Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9567/15-п Головуючий у 1-й інст. Іонніков В.М.
Категорія ст.172-6 КУпАП Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Жизнєвський Ю.В.

за участі:

особи, щодо якої закрито провадження про притягнення до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - адвоката - Богданевича О.А.

прокурора - Мартинюка А.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області Коваленка П.В. на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 27 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою закрито справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, ч.1 ст.12, Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно протоколу, складеного заступником прокурора Житомирської області, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні наступних дій.

Відповідно до п. «д» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_1, як особа начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Проведеною перевіркою встановлено, що 09.08.2005 року, вступаючи на службу до органів Державної кримінально-виконавчої служби, він дав присягу неухильно додержуватись Конституції та законів України.

18.04.2013 року ОСОБА_1 під особистий підпис було проінструктовано щодо вимог, які встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно наказу №45 о/с від 19 травня 2014 року було призначено майора внутрішньої служби ОСОБА_1 інспектором Коростишівського МРВ КВІ управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області.

Відповідно до наказу № 102 о/с від 20 жовтня 2014 року, у відповідності з «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», ОСОБА_1 було звільнено в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу).

Згідно вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

ОСОБА_1, будучи належним чином обізнаний із вимогами фінансового контролю, передбаченими ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», звільняючись 20.10.2014 року та усвідомлюючи необхідність подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, маючи реальну можливість її подати, оскільки протягом січня - квітня 2015 він не перебував у відпустці для догляду за дитиною, не був непрацездатним, не перебував за межами України та не перебував під вартою, діючи всупереч вимог вказаного Закону умисно не подав за місцем основної роботи до управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області декларацію про майно, доходи, виграти і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме 10 місяців 2014 року.

Таким чином, згідно складеного відносно нього протоколу, ОСОБА_1 порушив вимоги фінансового контролю, передбачені ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», тобто вчинив дії, які містять ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Суд мотивував своє рішення тим, що протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП було складено прокуратурою 21 квітня 2015 року. Останній лікувався на стаціонарі в лікарні з 11 березня 2015 року по 8 квітня 2015 року і відразу 8 квітня 2015 року, після виписки з лікарні подав у відділ кадрів Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області декларацію про доходи за 2014 рік, яка була прийнята та зареєстрована 8 квітня 2015 року в журналі обліку та реєстрації декларацій у Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області.

Протокол про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП, був складений через 2 тижні після подачі ним відповідної декларації про доходи, отже ОСОБА_1 не було порушено вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

На прийняте суддею рішення до апеляційного суду від заступника прокурора Житомирської області надійшла апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вказану постанову та винести нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вважає, що зазначена постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права. Дана постанова суду підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним тлумаченням та застосуванням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1, будучи належним чином обізнаний із вимогами фінансового контролю, передбаченими ст.12 Закону України, та усвідомлюючи необхідність подання декларації на момент звільнення (Наказ УДПтСУ в Житомирській області № 102 о/с від 20 жовтня 2014 року) її не подав, тобто порушив вимоги Закону, оскільки декларація була ще заповнена та підписана ОСОБА_1 ще 20.10.2014, тобто на момент звільнення, яку він мав реальну можливість подати до відділу кадрів управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області у жовтні, листопаді, грудні 2014 року та січні, лютому, березні 2015 року. Однак, декларацію ОСОБА_1 подав лише після документального встановлення органами прокуратури факту адміністративного правопорушення.

Вважає, що висновки суду щодо лікування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у лікарні з 11.03. 2015 року по 08.04.2015 року, що у свою чергу не дало можливості подати декларацію до 01.04.12015, належним чином не обґрунтовані, оскільки відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 695, ОСОБА_1 перебував на денному стаціонарі та відповідно мав реальну можливість у будь-який час до 01.04.2015 подати декларацію.

Зазначає, що згідно печатки, якою завірено виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 695, ОСОБА_1 взагалі проходив лікування у поліклініці Черняхівського територіального медичного об'єднання та мав об'єктивну можливість подати декларацію до відділу кадрів управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, заслухавши прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, ОСОБА_1 та його захисника Богданевича О.А., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції під час розгляду справи вказаних вимог закону дотримався.

Висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до положень ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу № 102 о/с від 20 жовтня 2014 року, у відповідності з «Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», майора внутрішньої служби ОСОБА_1 було звільнено в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» (через хворобу).

Згідно виписки із медичної картки МСЕК №695 та довідки головного лікаря Черняхівського ТМО, наданої прокурором Пилипчук В.В. лікувався стаціонарно з 11 березня 2015 року по 08 квітня 2015 року (а.с.48).

Декларація про доходи за 2014 рік була подана ОСОБА_1 та прийнята і зареєстрована 8 квітня 2015 року в журналі обліку та реєстрації декларацій у Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, тобто в день виписки останнього з медичного закладу (а.с.47).

Протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-6 ч.1 КУпАП ОСОБА_1 було складено прокуратурою 21 квітня 2015 року, тобто через 2 тижні після подачі ним відповідної декларації про доходи.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1, будучи належним чином обізнаний із вимогами фінансового контролю, передбаченими ст.12 Закону України, та усвідомлюючи необхідність подання декларації на момент звільнення (Наказ УДПтСУ в Житомирській області № 102 о/с від 20 жовтня 2014 року) її не подав, тобто порушив вимоги Закону є безпідставним, оскільки зазначеним законом не передбачено подачі декларації про майно та доходи саме в день звільнення, оскільки закон зазначає, що суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом одного року мають подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Отже ОСОБА_1 не зобов'язаний був саме у день звільнення подавати зазначену декларацію.

Також безпідставними є доводи прокурора про те, що оскільки ОСОБА_1 перебував на денному стаціонарі то відповідно мав реальну можливість у будь-який час до 01.04.2015 подати декларацію, оскільки Законом передбачено що суб'єкти декларування можуть перебувати тимчасово непрацездатними і конкретних вказівок щодо того, в яких умовах перебуває суб'єкт декларування під час непрацездатності не містить.

З урахуванням вищевикладеного, підстав для скасування постанови Богунського районного суду міста Житомира від 27 липня 2015 року не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області Коваленка П.В. залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 27 липня 2015 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: