Номер провадження: 33/785/507/15
Головуючий у першій інстанції Крикливий
Доповідач Слободяник І. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

10.08.2015 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_1,

за участю ОСОБА_2,

розглянув адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року, за якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163? КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 1729 серії КР № 153743 від 07.11.2014 року, ДПІ у Приморському районі при перевірці ТОВ «Егоіст», за адресою: АДРЕСА_1, було виявлено порушення, а саме: несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування узгодженого податкового зобовязання по єдиному податку за 1 півріччя 2014 року по строку сплати 19.08.2014 року, у звязку з чим директора ТОВ «Егоіст», ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163? КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строки на апеляційне оскарження, постанову скасувати, провадження по справі закрити. На його думку суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно зясував всі обставини, що мають значення при вирішенні спору, ухвалене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, є необґрунтованим.

Також апелянт звернув увагу суду на те, що справа була розглянута у його відсутність, копія постанови на його адресу не надсилалась, а була отримана ОСОБА_2 в суді першої інстанції лише 21.05.2015 року, в звязку з чим він пропустив строки апеляційного оскаржування.

Також він посилається на порушення судом першої інстанції ст. 38 КУпАП, згідно якої стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Розглянувши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2, приходжу до висновку, поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обовязково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

З матеріалів адміністративної справи та постанови судді районного суду вбачається, що справа була розглянута у відсутності ОСОБА_2 При цьому, в матеріалах адміністративної справи відсутні відомості про те, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та даних, що суд взагалі вживав заходів щодо такого повідомлення.

Відсутні також у матеріалах адміністративної справи відомості про те, що ОСОБА_2 надсилалася копія оскаржуваної постанови Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року.

Апеляційний суд вважає, що саме не повідомлення ОСОБА_2 належним чином про місце та час розгляду справи, а також не направлення йому копії постанови судді районного суду, послужили підставами для пропуску ним строку на оскарження вищевказаної постанови судді.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Як вбачається з адміністративних матеріалів ДПІ, правопорушення ОСОБА_2 було скоєно 20.08.2014 року, а справа Приморським районним судом м. Одеси була розглянута 15.12.2014 року, згідно вимогам п. 8 ч. 1 ст. 247 КУпАП таке провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З матеріалів адміністративної справи та змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя районного суду не перевірив і не звернув уваги, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з огляду на те, що данні, викладені в ньому, не відповідають обєктивним обставинам, які в дійсності мали місце в правовідносинах апелянта та ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області.

До висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1632 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя районного суду дійшов тільки на підставі даних зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії КР № 153743 від 07.11.2014 року, року, про порушення ОСОБА_2 вимог п.57.1 ст. 57, п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, але ці данні по своїй суті є безпідставним.

Як свідчать матеріали адміністративної справи, ТОВ «Егоіст», керівником якого є ОСОБА_2, є платником податку 4-ої групи. 11.08.2014 року, ОСОБА_2 подав в ДПІ у Приморському районі м. Одеси Головного управління Міндоходів в Одеській області податкову декларацію платника єдиного податку юридичної особи за перше півріччя 2014 року, а 20.08.2014 року ним був сплачений єдиний податок за перше півріччя 2014 року в розмірі 1993 гривні.

Відповідно до вимог п.295.3 ст.295 Податкового Кодексу України, яка регламентує порядок нарахування та строки сплати єдиного податку, платники єдиного податку третьої - шостої груп сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згідно із пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (далі ПКУ), податкові декларації, крім випадків, передбачених ПКУ, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до вимог п. 49.20 ст. 49 ПКУ, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

З урахуванням вимог п. 49.20 ст. 49 та п.295.3 ПКУ, в даному випадку, граничною датою подання податкової звітності декларації платника єдиного податку юридичної особи є 09.08.2014 року (з огляду на те, що 09.08.2014 року є суботою), а, таким чином, останнім днем сплати єдиного податку є 11.08.2014 року. Як свідчать матеріали адміністративної справи, ОСОБА_2 сплатив податок та подав про це данні до податкової - 11.08.2014 року, тобто у передбачений законом строк.

Таким чином, достовірність та співвідносність з податковим законодавством посилання в протоколі на порушення ОСОБА_2 вимог п.57.1 ст. 57, п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ, суддею районного суду належним чином перевірені не були, що потягло за собою помилковий висновок судді про несвоєчасне подання платіжного доручення на перерахування податку ОСОБА_2 та безпідставне визнання останнього винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1632 КУпАП.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року підлягає поновленню, оскаржувана постанова судді підлягає скасуванню, з закриттям провадження у справі, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 15.12.2014 року, якою ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1632 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1632 КУпАП закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_1