Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/2063/15-п Головуючий у 1-й інст. Іщук Л. П.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ткач С. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ткач С.О. розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 31 липня 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсіонера,

встановив:

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 01 червня 2015 року о 18 год. 45 хв. в селі Покалів Овруцького району, керував трактором DONC FENg 244, державний знак 074 22АМ з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, судовий розгляд провести без його участі. Мотивує тим, що не був повідомлений про час розгляду справи. Суд не врахував, що він являється пенсіонером, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЄС, внаслідок чого перебуває у скрутному матеріальному положенні. Окрім того, працівники ДАІ порушили вимоги закону, не запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Протокол про адміністративне правопорушення підписав свідок ОСОБА_2, який є працівником міліції. Стверджує, що від обстеження на стан спяніння, не ухилявся.

Перевіривши матеріали справи прихожу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарга з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння проводиться за наявності обгрунтованих підстав в уповноваженого працівника Державтоінспекції вважати, що водій перебуває у стані алкогольного чи іншого спяніння. Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.

Огляд також може проводитися лікарем закладу охорони здоровя, у разі незгоди водія з результатами огляду працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів.

У даному випадку зазначених вимог працівники ДАІ дотрималися.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно був затриманий працівниками ДАІ у зазначений час з явними ознаками алкогольного спяніння. У власноручно написаному письмовому поясненні, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 написав, що випив 100 грамів горілки і відмовляється від обстеження на стан спяніння. Факт відмови від обстеження стверджується підписами двох свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_2. Заяв про незаконні дії працівників ДАІ ОСОБА_1 не подавав (а. с. 2). Оскільки ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом на місці зупинки, працівники ДАІ не обстежували його з допомогою технічних засобів, для підтвердження стану спяніння. Наведеним стверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Окрім того, відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає як за керування транспортними засобами у стані алкогольного спяніння, так і за відмову особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Враховуючи, що ОСОБА_1 під час зупинки транспортного засобу вину визнав, дав письмове пояснення, а в матеріалах адміністративної справи відсутня інформація щодо особи свідка ОСОБА_2, доводи ОСОБА_1, що свідок є працівником міліції не можуть бути підставою для визнання постанови такою, що підлягає скасуванню і не спростовують факту учинення їм адміністративного правопорушення.

Тому, кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, вважаю правильною.

Щодо розгляду матеріалів у відсутності ОСОБА_1 встановлено наступне. Стаття 268 КУпАП вимагає справу розглядати в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглядаючи адміністративну справу ОСОБА_1 районний суд зазначені вимоги виконав, справу розглянув без участі правопорушника, оскільки ОСОБА_1 про час і місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення був повідомлений належним чином, що стверджується записами у справі секретаря судового засідання про неодноразове направлення на його адресу судових повісток.

При накладенні адміністративного стягнення суд врахував особу правопорушника, обставини, що обтяжують та помякшують покарання і визначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу.

За наведених обставин вважаю безпідставними доводи ОСОБА_1 про відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 подана після отримання копії постанови суду у терміни визначені законом. Тому, необхідності поновлення строку, не має.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 31 липня 2015 року щодо нього, без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_4