АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: адвоката Зінчука В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «ТД Приморіс» проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, -

встановив:

постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Судом першої інстанції було встановлено, що у вину ОСОБА_2 ставилося те, що він, 21.06.2015 року о 02 годині 10 хвилин, керуючи автомобілем Ніссан, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Запорізьке шосе в м. Дніпропетровську, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, на вимогу працівників міліції, в присутності свідків відмовився від проходження медичного огляду, для встановлення стану сп'яніння, чим порушив п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Провадження № 33/774/480/15 Головуючий у першій інстанції: Дружинін К.М.

Категорія: ч.1 ст.130 МК України Головуючий у другій інстанції: Живолгядова І.К.

Не погоджуючись з висновками суду, ОСОБА_2 18 серпня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою змінити адміністративне стягнення на штраф у розмірі, встановленому на розсуд суду. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

У клопотанні про поновлення строку апелянт посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови ним був пропущений з поважної причини, оскільки при розгляді справи в районному суді він не був присутній, у зв'язку з неотриманням будь-якого повідомлення про дату, місце та час розгляду справи. Крім того вказує, що він не отримував копію постанови суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі апелянт вважає, що адміністративне стягнення яке було накладено судом першої інстанції не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи. На думку апелянта судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП та в постанові не було вказано жодного доводу на підставі чого було обрано такий вид адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами. Так апелянт вказує, що він визнає свою вину та щиро кається, позитивно характеризується за місцем свого проживання, на протязі п'яти років не притягувався до адміністративної відповідальності, наявність неповнолітніх дітей та батька пенсійного віку, автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його у дуже скрутне становище. Всі ці обставини не були взяті до ваги судом першої інстанції оскільки були відсутні в матеріалах адміністративної справи в зв'язку з тим, що його не повідомили про час та дату розгляду адміністративної справи.

З'явившись у судове засідання апеляційного суду адвокат Зінчук В.Д., який діє в інтересах ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, змінивши адміністративне стягнення на штраф.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у тих випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки матеріали справи не містять повідомлення про виклик до суду ОСОБА_2. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_2, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП, в зв'язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за можливе поновити строк на оскарження постанови суду та перейти до розгляду апеляційної скарги по суті.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2, були враховані судом при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

Як встановлено апеляційним переглядом, місцевий суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення.

Крім того апеляційним переглядом було встановлено, що ОСОБА_2 визнає себе винним та щиро кається, у лікаря нарколога не знаходиться (а.с.21), за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.22), з 2010 року по 21.06.2015 року посвідчення водія не вилучалося та до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не притягувався (а.с.24), має на утримані двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4. (26,27)

Доводи апелянта, що автомобіль використовується в робочих цілях і позбавлення його права керування транспортним засобом поставить його у дуже скрутне становище є необґрунтованими, оскільки судом апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 працює на посаді директора ТОВ «ТД Пріморіс» і виконання ним своїх посадових обов'язків жодним чином не пов'язано із правом керування транспортним засобом (а.с.23).

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накладення його у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова районного суду - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на оскарження постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2015 року відносно ОСОБА_2 - змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Змінити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами з двох років на один рік.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду /підпис/ І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області

Копія постанови згідно до оригіналу

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області