Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/326/15
Єдиний унікальний № 336/4500/15-п Головуючий в 1-й інстанції - Дацюк О.І.
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції - Фомін В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2 та його захисника - адвоката Адоєвцева С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2015 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2015 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Томашівка Ярмолинського району Хмельницької області, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 5 100 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Як зазначено в постанові, 16.06.2015 року о 10.54 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Mitsubishi Lanser», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь на 310 км, будучи зупинений працівниками ДАІ, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність оскаржуваної постанови зазначає, що суд не надав належної уваги його поясненням стосовно того, що він від проходження огляду на стан сп'яніння не відмовлявся, а проходив таке обстеження на місці зупинки, а в подальшому в медичному закладі за допомогою приладу «Драгер», під час якого у нього ознак алкогольного сп'яніння виявлено не було. При цьому здати аналіз сечі він не відмовлявся, а вказаний аналіз не зміг здати через фізіологічні причини, але не відмовлявся від проходження обстеження за допомогою здачі аналізу крові, чи в інший спосіб, в чому йому було відмовлено. Між тим, не надавши уваги його достовірним поясненням та не зазначивши мотиви за яких не прийняв їх до уваги, суддя однак поклав в основу судового рішення пояснення інспектора ВДАІ Калашника Є.І., який є зацікавленою особою у справі, не був попереджений про надання неправдивих пояснень, а також зроблений останнім на особисту відеокамеру запис, які є недопустимими доказами у справі. Крім того, послався в якості обставини, що обтяжує його відповідальність на те, що він кілька разів притягувався до адміністративної відповідальності, хоча відповідно до ст. 39 КУпАП він вважається особою, яка не була піддана адміністративному стягненню. Тому просить оскаржувану постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції особу, що притягнута до адміністративної відповідальності та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 16.06.2015 року серія АП1 № 494445, фактичні обставини викладені в якому підтверджені поясненнями інспектора ВДАІ Калашника Є.І. наданими в судовому засіданні, щодо порушення ОСОБА_2 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України через відмову у проходженні огляду на стан сп'яніння (а.с. 4), висновком № 4552 від 16.06.2015 року щодо результатів медичного огляду, згідно до якого ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного обстеження на стан сп'яніння (а.с. 5), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан сп'яніння (а.с. 6), а також відеозаписом вказаної дії, яким суддя надав правильну оцінку та вірно встановив фактичні обставини справи щодо відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Доводи ОСОБА_2 про те, що суддя не надав належної уваги його поясненням стосовно того, що він від проходження огляду на стан сп'яніння не відмовлявся та проходив його за допомогою технічного приладу, яким ознак сп'яніння у нього виявлено не було, між тим, на вимогу лікаря нарколога здати аналіз сечі, не зміг його здати через фізіологічні причини, є необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними доказами у справі. Так, зокрема з відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 при запропонуванні йому інспектором ВДАІ пройти обстеження на стан сп'яніння на місці зупинки, а в подальшому лікарем - наркологом у медичному закладі, за допомогою технічного приладу, навмисно втягує повітря в себе, а не видихає його. Крім того, на запропонування лікарем - наркологом здати аналіз сечі, також не здав вказаний аналіз.

Таким чином, наведені дії ОСОБА_2 свідчать про те, що він ухилився від проходження огляду на стан сп'яніння, що в розумінні диспозиції ст. 130 КУпАП, вказує на наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення.

При цьому посилання апелянта на те, що він не відмовлявся від проходження огляду, а навпаки наполягав на його проведенні за допомогою відібрання у нього аналізу крові, але лікарем - наркологом йому було відмовлено, чим порушено Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.09.2009 року № 400/666, не відповідають доказам у справі, зокрема зазначеному вище відеозапису. Крім того, за наявності такої поведінки ОСОБА_2 відібрання у останнього інших біологічних образців, також викликає сумніви.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта щодо недопустимості таких доказів, як пояснення інспектора ВДАІ Калашника Є.І., та відеозапис, які покладені суддею в основу оскаржуваної постанови, оскільки фактичних даних, які б вказували на їх недостовірність не встановлено, а вони навпаки узгоджуються з іншими доказами у справі.

Безпідставним є і посилання ОСОБА_2 на те, що суддя врахував в якості обставини, що обтяжує його відповідальність, те що він кілька разів притягувався до адміністративної відповідальності, хоча відповідно до ст. 39 КУпАП вважається особою, яка не була піддана адміністративному стягненню, оскільки ці дані суперечать змісту оскаржуваної постанови, згідно до якої вказана обставина була врахована судом, як характеризуюча особу порушника, що не суперечить нормам діючого законодавства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про незаконність постанови, а тому відповідно до задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст. 294 КУпАП суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 липня 2015 року, якою до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2 - без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.А. Фомін