АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 серпня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, закрито, на підставі ст. 22 КУпАП, через малозначність вчиненого, -

встановив:

постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровськ від 06 серпня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173 -2 КУпАП, закрито, на підставі ст. 22 КУпАП, через малозначність вчиненого.

У відповідності до постанови суду, у вину ОСОБА_1 ставилося те, що він 13 червня 2015 року приблизно о 17 годині за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 вчинив сімейний конфлікт побутового характеру, у ході якого, в адресу своєї донька - ОСОБА_2, нецензурно лаявся та, погрожував останній фізичною розправою.

Дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що діяння ОСОБА_1 хоч формально і містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте, через свою малозначну суспільну небезпечність не може бути визнано таким.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1, у порядку передбаченому ст. 294 КУпАП, подав апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови районного суду через відсутність самої події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що між ним та дочкою ніколи жодних конфліктів не виникало, проте, після її одруження з ОСОБА_3 почались безпідставні сварки, які вчиняє саме ОСОБА_4, будучи під впливом її чоловіка, який переслідує мету позбавити його законного житла.

Разом з тим, у апеляційній скарзі апелянт зазначає, що 13 червня 2015 року його взагалі не було вдома, а тому він фізично не міг вчинити жодного насильства в сім'ї.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Разом з тим, зазначив, що дійсно між ним та його донькою і її чоловіком виникають суперечки з приводу користування квартири. Його донька - ОСОБА_4, під впливом її чоловіка, всіляко намагається його оговорити з метою позбавити його законного права на користування квартирою, у якій вони проживають.

Суд апеляційної інстанції, з'ясувавши думку апелянта, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволені з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, насильством у сім'ї визнається умисне вчинення будь-яких дій фізичного чи психологічного характеру, направлених на завдання фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи, позбавлення житла, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Під психологічним насильством, у контексті ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, необхідно розуміти насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю, згідно з ст. 1 ЗУ «Про перешкоджання насильства в сім'ї».

З аналізу наведеної норми закону слідує, що під насильством в сім'ї необхідно розуміти будь-які умисні дії особи направленні на завдання фізичного болю чи впливу на психіку іншої особи (члена сім'ї) з метою спричинити емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Як вбачається з матеріалів справи та постанови місцевого суду, ОСОБА_1 підтвердив факт систематичності конфліктів між ним та його донькою - ОСОБА_2. При цьому, як зазначив сам ОСОБА_1 причиною конфліктів є право користування його квартирою. У письмових поясненнях ОСОБА_4, вказавши про факт сварки не навела його причини, що свідчить про те, що особа, яка піддавалась психологічному насильству, не сприймала цей психологічний вплив.

Що ж стосується доводів ОСОБА_1 про відсутність події, то вони свого підтвердження не знайшли, будучи спростованими висновками суду першої інстанції, які повністю погоджуються із наявними доказами у матеріалах справи.

Таким чином, підсумовуючи викладене апеляційний суд приходить до безсумнівного висновку про правильність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, якою суд хоч формально і встановив наявність ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, проте через малозначність діяння ОСОБА_1 і незначну суспільну небезпечність не можуть визнаватися такими.

При розгляді справи місцевим судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та дав їм належну оцінку.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови суду - відмовити.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2015 року про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, через малозначність скоєного, обмежившись усним попередженням - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області І.К.Живоглядова