Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/945/2015
Категорія: ч. 2 ст. 212-3 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 серпня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою голови ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда» ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, провадження у справі про притягнення начальника Комунального підриємства «Київський метрополітен»

ОСОБА_3, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП - закрите, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Зазначеною постановою суддя встановив, що як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2015 року, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшла скарга голови ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда» ОСОБА_2 від 13.02.2015 року щодо порушення КП «Київський метрополітен» права на доступ до публічної інформації.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_2, як голова ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда» звернувся до КП «Київський метрополітен» із запитом на доступ до публічної інформації щодо отримання відомостей про витрачання даним підприємством 40 000 000 грн., які надійшли з місцевого бюджету та копій документів, які підтверджують витрачання цих коштів.

Листом від 09.02.2015 № 220-Н начальник КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3, посилаючись на відповідні пункти ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відмовив ОСОБА_2 в наданні запитуваної інформації.

Таким чином, як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3, як начальник КП «Київський метрополітен», вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а саме неправомірно відмовив у наданні інформації.

Дослідивши надані матеріали, суддя Криворот О.О. дійшла висновку, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 від 14.04.2015 складений безпідставно, матеріали справи не містять жодного доказу його вини в порушенні Закону України «Про надання інформації», а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням Голова ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда» ОСОБА_2, як потерпілий, подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати постанову суду від 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_3; встановити, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП та закрити провадження у справі у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Одночасно ОСОБА_2 подав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування поданої скарги апелянт посилається на те, що висновки зроблені суддею не відповідають матеріалам справи, що призвело до прийняття неправомірної постанови.

Зокрема, як зазначається у скарзі ОСОБА_2, листом № 220-Н від 09 лютого 2015 року Начальник КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3 відмовив у наданні інформації, що запитувалась ним, як Головою ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда», посилаючись на те, що згідно до ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» КП «Київський метрополітен» не є суб'єктом владних повноважень, а також не є розпорядником інформації стосовно інформації, що запитується.

Однак, як вважає апелянт, посилаючись на відповідні норми вказаного вище закону, Начальник КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3 , який підписав цю відмову, порушив право на інформацію, яка є відкритою, що прямо заборонено законом, а тому в його діях є ознаки правопорушення, передбаченого ст. 212-3 КУпАП.

Під час розгляду справи суддею, представники ОСОБА_3 намагались довести відсутність поданого запиту, зазначаючи про те, що оскаржувана відповідь надавалась на інший запит. Разом з тим, вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки в самій відповіді мається посилання на запит, який був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на зазначене, в апеляційній скарзі робиться висновок про те, що постанова судді прийнята без ретельного вивчення матеріалів справи та базується лише на доводах представників особи, що притягується до відповідальності.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апелянт посилається на те, що він, як потерпілий, до суду не викликався та не був повідомлений про час і місце розгляду справи.

Про прийняте судом рішення він, ОСОБА_2, дізнався лише 13 липня, після отримання листа від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд м. Києва дійшов наступних висновків.

По-перше, апеляційний суд вважає можливим поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, оскільки обставини наведені в його клопотанні дозволяють зробити висновок про те, що цей строк було пропущено з поважних причин.

По-друге, що стосується самої апеляційної скарги, то вона також підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, вона встановлює адміністративну відповідальність за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» (надалі - Закону), а саме: необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом, ненадання відповіді на запит на інформацію, ненадання інформації, неправомірна відмова в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання недостовірної інформації.

Тобто серед порушень Закону України «Про доступ до публічної інформації», які тягнуть за собою адміністративну відповідальність, є також неправомірна відмова в наданні публічної інформації, під якою, згідно ст. 1 цього Закону, розуміється відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи та розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у ст. 13 цього Закону, якими зокрема визнаються не тільки суб'єкти владних повноважень, а й юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 14 квітня 2015 року, складеного уповноваженою на те особою, суть порушення у зв'язку з яким було складено цей протокол полягає в тому, що листом від 09 лютого 2015 року № 220-Н Начальник КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3 відмовив потерпілому в наданні запитуваної інформації, обґрунтувавши це тим, що КП «Київський метрополітен» не є суб'єктом владних повноважень, а також не є розпорядником запитуваної інформації на підставі Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Враховуючи наведені вище вимоги закону, а також оцінивши зміст протоколу про адміністративне правопорушення та листа Начальника КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3, яким останній, як керівник юридичної особи, що фінансується з місцевого бюджету, відмовив запитувачу інформації - Голові ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда» ОСОБА_2, у наданні інформації щодо використання бюджетних коштів, апеляційний суд вважає, що висновок судді про безпідставність складеного протоколу та відсутність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_3 у порушенні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а не Закону України «Про надання інформації», як помилково зазначив суд у своїй постанові, не може бути визнаний обґрунтованим, оскільки він не ґрунтується на вимогах відповідного закону та наявних у справі доказах, головним з яких, поряд із відповідним протоколом, є лист Начальника КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3 від 09 лютого 2015 року № 220-Н, яким останній безпідставно та всупереч вимогам закону, відмовив у наданні запитуваної інформації, посилаючись на те, що не є розпорядником цієї інформації.

Більш того, незважаючи на те, що відмова у задоволенні запиту на інформацію була надана в письмовій формі, за своїм змістом вона не в повній мірі відповідала вимогам ч. 4 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки в ній не було зазначено: прізвище, ім'я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; мотивовану підставу відмови (враховуючи те, що КП «Київський метрополітен», як юридична особа, що фінансуються з місцевого бюджету, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону є розпорядником - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів, а згідно вимог ч. 3 цієї статті, на розпорядників інформації, визначених у п. 2 ч. 1 цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами); порядок оскарження відмови.

Таким чином, розглядаючи зазначену адміністративну справу, суддя не мала жодних підстав для висновку про те, що в діях Начальника КП «Київський метрополітен» ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, оскільки, виходячи зі змісту підписаної ним відмови у наданні публічної інформації, а також вимог відповідного Закону, його вина у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення є беззаперечною та підтверджується відповідними матеріалами та протоколом про адміністративне правопорушення.

Що ж стосується наявних в матеріалах справи пояснень представників ОСОБА_3 то їх слід визнати безпідставними, оскільки цими поясненнями, внаслідок помилкового тлумачення відповідних норм закону, не було доведено а ні правомірності відмови у наданні запитуваної інформації, а ні того, що КП «Київський метрополітен» не є розпорядником запитуваної інформації, принаймні щодо використання бюджетних коштів, які були виділені цьому підприємству з місцевого бюджету.

За таких обставин апеляційна скарга Голови ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда» ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова судді від 28 травня 2015 року - скасуванню, з прийняттям нової постанови, відповідно до якої ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрити, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційну скаргу Голови ГО «Суспільно-патріотичний рух «Правда» ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності - закрито, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212-3 КУпАП, а провадження у справі щодо нього закрити у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Криворот О.О.