Справа № 489/48/15-п 24.02.2015 24.02.2015 24.02.2015
Номер провадження: 33/784/62/15
Провадження № 33/784/62/15 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: Крутій Ю.П.
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Демянюк І.А.

Особи, що притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 лютого 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м. Миколаєва, громадянин України, з вищою освітою, зі слів є фізичною особою - підприємцем, не одружений, проживаючий на АДРЕСА_1; -

- притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 350 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36.54 грн.

Згідно постанови судді 06.12.2014 року приблизно о 16.30 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мерседес державний номер НОМЕР_3 на автодорозі (далі - а/д) М-14. 84 км., не вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію, не врахував погодні умови та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITZ державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає постанову суду незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, посилаючись на те, що, на його думку, суд формально підійшов до вирішення справи, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, не дав відповідної оцінки всім наявним у матеріалах справи обставинам та доказам. При цьому докладно наводить зміст ст. ст. 7, 245, 251, 252, 256, 280 КУпАП, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14.

Наводить свою версію подій та твердить, що був позбавлений можливості об'єктивно виявити небезпеку для руху через невиконання дорожніми службами їх обов'язків усувати негайно та/або попередити учасників дорожнього руху про таку небезпеку (зокрема, встановленням дорожніх знаків 1.13 «Слизька дорога» та 7.12 «Ожеледиця»). При цьому також посилається на дані Гідрометеорологічного бюлетеня № 233 від 05.12.2014 року, відповідно до якого Миколаївським обласним центром з гідрометеорології було попереджено про стихійні та небезпечні гідрометеорологічні явища, різкі зміни погоди та про ожеледицю на дорогах Миколаївської області 6 грудня.

Наводячи доводи про неповне дослідження всіх обставин справи, посилається на Лист УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 16.01.2015 р. № 9/В-01-аз щодо інших ДТП на тій ділянці дороги.

Також твердить, що протокол про адмінправопорушення за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП через не зазначення в ньому свідків даної дорожньо - транспортної пригоди; що його письмові пояснення не підлягають врахуванню, як такі, що були написані у стані афекту.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги першого, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 511528 від 06.12.2014 року вбачається, що в цей день приблизно о 16.30 год. на 84 км. а/д М-14 ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мерседес державний номер НОМЕР_3, не вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію, не врахував погодні умови, та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITZ державний номер НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, вчинивши тим самим правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Також протокол містить відомості про додатки до нього, а саме: схеми, посвідчення водія та пояснень; про надання ОСОБА_2 пояснень на окремому аркуші та про тимчасове вилучення у нього посвідчення водія з отриманням ним тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом (а. с. 1).

Розглянувши справу, суддя суду першої інстанції прийшов до вірного висновку про порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, і його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не виконав вимог п. 13.1 ПДР України, відповідно до якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

При цьому суд правильно взяв до уваги письмові пояснення ОСОБА_2 від 06.12.2014 року, які той давав на місці ДТП, відповідно до яких він не врахував дорожні умови та дистанцію, швидкість руху, та допустив зіткнення з автомобілем МАН з напівпричепом, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а. с. 3).

За такого, є вірним висновок судді, що фактично ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні даного правопорушення.

Твердження апелянта про написання ним цих пояснень у стані афекту є необґрунтованими, оскільки матеріали справи таких відомостей не містять. Не надані вони і апеляційному суду. Крім того, в тих же своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначив, що не потребує медичної допомоги (а. с. 3).

До того ж, як в апеляційній скарзі, так і в апеляційному суді ОСОБА_2 стверджував, що коли він не зміг втримувати транспортний засіб, який заносило, у нього був вибір, чи допускати зіткнення з автомобілем МАН, що рухався попереду, чи з'їхати в кювет. Він свідомо вирішив допустити зіткнення з автомобілем МАН, в результаті чого його автомобіль від удару опинився в тому ж кюветі.

Що стосується доводів апелянта про відсутність у нього можливості на той момент об'єктивно виявити небезпеку для руху, то вони спростовуються поясненнями водія МАН ОСОБА_4

Так, відповідно до пояснень ОСОБА_4 від 06.12.2014 року (на місці ДТП), він у цей день приблизно о 16.30 год. на 84 км. а/д М-14 Одеса - Новоазовськ, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з напівпричепом SCHMITZ державний номер НОМЕР_2, рухався зі швидкістю 35 км./год., оскільки дорожнє покриття було дуже слизьким. Відчув удар в задню частину автомобіля, після чого почав пригальмовувати, приймаючи вправо. Зупинившись, вийшов з автомобіля і побачив в кюветі автомобіль Мерседес чорного кольору. Зателефонував до чергової частини ДАІ і повідомив про подію (а. с. 5).

За такого, у ОСОБА_2 була об'єктивна можливість, враховуючи стан свого транспортного засобу та дорожню обстановку (в тому числі і погодні умови і швидкість автомобіля МАН, який рухався попереду, зі швидкістю 35 км./год.), обрати безпечну швидкість руху та належним чином дотриматися безпечної дистанції.

Безпідставними є і посилання апелянта на інші ДТП на тій ділянці дороги, оскільки предметом розгляду суду є протокол щодо певної конкретної особи і лише щодо вчинення саме цією особою конкретного правопорушення.

Доводи ОСОБА_2 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП через не зазначення в ньому свідків даної дорожньо - транспортної пригоди є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_2 без будь яких зауважень та застережень підписав вищезазначений протокол відносно нього, схему та протокол огляду місця дорожньо - транспортної пригоди, а в своїх письмових поясненнях, викладених власноруч, не зазначив про наявність будь-яких свідків цієї ДТП (а. с. 1, 2, 4, 3 відповідно).

Крім того, у своїх поясненнях він зазначив лише про себе, що не потребує медичної допомоги, жодним чином не згадавши, що у нього в автомобілі були пасажири і чи потребували вони такої допомоги, чи ні.

Тобто, матеріали справи не містять об'єктивних даних, зафіксованих в день ДТП 06.12.2014 року, щодо наявності будь-яких свідків цієї ДТП (в тому числі і свідка ОСОБА_5, про якого йдеться в апеляційній скарзі), а тому апеляційна скарга і в цій частині не підлягає задоволенню.

Голослівними та неконкретними є і посилання апелянта на формальне вирішення даної справи судом, який, нібито, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Ці доводи апелянта ОСОБА_2 щодо неповноти з'ясування судом усіх фактичних обставин справи, неналежної оцінки доказів у справі є лише його особистою думкою і спростовані сукупністю вищенаведених доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя суду першої інстанції, належним чином дослідивши всі обставини справи у їх сукупності, дав відповідну оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що мають відношення до суті вчиненого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів апелянта про вчинення ним ДТП з вини дорожніх служб, які не проінформували водіїв про ожеледицю на тій ділянці дороги, то вони є безпідставними, оскільки зазначене в жодному разі не скасовує обов'язків водія дотримуватися правил Дорожнього руху щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, відповідно до п. 2.3 «б» ПДР водій повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим транспортним засобом у дорозі.

А згідно п. 13.1 ПДР водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

За даними Гідрометеорологічного бюлетеня № 233 від 05.12.2014 року Миколаївського обласного центру з гідрометеорології, сайтів «Кореспондент» (korrespondent.net) и «гисметео» (gismeteo.ua) синоптики та ДАІ напередодні 05.12.2014 року попереджали про погіршення погодних умов, а саме - ожеледицю та тумани на дорогах України 06.12.2014 року, а тому саме водій відповідно до п. п. 2.3 «б», 13.1 ПДР повинен бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, в тому числі і на ожеледицю, навіть у тому разі, коли дорожні служби ще не виявили зимової слизькості на автомобільних дорогах.

Тому апеляційна скарга і в цій частині не підлягає задоволенню.

Крім того, незгода особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з порушенням, не є підставою для не притягнення цієї особи до адміністративної відповідальності. А тому і в цій частині апеляційна скарга є необґрунтованою.

Призначене суддею адміністративне стягнення за вчинення ОСОБА_2 даного адміністративного правопорушення, є справедливим, оскільки є найбільш м'яким за своїм видом та мінімальним за своїм розміром з числа стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП.

З огляду на наведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для скасування або зміни постанови судді.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 5 лютого 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: Гребенюк В.І.