Справа № 369/8024/15-п Головуючий у І інстанції Гришко О.М.
Провадження № 33/780/611/15 Доповідач у 2 інстанції Гриненко
Категорія 251 04.09.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2015 року суддя Апеляційного суду Київської області Гриненко О.І. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2015 року, з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Погребище, Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень в дохід держави зі стягненням судового збору.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи посадовою особою місцевого самоврядування, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з пп. 8 п. 1 ч. 1 ст.4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" № 3206-VI від 07 квітня 2011 року (пп. в п.1 ч.1 ст.3 Закону України " Про запобігання корупції" № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року), працюючи заступником голови Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та будучи звільненим із займаної посади 15 січня 2015 року в порушення вимог ч. 1 ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" під час звільнення та у строк до 01 квітня 2015 року декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік за формою, передбаченою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" не подав, а подав лише 19 червня 2015 року, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП в редакції від 13 травня 2014 року.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2015 року, в якій просив оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити. На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що згідно з абзацом другим частини першої статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи декларацію за минулий рік за формою і в порядку, визначених Законом. Отже, на думку апелянта, він як суб'єкт декларування за Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", який звільнився 15 січня 2015 року з посади заступника голови Гореницької сільської ради та припинив діяльність з виконанням місцевого самоврядування зобов'язаний був у термін до 15 січня 2016 року подати за своїм останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, що ним і було зроблено 19 червня 2015 року, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. А крім того, ОСОБА_1.в своїй апеляційній скарзі зазначає, що він не є суб'єктом правопорушення за зазначеною статтею КУпАП в розумінні визначення даного в примітці до ст. 172-6 КУпАП, так як він у зв'язку із звільненням не є посадовою особою органу місцевого самоврядування.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, повністю дотримався вимог зазначеної норми закону. Зокрема, судом було заслухано пояснення самого ОСОБА_1, а також досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, а саме письмові пояснення голови Гореницької сільської ради ОСОБА_2 та секретаря виконавчого комітету ради ОСОБА_3, яким дана належна оцінка. Зазначені свідки в своїх поясненнях підтвердили факт неодноразового попередження ОСОБА_1 щодо необхідності подачі ним декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у термін до 01 квітня 2015 року, однак зазначену декларацію ОСОБА_1 надав лише 19 червня 2015 року. Факт несвоєчасної подачі ОСОБА_1 деклараціїї за 2014 рік підтверджується також копією його декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру від 19 червня 2015 року. Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 своїми умисними діями, які виразилися у несвоєчасному поданні декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо наявності в нього права на подачу декларації за 2014 рік в термін до 15 січня 2016 року є неспроможними, так як протирічать ч.1 ст.12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" № 3206-VI від 07 квітня 2011 року, згідно якої суб'єкти декларування, які звільняються, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Тобто, ОСОБА_1, при звільненні з посади заступника голови Гореницької сільської ради повинен був подати декларацію за 2014 рік так як останню декларацію подавав за 2013 рік, що підтверджується матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що він не являється суб'єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП у зв'язку з його звільненням з посади органу місцевого самоврядування, так як згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" суб'єкти декларування, які звільнилися зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік. Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду. В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що районний суд в мотивувальній частині оскаржуваної постанови прийшов до обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, однак в резолютивній частині допустив явну описку, не зазначивши частину статті кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою ОСОБА_1 притягається до відповідальності, у зв'язку з чим апеляційний суд рекомендує винести додаткову постанову про виправлення описки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 серпня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП - без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Гриненко