Провадження № 3/554/1524/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 серпня 2015 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, шефповар ресторану «Подіум», заміжньої, ідентифікаційний № НОМЕР_1, має на утриманні неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності не притягувалася

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу складеного оперуповноваженим СКМСД Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області капітаном міліції ОСОБА_2 «ОСОБА_1 3 серпня 2015 року, приблизно о 16 год., в м. Полтаві по вулиці Гоголя, 27 не виконала батьківських обовязків відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5», що на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Після розяснення відповідно до ст. 268 КУпАП прав особі, що притягується до адміністративної відповідальності, в тому числі права на захист, тобто користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, в судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала та показала, що вона в повній мірі виконує свої материнські обовязки по вихованню сина, створює належні із можливих умови для його навчання та проживання. Що саме вчинив її син 3 серпня 2015 року, їй невідомо, оскільки в цей час вона була на роботі, а син вдома. Своєї вини у цьому вона не визнає тому, що робить все для того, щоб син мав змогу навчатись, жити в належних умовах та забезпечувати його існування. Із змісту протоколу їй не зрозуміло, в чому її обвинувачують, оскільки в ньому зазначається, що вона просто не виконує обовязків по вихованню сина без зазначення суті порушення.

Заслухавши її пояснення, дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

У відповідності до чинного законодавства за ч. 3 ст. 184 КУпАП встановлена відповідальність за вчинення неповнолітніми віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років правопорушення, відповідальність за яке передбачено цим Кодексом.

Як видно із змісту протоколу, він складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 254 КУпАП).

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу були грубо порушені.

Так, сам Протокол про вчинення адміністративного правопорушення (далі - Протокол) має суттєві недоліки у ньому, зокрема, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у частині 3 статті 184 КУпАП, оскільки не розкрито зміст порушення норми закону, а лише констатовано факт вчинення такого порушення, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Не зазначено, що саме і де вчинив неповнолітній син порушниці, що давало б підстави для оцінки його дій як вчинення адміністративного правопорушення чи злочину. В Протоколі не зазначено частину статті 184 КУпАП, а отже норму закону, за якою порушниця притягається до відповідальності, що виключає можливість притягнення її до відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення, так як стаття містить в собі чотири норми, кожна із яких передбачає відповідальність за вчинення конкретних діянь.

В протоколі також відсутні відомості про те, що порушниця отримала копію Протоколу, а також, що їй було повідомлено про порядок і строки розгляду справи відповідно до статті 277 КУпАП.

Із документів, доданих до протоколу слідує, що докази вини порушниці зібрані всупереч встановленому статтею 251 КУпАП порядку. Згідно з положеннями зазначеної норми закону доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ініціатором складення протоколу всупереч вимогам зазначеної норми до протоколу не додані ніякі документи, які б свідчили про неналежне виконання порушницею своїх обовязків по вихованню сина та не створенню нею належних умов для його проживання (відсутні пояснення свідків та очевидців вчинення неповнолітнім правопорушення, тощо) і посилання на них в самому протоколі не наведено, а тому констатація факту їх вчинення в протоколі є припущенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про її винуватість у цьому не ґрунтуються на наданих доказах, протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що виключає притягнення особи до відповідальності.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 184 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.Г. Савченко