АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/203/15 Справа № 698/687/15-п Головуючий по 1 інстанції Баранов О.І.
Категорія:ст. 172-7 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2015 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю прокурора Тютюнника В. В., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Катеринопільського району Сухомудренка Б. В. на постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2015 року, якою стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає по АДРЕСА_1, працює на посаді сільського голови Радчиської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області,

справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП закрита, у зв'язку з відсутністю події адміністративного корупційного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2015 року справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП закрита, у зв'язку з відсутністю події адміністративного корупційного правопорушення.

Згідно з протоколом про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, уточнених прокурором під час судового розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_3, перебуваючи відповідно до рішення Радчиської сільської ради № 27 від 05.11.2010 року «Про результати виборів сільського голови с. Радчиха» з 05.11.2010 року та по цей час на посаді сільського голови Радчиської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування» та «Про службу в органах місцевого самоврядування» будучи посадовою особою місцевого самоврядування 7-го рангу, а також згідно з ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення:

- 14.05.2014 року винесла розпорядження № 18-ОР «По особовому складу», яким прийняла на роботу за професією підсобний робітник по благоустрою ОСОБА_4 на період часу з 14.05.2014 по 31.05.2014;

- 30.05.2014 року винесла розпорядження № 23-ОР «По особовому складу», яким прийняла на роботу за професією підсобний робітник по благоустрою ОСОБА_4 на період часу з 01.06.2014 по 30.06.2014;

- 01.07.2014 року винесла розпорядження № 27-ОР «По особовому складу», яким

прийняла на роботу за професією підсобний робітник по благоустрою ОСОБА_4 на період часу з 01.07.2014 по 15.07.2014;

- 16.07.2014 року винесла розпорядження № 28-ОР «По особовому складу», яким прийняла на роботу за професією підсобний робітник по благоустрою ОСОБА_4 на період часу з 16.07.2014 по 31.07.2014;

- 15.08.2014 року винесла розпорядження № 34-ОР «По особовому складу», яким прийняла на роботу за професією підсобний робітник по благоустрою ОСОБА_4 на період часу з 16.08.2014 по 31.08.2014;

- 29.08.2014 року винесла розпорядження № 38-ОР «По особовому складу», яким прийняла на роботу за професією підсобний робітник по благоустрою ОСОБА_4 на період часу з 01.09.2014 року по 15.09.2014 року, термін перебування якого на вказаній посаді своїм розпорядженням № 42-ОР від 13.09.2014 продовжила з 16.09.2014 по 30.09.2014 року; розпорядженням № 47-ОР від 30.09.2014 - продовжила з 01.10.2014 року по 15.10.2014 року; розпорядженням № 48-ОР від 15.10.2014 - продовжила з 16.10.2014 року по 31.10.2014 року;

- 31.10.2014 року винесла розпорядження № 55-ОР «По особовому складу», яким прийняла на роботу опалювачем приміщень Радчиської сільської ради ОСОБА_4 на період часу з 01.11.2014 року на період опалювального сезону (відповідно до розпорядження № 8-ОР від 30.04.2015 року «Про звільнення ОСОБА_4 з роботи опалювача службових приміщень» по 30.04.2015 року).

Всупереч ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» ОСОБА_3 жодного разу не повідомила відповідну сільську раду про наявність конфлікту інтересів, який полягав у суперечності між її особистими інтересами щодо прийняття на вищевказані посади свого чоловіка ОСОБА_4 та її службовими повноваженнями як селищного голови, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Таким чином, своїми діями, які виразилися у неповідомленні нею протягом травня 2014 року - квітня 2015 року відповідної сільської ради про наявність конфлікту інтересів ОСОБА_3 допустила порушення вимог щодо повідомлення про конфлікт інтересів, тобто вчинила адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 1727 КУпАП.

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення, виходячи з того, що дії ОСОБА_3 не суперечили вимогам чинного законодавства, а в матеріалах справи відсутні відомості та докази, які б достовірно свідчили про наявність у останньої особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання нею своїх посадових обов'язків.

Прокурор не погоджуючись з постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду, оскільки вказане рішення суду є незаконним, та винести постанову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, та призначити покарання, передбачене санкцією вказаної статті.

Вказує, що зазначене твердження суду суперечить матеріалам за протоколом про адміністративне правопорушення та спростовується наявними доказами.

Зазначає, що ОСОБА_3, яка займає посаду Радчиського сільського голови Катеринопільського району (тобто є суб'єктом корупційного правопорушення), протягом 2014 року використовувала свої службові повноваження та приймала на роботу свого чоловіка ОСОБА_4 на посади підсобного робітника та опалювача приміщення, оплачувані за рахунок бюджетних коштів, якими розпоряджається сама ж ОСОБА_3 в силу займаної посади (п. 13 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

У зв'язку із наведеним виникла суперечність між особистими інтересами ОСОБА_3, зумовленими родинними стосунками із ОСОБА_4, та її службовими повноваженнями (зокрема, щодо прийняття на роботу, розпорядження бюджетними коштами під час нарахування та виплати заробітної плати і премій, накладення дисциплінарних стягнень, обліку робочого часу тощо).

При цьому апелянт зазначає, що наявність конфлікту інтересів не обов'язково призводить до фактів корупції, а склад правопорушення, відповідальність за яке визначена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, є формальним та не передбачає настання наслідків.

Крім того, в матеріалах перевірки достатньо доказів, які вказують на наявність в діях ОСОБА_3 умислу на вчинення правопорушення.

Так, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Також вказує, що згідно з повідомленням Радчиської сільської ради № 23 від 22.06.2015 року, від ОСОБА_3 надходило 6 повідомлень про наявність конфлікту інтересів, що вказує на її обізнаність у антикорупційному законодавстві та поінформованість щодо необхідності врегулювання конфлікту інтересів.

Цим же листом від 22.06.2015 року встановлено факт неповідомлення ОСОБА_3 всупереч ст. 12 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» сільської ради про наявний конфлікт інтересів.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_3 заперечила проти апеляції прокурора, просила її відхилити.

В судовому засіданні суд визнав доцільним допитати у якості свідків депутатів Радчиської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області.

Допитані в якості свідків депутати ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 (7 депутатів з 12 депутатів у сільраді всього) в цілому показали, що сільський голова виносила на обговорення сільради на сесії 25 квітня 2014 року питання щодо необхідності прийняття на роботу працівника до сільради для виконання різних робіт з тих, кого направили з районного центру зайнятості. Серед цих працівників було більшість жінок, а також був і чоловік голови сільради, якого в селі всі знають як добросовісного і кваліфікованого електрика. Всі депутати сільради одностайно погодилися з тим, щоб узяти на роботу саме ОСОБА_4 і дали дозвіл голові на прийняття його на роботу. Свідки вказали, що його брали на роботу не як чоловіка сільського голови, а як будь-якого нормального працівника, оскільки не кожному можна довірити експлуатацію належної сільраді техніки, зокрема бензокоси. Тому і сільрада, і територіальна громада від самого початку знали, що чоловік сільського голови також працює у сільраді, й ні в кого це питання не викликало нарікань. Також свідки вказали, що розгляд питання стосовно прийняття на роботу вказаної вище особи відбувався усно; чи протоколювалося це, свідкам не відомо; про письмове повідомлення сільського голови про це сільраду вони нічого не знають.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, свідків, обвинувачену ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повному обсязі, а ухвалене рішення є вірним.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність реального конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2 у цій статті, під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Насамперед суд апеляційної інстанції вважає необхідним вказати, що, на думку суду, прокурор зберігає право на апеляційне оскарження зазначеної вище апеляційної скарги, враховуючи зміни в КУпАП щодо обмежень повноважень прокурора в цій сфері, оскільки його участь у провадженні щодо корупційних правопорушень залишається обов'язковою відповідно до положень ч. 2 ст. 250 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією прокурора в тій частині, що відповідно до ст. 14 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» повідомлення відповідною особою про конфлікт інтересів має бути саме письмовим, а письмового повідомлення з боку сільського голови сесії сільради не було. Як підтвердили свідки (депутати сільради), таке повідомлення було, але в усній формі, зокрема у формі обговорення цього питання на сесії сільради.

Також прокурор слушно вказує, що диспозиція ч. 1 ст. 172-7 КУпАП є формальною, тобто відповідальність настає за факт неповідомлення про реальний конфлікт інтересів, незалежно від настання чи ненастання будь-яких суспільно шкідливих наслідків.

Однак, визначальним для вказаної диспозиції є саме наявність реального конфлікту інтересів як такого. На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції цілком обґрунтовано визнав відсутньою подію правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, враховуючи відсутність в описаних у протоколі правовідносинах реального конфлікту інтересів.

Як вже було вказано вище, під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Суд не вбачає конкретно в цьому випадку реального конфлікту між особистими інтересами сільського голови і її службовими повноваженнями, оскільки цілком обґрунтовано встановлено, що прийняття сільським головою свого чоловіка на роботу до сільради було продиктоване не бажанням працевлаштувати близького родича всупереч інтересам інших членів територіальної громади, а необхідністю залучення достатньо добросовісного і кваліфікованого працівника, яких в сільській місцевості вкрай бракує. При цьому територіальна громада була від початку обізнана в цих подіях, тобто жодного приховування їх з боку сільського голови не було. Також немає жодних даних про те, що тимчасове працевлаштування чоловіка голови сільради робітником в сільраді будь-яким чином вплинуло чи могло вплинути на виконання сільським головою своїх функцій, або було зумовлене будь-яким корисливим чи іншим особистісним інтересом з її боку.

Крім цього, суд апеляційної інстанції враховує, що факт прийняття на роботу в сільраду сільським головою близького родича не є протизаконним, оскільки відповідно до ст. 9 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» на осіб, які працюють в сільських населених пунктах, не розповсюджується обмеження щодо можливості мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам.

Таким чином, реального конфлікту інтересів у діях сільського голови суд не вбачає ні формально, ні фактично.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 38, 172-7, 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2015 року щодо ОСОБА_3 залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко