АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/142/15 Справа № 702/477/15-п Головуючий по 1 інстанції Ротаєнко Д.С.
Категорія: ст. 172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Єльцов В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" серпня 2015 р.

Суддя апеляційного суду Черкаської області Єльцов В.О., при секретарі Єгоровій С.А., за участю прокурора Остапенко Ю.А., особи щодо якої складено протокол ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора Кочерги О.В. та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року, про притягнення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, паспорт серія НОМЕР_1, першого заступника начальника Лисянського РВ, заступника начальника слідчого відділення Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області, тимчасово виконуючої обов'язки заступника начальника слідчого відділення Жашківського РВ УМВС України в Черкаській області, жительки АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності на підставі ст. 172-7 КУпАГІ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 перебуваючи на посаді першого заступника начальника Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області - начальника слідчого відділення, згідно з ч.1 ст.4 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції" являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, використовуючи свої повноваження та пов'язані із цим можливості, порушила вимоги п.2 ч.1 ст.14 Закону України „Про засади запобігання та протидії корупції в Україні".

ОСОБА_3 в письмовій формі не повідомила безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів під час розгляду заяв та повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень її батьком ОСОБА_4, а також під час виконання організаційних та контрольно-процесуальних повноважень у кримінальному провадженні №0000323, досудове розслідування у якому здійснювалось СВ Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області.

Діючи всупереч нормам законодавства, отримавши повідомлення (згідно з реєстрацією в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Лисянського РВ УМВС № 874 від 07.07.2014. № 982 від 07.08.2014. № 990 від 08.08.2014) про неправомірні дії голови СОК «Відродження» ОСОБА_4, який є її батьком, особисто прийняла рішення про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 та неможливість у зв'язку з цим внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не повідомивши при цьому безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Крім того, отримавши матеріали перевірки (згідно з реєстрацією в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Лисянського РВ УМВС № 885 від 22.07.2014) за заявою ОСОБА_5. який є її батьком, не повідомивши безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, прийняла рішення про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за №0000323 та проведення досудового розслідування, чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та закрито провадження у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вказаною постановою прокурор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року скасувати та винести нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою в якій просила постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року скасувати, а справу закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши матеріали справи і доводи, викладені у скаргах, заслухавши пояснення прокурора Остапенко Ю.А. про задоволення апеляційної скарги прокурора та безпідставність апеляційних вимог ОСОБА_3 і апелянта ОСОБА_3 про задоволення її апеляційної скарги і необґрунтованість апеляційної скарги прокурора вважаю, що апеляційні скарги як прокурора так і ОСОБА_3 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене правопорушення, чи винна особа в його вчиненні та інші обставини.

Так, суддя місцевого суду по суті прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 згідно наказу начальника УМВС України у Черкаській області за №297 о/с від 18 грудня 2012 року призначена на посаду першого заступника начальника Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області-начальником слідчого відділу, а згідно наказу в.о. начальника УМВС України в Черкаській області за №255 о/с від 15 серпня 2014 року - заступником начальника слідчого відділення Лисянського РВ УМВС України в Черкаській області та відповідно до п.п.«д» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі Закон) є суб'єктом корупційного правопорушення.

Відповідальність за ст.172-7 КУпАП (у діючій редакції на час інкримінованого діяння з 17 липня 2014 року по 08 серпня 2014 року) передбачена у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

У цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може лише вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Стаття 14 Закону зобов'язує особу уживати заходів недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів шляхом невідкладного письмового повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Тому твердження апелянта ОСОБА_3 про відсутність у неї мети отримання неправомірної вигоди не впливає на склад інкримінованого їй правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

У свою чергу, суддею місцевого суду вірно встановлено наявність конфлікту інтересів між ОСОБА_3 та її батьком ОСОБА_4, оскільки перша наділена правом організації досудового розслідування та контрольно-процесульними повноваженнями відповідно до ст.39 КПК України і в тому числі щодо заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, що стосуються її батька ОСОБА_4, тобто вона могла своїми діями вплинути на об'єктивність і неупередженість прийнятих рішень, як особисто так і слідчими Лисянського РВ.

Твердження апелянта ОСОБА_3 про те, що не встановлено у її діях такої обов'язкової ознаки інкримінованого їй правопорушення, як конфлікт інтересів, зокрема наявності суперечності між її особистими інтересами та її службовими повноваженнями при простому спрямуванні нею за належністю заяв слідчому є помилковим, оскільки спростовується наведеними вище її повноваженнями, передбаченими ст.39 КПК України, зокрема й у частині можливості надання слідчому письмових вказівок так і п.3.5 Наказу Міністерства Внутрішніх справ від 19 листопада 2012 року за №1050 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положень про комісії», відповідно до якого оперативний черговий після реєстрації в журналі ЄО заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення зобов'язаний доповісти начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При цьому, слід врахувати, що сам термін «конфлікт інтересів» використано законодавцем для узагальнюючого визначення усіх прямо встановлених законом випадків конфлікту інтересів, зокрема які можуть виникати й у випадках, передбачених ст.ст. 6-9 Закону.

Щодо інкримінованого корупційного правопорушення ОСОБА_3 ст.14 Закону й передбачає механізм врегулювання конфлікту інтересів у частині обмеження нею використання службового становища, оскільки як вбачається конкуруючі інтереси між нею, як начальником слідчого відділення та її батьком ОСОБА_4, як особою щодо якої надійшли до Лисянського РВ заяви про вчинення кримінальних правопорушень так і потерпілим у кримінальному провадженні №0000323, яке перебувало у цьому ж слідчому відділенні.

Наведене узгоджується і з рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року за №18-рп/2004, на яке посилається апелянт ОСОБА_3 Зокрема, у рішенні зазначено, що при розв'язанні конфлікту інтересів слід виходити виключно з легітимності правового характеру, тобто конкуруючі інтереси продавця і покупця, боржника і кредитора, наймача і наймодавця, споживача і товаровиробника, прокурора і адвоката, слідчого і підозрюваного тощо.

Крім того, суддею місцевого суду вірно зроблено висновок про те, що ОСОБА_3 не повідомила свого безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази такого повідомлення, як передбачено п.2 ч.1 ст.14 Закону.

У свою чергу, суддею першої інстанції по суті вірно прийнято рішення про закриття провадження у справі на підставі ст.38 КУпАП, у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Проте, посилання судді в оскаржуваній постанові на встановлення обставин обізнаності про наявність конфлікту інтересів начальником РВ у кінці осені 2014 року, який на думку суду є відліком часу для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та закінчення зазначеного строку 12 грудня 2014 року не відповідають обставинам справи.

Із положень ч.3 ст.38 КУпАП вбачається, що адміністративне стягнення за корупційні правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців лише з дня його виявлення.

Як на момент виявлення правопорушення (обізнаність безпосереднього начальника правопорушника ОСОБА_3.), суддя в оскаржуваній постанові послався на положення ч.7 ст.5 Закону, згідно якої на відповідних посадових і службових осіб покладається обов'язок у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про виникнення такого правопорушення працівниками відповідних державних органів, органів влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів зобов'язані у межах своїх повноважень ужити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноважений суб'єкт у сфері протидії корупції.

З положення наведеної частини норми вбачається, що Законом визначено не обов'язок відповідних посадових і службових осіб по встановленню корупційних правопорушень, а їх дії щодо ужиття заходів по припиненню корупційних правопорушень і повідомлення відповідних суб'єктів про такі дії щодо фактів вчинення корупційних діянь підлеглими працівниками відповідних державних органів, органів влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх структурних підрозділів.

У свою чергу Законом, а саме його ч.5 ст.5 визначено коло спеціально уповноважених суб'єктів, які здійснюють у межах своєї компетенції заходи щодо виявлення, припинення та розслідування корупційних правопорушень, серед яких є органи прокуратури, спеціальні підрозділи по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ. Цей перелік конкретизовано й у ч.6 ст.5 Закону.

Оскільки наведений перелік спеціально уповноважених суб'єктів, як вбачається з наведених положень Закону є вичерпний, тому й відрахування тримісячного строку, визначеного ст.38 КУпАП, притягнення особи до адміністративної відповідальності за корупційні правопорушення необхідно рахувати з моменту виявлення таких правопорушень саме суб'єктами, перелік яких наведено у ч.ч.5 та 6 ст.5 Закону.

З матеріалів справи вбачається, що 23 травня 2014 року директор ПСП «Нива ЛЛ» ОСОБА_6 повідомляв прокуратуру, зокрема прокуратуру Черкаської області своєю заявою про вчинення корупційних діянь начальником слідчого відділу Лисянського РВ ОСОБА_3 і те, що остання є донькою ОСОБА_4 (а.с.102-104).

За результатами розгляду даної заяви прокурором Лисянського району було надано відповідь листом від 28 червня 2014 року ОСОБА_6 про відсутність будь-яких порушень у діях ОСОБА_3

Тобто, з наведеного вбачається, що станом на 28 червня 2014 року прокурором Лисянського району, як уповноваженим спеціальним суб'єктом, що здійснює заходи щодо запобігання та протидії корупції, було відомо про наявність родинних зв'язків між начальником слідчого відділу Лисянського РВ ОСОБА_3 як доньки ОСОБА_4

Далі з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово звертався до органів прокуратури на неправомірні дії як начальника слідчого відділу Лисянського РВ ОСОБА_3 так і на ОСОБА_4 як її батька. Зокрема, дана обставина вбачається з листів прокурора Лисянського району від 06 серпня 2014 року (а.с.99-100) та в.о. прокурора Лисянського району від 29 серпня 2014 року (а.с.106-108).

Крім цього, згідно даних листів станом на 06 серпня 2014 року і 29 серпня 2014 року, тобто на час інкримінованого ОСОБА_3 корупційного правопорушення (з 17 липня 2014 року по 08 серпня 2014 року) прокуратурою Лисянського району, за заявами ОСОБА_6, перевірялись незаконні дії начальника СВ Лисянського РВ ОСОБА_3 і будь-яких порушень не встановлено.

Таким чином, з наведеного вбачається, що прокуратурою Лисянського району у серпні 2014 року вже було відомо про наявність конфлікту інтересів у ОСОБА_3, а від так з цього часу необхідно рахувати тримісячний термін для притягнення останньої до адміністративної відповідальності, визначений ст.38 КУпАП.

Зазначений тримісячний строк закінчився у листопаді 2014 року, проте прокурором, як спеціальним уповноваженим органом, який здійснює заходи щодо запобігання і протидії корупції, протокол про вчинення корупційного правопорушення відносно останньої було складено після закінчення строку, а саме 08 квітня 2015 року.

У зв'язку з наведеним, суддя місцевого суду дійшов вірного висновку щодо ухвалення постанови про закриття провадження у справі у зв'язку із закінченням строків накладення на ОСОБА_3 адміністративне стягнення.

Ураховуючи наведені обставини, апеляційна скарга прокурора про скасування постанови, з підстав не вірного врахування суддею місцевого суду строку визначеного ст.38 КУпАП є необґрунтованою.

Тому, апеляційні скарги прокурора та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, а оскаржувана постанова судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 293. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків накладення адмінстягнення на ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Єльцов