АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 серпня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., за участю: ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, лікаря ДОР №3, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, -

встановив:

постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

У відповідності до постанови місцевого суду, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що вона 06 жовтня 2014 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухалася по вул. Короленка, біля будинку №6, у м. Дніпропетровську, де, порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, при виникненні перешкоди - відкритих дверей автомобіля, не вжила відповідних заході направлених на зменшення швидкості руху, аж до повної зупинки; зміни напрямку руху з метою безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого допустила наїзд на відкриті двері автомобіля «Рено» д/н НОМЕР_2, котрий належить ОСОБА_2.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, із пропуском строку на оскарження, у якій окрім поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду, порушує питання про скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі через відсутність складу адміністративного правопорушення у її діях.

Порушуючи питання про поновлення пропущеного строку, у своєму клопотанні ОСОБА_1 зазначає, що про час та місце її належним чином ніхто не повідомив, крім цього наголошує, що у грудні 2014 року хворіла і об'єктивно не мала можливості дізнатися у суді про дату та час призначення справи до розгляду. Таким чином, вважає, що приведенні нею доводи є достатніми для поновлення строку на оскарження постанови суду.

Не погоджуючись із рішенням суду першого інстанції прийнятого по суті, зазначає, що воно на її переконання не відповідає фактичним обставинам справи.

Зокрема, на думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив усі обставини справи, а явні сумніві її винуватості не усунув належним чином. Крім цього, даючи оцінку наявним по справі доказам вини особи, фактично процитував пояснення ОСОБА_2 і, встановивши наявність вини у обох учасників пригоди, наклав стягнення на особу, яка притягається до відповідальності.

Разом з тим, під час розгляду справи залишилося не з'ясованим: у який момент було відчинено двері автомобіля та чи мала об'єктивну можливість водій ОСОБА_1 уникнути наїзду на перешкоду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала подану нею апеляційну скаргу та заявлене клопотання про поновлення пропущеного строку.

В обґрунтування пропущеного строку ОСОБА_1 надала апеляційному суду копії лікарняних листів, з яких вбачається, що вона дійсно хворіла на час розгляду справи.

По суті самої справи апелянт апеляційному суду пояснила, що себе винною не визнає, оскільки потерпілий ОСОБА_2 безпосередньо у її близькості відкрив двері свого автомобіля «Рено» і вона об'єктивно не мала можливості зупинити свій автомобіль чи виконати маневр об'їзду перешкоди.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_1, дослідивши доводи апеляційної скарги й клопотання, перевіривши правильність та обґрунтованість постанови місцевого суду, дійшов висновку, що заявлене клопотання та подана апеляційна скарга підлягають задоволенню, із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має бути розглянута виключно у присутності особи, яка притягується до відповідальності і лише у виключних випадках суд може розглянути справу у відсутність особи.

Як вбачається із матеріалів справи, справа судом була розглянута у відсутність особи, про час та місце розгляду справи їй ніхто не повідомляв. Таким чином, під час підготовки справи до розгляду, суд, порушуючи права особи на захист, не з'ясував причину неявки особи, як того вимагає ст. 278 КУпАП, допустив розгляд справи по суті у її відсутність.

Разом з тим у матеріалах справи є заява ОСОБА_1 (а.с. 17) яка підтверджує факт ознайомлення стороною захисту із рішенням суду лише 22 липня 2015 року, про що у зазначеній заяві є відповідна відмітка.

Таким чином, підсумовуючи викладене у частині пропущеного строку на оскарження постанови, суд апеляційної інстанції дійшов беззаперечного висновку, що він дійсно був пропущений з поважної причини, оскільки об'єктивно від волі особи, яка подала апеляційну скаргу, не залежав. Тож, враховуючи наведенні обставини, клопотання про поновлення пропущеного строку підлягає задоволенню, а пропущений строк - поновленню.

Вирішуючи справу по суті щодо винуватості ОСОБА_1, суд обґрунтував свої висновки тим, що вина особи підтверджується наявними по справі доказами, при цьому не зазначив з аналізу яких саме доказів було зроблено такий висновок. Окрім цього, у постанові суду встановлено факт обоюдної вини учасників дорожньо-транспортної пригоди. Проте, з зазначеними висновками районного суду суд апеляційної інстанції погодитись не може з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 245, 280 КУпАП, розглядаючи справу по суті, суд має з'ясувати усі обставини справи та встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення, а винність особи у його вчиненні має обґрунтувати наявними у справі доказами та, усунувши усі можливі сумніви, прийняти закону та обґрунтовану постанову про наявність вини чи її відсутність.

З аналізу приведеної норми слідує, що справа розглядається у межах обвинувачення викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому суд має керуватися тим що норми КУпАП є виключно імперативними, тобто суд має чітко дотримуватися приписів закону без застосування будь-яких аналогій. Таким чином, суд, вирішуючи справу по суті, має чітко встановити наявність вини особи чи її відсутність без перекладання вини на іншу особу.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, зокрема, схеми місця ДТП (а.с. 4) та протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 2) - зіткнення транспортних засобів відбулося по вул. Короленко біля будинку №6 у м. Дніпропетровську, 06 жовтня 2014 року приблизно о 18 годині. При цьому, обидва транспортні засоби розташовані по напрямку руху: з боку вул. Челюскіна у напрямку вул. Комсомольська.

Зі схеми ДТП та зафіксованих механічних ушкоджень отриманих обома транспортними засобами вбачається, що у момент зіткнення автомобіль «Рено» д/н НОМЕР_3 знаходився у крайній правій смузі руху у нерухомому стані з відкритими задніми дверима з ліва, у цей момент автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, рухався повз автомобіля «Рено» у другому ряді проїзної частини.

ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях (а.с. 10) зазначив, що він, керуючи належним йому транспортним засобом, зупинився та, з метою забрати свої речі з заднього сидіння, відкрив задні ліві двері свого автомобіля, після чого приблизно через 10 секунд автомобіль «Ніссан», під керуванням ОСОБА_1, здійснив наїзд на відкриті двері.

У свою чергу ОСОБА_1 як у своїх письмових поясненнях (а.с. 9), так і у судовому засіданні апеляційного суду частково погодилася із версією потерпілого ОСОБА_2 зазначивши, що двері потерпілий відкрив у безпосередній близькості до її рухомого автомобіля, а тому вона об'єктивно не мала можливості запобігти наїзду.

Жодних інших доказів, які б безсумнівно доводили той факт, що саме через умисні чи необережні дії ОСОБА_1 мала місце дорожньо-транспортна пригода, - у матеріалах справи немає, а ті що є не дають можливості дійти безсумнівного висновку, що ОСОБА_1 у момент зіткнення мала технічну можливість уникнути наїзду.

Таким чином, з аналізу наведених доказів, а також пояснень учасників пригоди, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів того, що дійсно дії ОСОБА_1 перебувають у причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, не доведено чи могла ОСОБА_1 уникнути зіткнення із нерухомим автомобілем «Рено», що ставить під сумнів висновки про порушення нею п. 12.3 Правил дорожнього руху, що в свою чергу виключає склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у діях особи.

Враховуючи наявну неповноту у доведеності вини особи у вчиненні правопорушення, а також, дотримуючись вимог ст. 62 Конституції України, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно переклав відповідальність на іншу особу (встановив обоюдну вину осіб) та дійшов необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши постанову суду першої інстанції, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити через недоведеність вини, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на внесення апеляційної скарги на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови місцевого суду - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у вигляді 340 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К.Живоглядова

Дніпропетровської області