Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області Остапук В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1 громадянки України, непрацюючої, на постанову судді Сарненського районного суду Рівненської області від 29 липня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою суду ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт. Стягнуто з ОСОБА_2 36 грн. 54 коп. судового збору.

ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона 01 червня 2015 року, біля 10 год. 50 хв. за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинила насильство в сім'ї, а саме нецензурно висловлювалась на адресу своєї матері ОСОБА_3.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає постанову суду незаконною, звертає увагу суду на те, що вона є інвалідом дитинства другої групи довічно у зв'язку з чим, просить постанову суду скасувати, а справу закрити.

Перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим.

Разом з тим, як вбачається з постанови суду від 29 липня 2015 року, суд першої інстанції визнав ОСОБА_2 винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та піддав її адміністративному стягненню у виді 40 годин громадських робіт.

Проте, судом першої інстанції не забезпечено повне, всебічне, та об'єктивне дослідження всіх обставин справи на виконання вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП, та не з'ясовано чи може бути піддана особа саме такому адміністративному стягненню.

Відповідно до копії довідки МСЕК №098900 виданої на ім'я ОСОБА_4, їй з 01 березня 2007 року встановлена друга група інвалідності з дитинства довічно (а.с.16), а громадські роботи, згідно вимог ч.3 ст. 30-1 КУпАП, до таких осіб не можуть бути застосовані.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи обставини, при яких було вчинене дане адміністративне правопорушення, а саме особу правопорушника, яка ніде не працює, вперше притягується до адміністративної відповідальності, розкаялася у вчиненому, є інвалідом дитинства другої групи довічно, а також відсутність суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого правопорушення, приходжу до висновку, що вчинене ОСОБА_2 адміністративне правопорушення є малозначним, а тому постанову щодо неї слід змінити, на підставі ст.22 КУпАП звільнити її від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Сарненського районного суду Рівненської області від 29 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 - змінити.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, і обмежитись усним зауваженням.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Рівненської області В.І. Остапук