Провадження №3/761/3906/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Трубніков А.В., за участю прокурора прокуратури м.Києва Гончаренко А.О., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, при секретарі Цвєлодуб Г.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління протидії злочинності у сфері економіки ГУ МВС України в м.Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.Києва, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, не одруженої, не працюючої, є студентом комп*ютенкої академії «Шаг», до адміністративної відповідальності не притягувалась, не є особою, звільненою від сплати судового збору , -

за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 13.08.2015 р. ст. оперуповноваженим УПЗСЕ ГУМВС України в м.Києві Чалим О.П., ОСОБА_2, будучи державним службовцем 11 рангу, суб'єктом відповідальності за вчинен корупційного правопорушення згідно п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»), маючи спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІ рангу, працюючи на посаді головного державного інспектора відділу супроводженн інтернет-проектів управління інформаційної політики Інформаційно комунікаційного департаменту Державної фіскальної служби України, що розташована за адресою: м. Київ, Шевченківський район, Львівська площа, 8, порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме не подала під час звільнення із займаної посади декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданим деклараціями, тобто за проміжок часу з 01.01.2014 по 27.10.2014, чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення не визнала, надала суду пояснення про те, що саме під час звільнення нею не було подано відповідну декларацію, оскільки їй не було надано довідку про доходи та остаточний розрахунок бухгалтерським відділом на дату звільнення, а остаточний розрахунок із нею було проведено наприкінці листопада 2014 року, що свідчить про відсутність у неї умислу на вчинення адміністративного корупційного правопорушення.

Суд, заслухавши ОСОБА_2, думку прокурора щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до витягу з Наказу Державної фіскальної служби Україні від 08.08.2014 № 185-о ОСОБА_2 переведена на посаду головного державного інспектора відділу супроводження інтернет-проектів управлінн інформаційної політики Інформаційно-комунікаційного департаменту служби.

Згідно витягу з Наказу Міністерства доходів і зборів України від 17.04.2013 № 132-о ОСОБА_2 присвоєно 11 ранг державного службовця.

Згідно витягу з Наказу Державної фіскальної служби України від 05.12.2013 № 3763-о ОСОБА_2 присвоєно спеціальне звання радника податкової ті митної справи II рангу з 05.12.2013.

10.09.2009 ОСОБА_2 прийнято присягу державного службовця та попереджено про обмеження, спрямовані на запобігання та протидії корупції.

Наказом Державної фіскальної служби України від 27.10.2014 № 1050-о ОСОБА_2 звільнена із займаної посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України.

Також 14.10.2014 ОСОБА_2 попереджена про вимоги ч. 1 ст. "Фінансовий контроль" Закону України "Про засади запобігання і протщ корупції", зокрема про те, що суб'єкти декларування, які звільняються або інш чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави і місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше подани деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцеві самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язаі фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Такми чином, на час звільнення ОСОБА_2 була державним службовцем 11 рангу, тобто суб'єктом відповідальності у разі вчинення корупційного правопорушення, згідно п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції»).

Листом Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України 28.04.2015 № 1092-99-99-04-02-02-18 повідомлено про неподання ОСОБА_2 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язаі фінансового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільняються, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Тлумачення даної норми свідчить, що застосовані законодавцем часові ознаки необхідності вчинення певної дії, а саме - подання декларації, безпосередньо пов'язані з моментом звільнення. Отже обов'язок суб'єкта декларування подати відповідну декларацію виникає у нього саме під час процедури звільнення.

Підтвердженням такого висновку є покладення вказаними положеннями Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» на суб'єктів декларування обов'язку у подальшому, тобто протягом року після свого звільнення подавати за своїм останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи тощо.

Зазначене свідчить, що особи, які зобов'язані подавати декларацію та які перервали свій трудовий зв'язок, пов'язаний з виконання функцій держави, несуть тягар необхідності надання декларації двічі, як під час звільнення, так і протягом наступного року після звільнення.

Суд враховує, що згідно з наданими ОСОБА_2 відомостями, їй нараховувалась заробітна плата за роботу на посаді головного державного інспектора відділу супроводженн інтернет-проектів управління інформаційної політики Інформаційно комунікаційного департаменту Державної фіскальної служби України за період з 01.01.2014 р. по 27.10.2014 р. Остаточне після звільнення зарахування коштів на рахунок ОСОБА_2 відбулося 31.10.2014 у сумі 121,17 грн., 28.11.2014 - у сумі 1508,68 грн.

Таким чином, в силу зазначених обставин вказана особа об'єктивно була позбавлена можливості подати декларацію, яка б містила коректні дані.

У той же час, як зазначено вище, подання завідомо неправдивих даних мало наслідком притягнення до більш суворої відповідальності за ч.3 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на відсутність у ОСОБА_2 об'єктивної можливості подати декларацію з відображенням даних, що відображали б фактичний стан отриманих нею доходів на момент звільнення, в діях даної особи відсутня така обов'язкова складова адміністративного правопорушення, як вина.

Враховуючи сукупність наведених фактів та обставин, суд прийшов до переконання про відсутність в діянні ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Крім того слід зауважити, що інкриміноване ОСОБА_2 правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, у даному випадку не є триваючим, як на це вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, та строк на притягнення особи до адміністративної відповідальності не може обраховуватись з моменту зібрання матеріалів та складання протоколу, що не передбачено чинним Кодексом, при цьому подія адміністративного правопорушення у даному випадку є разовою і строк для накладення адміністративного стягнення має обраховуватись з дня його виявлення, як це передбачено ч.3 ст.38 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.172-6, 221, 279-280, 283-285 Кодексу України про Адміністративні правопорушення, п. 1 ч.1 ст. 12 Закону України «Про загальні засади запобігання і протидії корупції», суд -

П О С Т А Н О В И В:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальностіОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП закрити у зв*язку з відсутністю в її діях складу адміністративного корупційного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги до Шевченківського районного суду м.Києва протягом 10 днів дня винесення постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана протягом 10 днів. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Трубніков