Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/10/15
Єдиний унікальний № 332/5620/14-п Головуючий в 1-й інстанції Федоренко О.І.
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю порушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 750 гривень.

Також з ОСОБА_2 постановлено стягнуто судовий збір в розмірі 36, 54 грн.

Як зазначено в постанові, 07 листопада 2014 року о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 по вул. Лижна біля буднику № 53 в м. Запоріжжі, керував автомобілем ВАЗ-2101, держномер 261-94 НА в стані наркотичного спяніння. Огляд проводився в медичному закладі ЗОНД.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови вказує, що обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам та його пояснення, але оскільки він не мав змоги оскаржити дії працівників міліції, не порушує питання щодо законності та обґрунтованості притягнення його до адміністративної відповідальності. Зазначає, що суд позбавив його можливості реалізувати, свої права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, оскільки не надав можливості надати пояснення в судовому засіданні, надати документи, що характеризують його особу та підтверджують матеріальний стан, не розяснив його права, повідомивши лише про необхідність сплатити штраф, та не навів у постанові висновки щодо необхідності призначення адміністративного стягнення саме у виді штрафу. Між тим, він знаходиться на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю, має на утриманні двох малолітніх дітей, які згідно до судового рішення відібрані у матері ОСОБА_3, яка фактично позбавлена батьківських справ, оскільки справа перебуває в суді, та передані йому, а тому він один виховує двох малолітніх дітей і вони втрьох живуть на допомогу по безробіттю. Крім того, він є інвалідом 3 групи, а тому має проблеми з працевлаштуванням, через що не в змозі сплатити призначену йому у виді адміністративного стягнення суму штрафу.

Внаслідок цих обставин просить змінити постанову в частині накладеного адміністративного стягнення, застосувавши до нього інший вид стягнення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік або адміністративний арешт строком на 7 діб.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2, який підтримавши свою апеляційну скаргу, просив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 7 діб, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 07.11.2014 року серія АВ2 № 438287 щодо порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України через керування транспортним засобом у стані наркотичного спяніння та письмовими поясненнями останнього у цьому протоколі (а.с.3), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9621 від 07.11.2014 року, згідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 перебуває у стані наркотичного спяніння (а.с.4), яким суддя надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані наркотичного спяніння, внаслідок чого притягнув останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи ОСОБА_2 стосовно невідповідності, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин події правопорушення, дійсним обставинам та його поясненням, то вони спростовуються наведеними вище доказами, а тому є безпідставними.

Відповідно до вимог частини 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно до вимог ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Між тим, як свідчать матеріали справи, суддя місцевого суду формально послався на виконання вимог ст. 33 КУпАП, оскільки призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу, який може бути застосований до особи, лише у разі можливості його сплатити, не зясував у останнього дані про його майновий стан.

Таким чином, порушення суддею вимог процесуального закону через не зясування даних про майновий стан останнього, призвело до неправильного застосування норм матеріального права, внаслідок призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3 750 гривень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, щодо неправильного застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а тому вважає за необхідне відповідно до вимог пункту 3 частини 8 статті 294 КУпАП постанову судді скасувати та прийняти нову постанову у справі.

Вирішуючи питання відповідно до вимог ст. ст. 23, 33, 34, 35 КУпАП питання щодо застосування до ОСОБА_2 необхідного та достатнього адміністративного стягнення, за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що помякшують і обтяжують відповідальність, а саме, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, яке відноситься до більш серйозних правопорушень, оскільки становить небезпеку на дорозі, який хоча і вперше притягається до адміністративної відповідальності за вчинення такого роду правопорушень, але ніде не працює, знаходиться на обліку в центрі зайнятості як безробітний, тощо.

Таким чином, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає необхідним призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді адміністративного арешту строком на 7 діб, оскільки з огляду на вчинене ним адміністративне правопорушення, інше більш мяке альтернативне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не досягне мети адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 3 750 гривень скасувати в частини призначеного адміністративного стягнення.

У звязку із прийняттям нової постанови призначити ОСОБА_2 за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 7 діб.

Врешті постанову залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1