засідання відбувається за відсутності підсудного, це не є само по собі порушенням ст. 6 Конвенції. При цьому відмова в доступі до правосуддя має місце, коли особа, засуджена заочно, не може домогтися ухвалення нового судового рішення щодо обґрунтованості обвинувачення з фактичних та юридичних підстав після того, як воно було реалізовано, якщо не було встановлено, що ця особа відмовилася від права на захист і на явку до суду.

Адміністративним правопорушенням згідно ст. 122-4 КУпАП визнається залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність вини в діях ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні з наступних підстав.

Згідно п.2.10. ПДР у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред'явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об'їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).

Винність ОСОБА_1, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення АП1 № 390747 від 13.07.2015 р., схемою огляду та перевірки технічного стану транспортного засобу зі схемою ДТП. Поясненням свідка ОСОБА_2

У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства", Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі.

При обранні міри адміністративного стягнення враховуються обставини і характер вчиненого правопорушення, ступінь вини і дані про його особу, суд, визнає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень, призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафув межах санкції інкримінованої статті КУпАП.

Згідно ст. 40-1 КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постановипро накладання адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

На підставі викладеного з ОСОБА_1, в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 36, 54грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 124, 280, 283-284 Кодекса України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодекса України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн.

Стягнути з ОСОБА_1, в дохід держави судовий збір в розмірі 36, 54грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції протягом 10 діб з дня винесення постанови через Дніпровський районний суд міста Херсона

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Суддя Біла-Кисельова А.А.