Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/170/15Головуючий у суді І-ї інстанції Баранець А. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2015 року м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1. на постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2015 року в справі про притягнення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

З представлених матеріалів адміністративної справи вбачається, що постановою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2015 року - ОСОБА_1. визнано винним у тому, що він 17 травня 2015 року о 04 год. 48 хв. керував автомобілем ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 по бульвару Дніпровському, що в м. Світловодськ Кіровоградської області, з явними ознаками алкогольного сп'яніння і, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності свідків.

При таких обставинах ОСОБА_1. призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 грн., на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 36,54 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1. просить змінити постанову судді районного суду в частині накладення адміністративного стягнення, накласти адміністративне стягнення не пов'язане зі штрафом, а саме адміністративний арешт.

В якості обґрунтування, вказує на те, що суд при призначенні адміністративного стягнення, в порушення вимог ст. 33 КУпАП не врахував, те, що накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. є непомірним для нього, так як на утриманні має двох малолітніх дітей, дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, коштів для сплати штрафу не має.

Крім того, зазначає про порушення суддею його права на захист, оскільки він не був своєчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і позбавлений був можливості дати пояснення та представити докази.

Вважає, що необ'єктивність та неповнота у з'ясуванні судом фактичних обставин справи, вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного ним рішення.

До апеляційної скарги ОСОБА_1. долучено заяву про поновлення пропущеного з поважних причин строку на апеляційне оскарження постанови міськрайонного суду.

В судове засідання ОСОБА_1. не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

За змістом ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

В даному випадку суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_1. по суті в межах доводів скарги (ч.4 ст. 294 КУпАП).

З'ясувавши обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1. задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що постанова судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_1. до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, в порушення вимог ст. 285 КУпАП, отримана ОСОБА_1. за його заявою лише 11 серпня 2015 року (а.с.14).

Таким чином, строк на апеляційне оскарження пропущений ОСОБА_1. з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 та Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 9 вересня 2009 р. № 400/666, встановлення у правопорушника стану алкогольного чи іншого сп'яніння здійснюється на підставі його огляду, який проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом або у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу та його незгоди з результатами огляду, в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1. 17 травня 2015 року близько 04 год. 48 хв. керував автомобілем ВАЗ-2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 по бульвару Дніпровському, що в м. Світловодськ, з явними ознаками алкогольного сп'яніння і, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, в присутності свідків ОСОБА_2. та ОСОБА_3., пояснення яких долучені до матеріалів адміністративної справи (а.с. 2-3).

В своїх поясненнях по суті порушення ОСОБА_1. зазначив, що напередодні випив пляшку пива та керував автомобілем, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовляється, вину визнає.

При таких обставинах, висновок судді міськрайонного суду про наявність в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є правильним.

В даному випадку, суддя районного суду, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП, об'єктивно з'ясував обставини даної справи і з урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130КУпАП.

При призначенні ОСОБА_1. виду адміністративного стягнення, суддя також в повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його ступінь вини, відповідно до вимог ст. ст. 33-35 КУпАП призначив ОСОБА_1. справедливе покарання у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке є достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень.

Стаття 24 КУпАП закріплює систему адміністративних стягнень, перерахованих, з врахуванням зростання суворості покарання, тобто, відображає зростання від незначних (попередження) до більш значних (конфіскація) та до суворих стягнень, - громадських, виправних робіт та адміністративного арешту.

Слід зазначити, що застосоване суддею міськрайонного суду до ОСОБА_1. адміністративне стягнення у виді штрафу, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП є менш суворішим стягненням, ніж адміністративний арешт.

Згідно п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі скасувати постанову та прийняти нову постанову, змінити постанову. При цьому, у разі зміни постанови в частині накладення стягнення в межах, передбачених санкцією статті КУпАП, воно не може бути посилено (ч. 9 ст. 294 КУпАП).

З урахуванням вищевикладеного, вважаю, що суддею міськрайонного суду всебічно, повно та об'єктивно досліджено всі обставини справи в межах пред'явленого ОСОБА_1. обвинувачення та на підставі наявних у матеріалах справи доказів, у відповідності до вимог ст. ст. 33-35 КУпАП, призначено справедливе покарання, яке достатнє для його виправлення та перевиховання, а тому підстав для зміни постанови судді міськрайонного суду не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1. щодо недотримання судом першої інстанції вимог ст. 33 КУпАП при призначенні адміністративного стягнення, суд вважає безпідставними та констатуються порушником з формальних підстав.

З приводу апеляційних тверджень ОСОБА_1. з приводу неповідомлення його про місце і час розгляду справи, що на думку останнього вплинуло на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, слід зауважити.

Дійсно представлені матеріали адміністративної справи не містять відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1. про місце і час розгляду справи, що є порушенням вимог ст. 268 КУпАП, проте дана обставина не впливає на доведеність винності ОСОБА_1. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та законність прийнятого рішення.

З огляду на викладене, висновки районного суду про наявність в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та доведеність його вини являються правильними і такими, що підтверджуються достовірними доказами, а тому підстав для зміни постанови судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2015 року стосовно ОСОБА_1., апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1. - залишити без задоволення, а постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11 червня 2015 року про притягнення Романова Анатолія Віталійовича до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 3400, 00 грн. - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Д.Л. Іванов