Номер провадження: 33/784/17/15
Провадження № 33/784/17/15 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: Біцюк А.В.
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Апеляційний суд Миколаївської області в

складі:

Головуючої судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Демянюк І.А.

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньо - технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого на АДРЕСА_1; -

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.

Згідно постанови судді 27.11.2014 року о 08.00 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» із номером державної реєстрації НОМЕР_1 по вул. Сидорчука в районі перехрестя з вулицею Дмитрієва у м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного сп'яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей розширені і не реагують на світло), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді через порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело, на його думку, до прийняття незаконного рішення по справі.

Твердить: що не був у стані наркотичного сп'яніння, а виявлені ознаки наркотичного сп'яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей не реагують на світло) пояснює, як хворобливий стан через хворобу на епідидиміт зліва та кісту лівого придатка. При цьому посилається на дані виписки з медичної карти та направлення на стаціонарне лікування; що був вимушений відмовитись від проходження медичного огляду, оскільки поспішав на зустріч по роботі і не мав часу на проходження запропонованого йому огляду.

Також посилається на не врахування судом порушень процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки: інспектором не було роз'яснено приписи ст. 130 КУпАП та наслідків відмови від проходження медичного огляду; під час складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектор надавав свідкам на підпис чисті аркуші паперу, на яких мали бути викладені їхні пояснення та зовсім незаповнений протокол.

Водночас наводить доводи щодо не врахування судом при виборі міри відповідальності у цій справі обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення (п. З ч. 1 ст. 34 КУпАП), а саме - вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин.

Наводячи твердження щодо не визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та щодо не вживання речовин, котрі обмежують право керування транспортними засобами, вважає провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягаючим закриттю у зв'язку з відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Наведених вимог закону суддя суду першої інстанції дотримався.

Фактично, апелянт не оскаржує постанову в частині встановлених судом обставин справи щодо його відмови від проходження у встановленому законом порядку огляду у медичному закладі на стан наркотичного сп'яніння.

А зазначене і свідчить про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 518255 від 27.11.2014 року у цей день (27.11.2014 року) о 08.00 год. водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки «ВАЗ 2106» із номером державної реєстрації НОМЕР_1, рухаючись по вул. Сидорчука в районі перехрестя з вул. Дмитрієва у м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного сп'яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей розширені і не реагують на світло), від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункт 2.5 Правил дорожнього руху України (а. с. 1).

В суді першої інстанції, як вбачається з протоколу судового засідання, ОСОБА_2 також підтвердив встановлення інспектором ДАІ ознак наркотичного сп'яніння (неприродна блідість обличчя, зіниці очей розширені і не реагують на світло) та обставини своєї відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, мотивувавши відмову тим, що наркотичних засобів не вживає і тоді не мав часу, оскільки поспішав на зустріч по роботі (а. с. 14).

Аналогічні доводи щодо причин відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку наведені ним і в апеляційній скарзі.

Такі ж пояснення він дав і суду апеляційної інстанції.

Показання ОСОБА_2 в частині його відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку у присутності двох свідків узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - інспекторів ДАІ, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які в апеляційному суді підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку на неодноразові пропозиції інспекторів ДАІ.

Посилання апелянта на не перебування на момент складання протоколу у стані наркотичного сп'яніння є безпідставним. Так, в даному випадку не є вирішальним, чи перебував ОСОБА_2 в стані наркотичного сп'яніння, оскільки він притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта щодо порушень процедури складання протоколу про адміністративне правопорушення є такими, що не ґрунтуються на законі, оскільки закон не зобов'язує інспекторів ДАІ роз'яснювати приписи ст. 130 КУпАП та наслідки відмови від проходження медичного огляду. Як встановлено в апеляційному суді, ОСОБА_2 роз'яснювалися положення п. 2.5 Правил дорожнього руху України щодо обов'язку водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Твердження ОСОБА_2 про упередженість інспекторів ДАІ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є неконкретними та голослівними, оскільки сам ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що даних осіб раніше не знав і ніяких конфліктів з ними не мав, і не зміг пояснити, в чому ж, на його думку, полягає ця упередженість.

Що стосується доводів апелянта щодо надання інспектором під час складання протоколу про адміністративне правопорушення свідкам на підпис чистих аркушів паперу, на яких мали бути викладені їхні пояснення та незаповнений протокол, то таке порушення інспекторами ДАІ все ж таки не було допущено, що підтвердив свідок ОСОБА_6

Так, ОСОБА_2 апеляційному суду пояснював, що свідок ОСОБА_6 не хотів підписувати не заповнений бланк і у нього навіть виник конфлікт з інспекторами ДАІ з цього приводу.

Проте, матеріали справи містять підписані цим свідком його письмові пояснення (а. с. 3).

А свідок ОСОБА_6 апеляційному суду пояснив, що дійсно спочатку бланк протоколу був не заповнений, але він наполіг і у його присутності був складений протокол відносно ОСОБА_2 Письмові ж пояснення дійсно писав інспектор ДАІ, він їх прочитав і тільки після цього підписав. Викладене в поясненнях відповідає дійсності, оскільки у його присутності інспектори ДАІ питали у правопорушника, чи він буде проходити огляд на стан наркотичного сп'яніння у медичному закладі, від чого ОСОБА_2 категорично відмовився.

За такого, апеляційна скарга і в цій частині не підлягає задоволенню.

Неспроможними є і твердження апелянта про не врахування судом при обранні міри відповідальності обставин, що пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, передбачених п. З ч. 1 ст. 34 КУпАП, - вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин, оскільки матеріали справи не містять даних про такі обставини. Не надані вони і суду апеляційної інстанції.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення відповідає його меті, відповідно до вимог ст. 25 КУпАП; накладено у відповідності до вимог ст. ст. 33 - 35 КУпАП, і є найбільш м'яким за видом з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також мінімальним за своїм розміром.

З огляду на вищевикладене відсутні підстави для скасування чи зміни постанови судді у спосіб, про який йдеться в апеляційній скарзі, яка не підлягає задоволенню.

Що стосується прохання апелянта ОСОБА_2 про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, то вирішення цього питання не входить до компетенції апеляційного суду, оскільки у відповідності до положень ст. 304 КУпАП питання, зв'язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову. В даному випадку - суддею Заводського районного суду м. Миколаєва, який виніс оскаржувану постанову.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: Гребенюк В.І.