Справа №489/4781/15-п 25.08.2015
Провадження №33/784/215/15
П О С Т А Н О В А

І М Е НЕ М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

за участю секретаря Волинської Я.І.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2015 року, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

-якою, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. без конфіскації знаряддя виробництва.

встановив:

Згідно постанови суду 3 липня 2015 року о 15.30 годині ОСОБА_1, знаходячись на території складських приміщень, розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 9-а, здійснював господарську діяльність - реалізацію дизельного палива в кількості 70 л, на суму 1274 грн., не будучи зареєстрованим як суб'єкт господарської діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи.

Так, зазначає, що з червня 2015 року працює автозаправником на автозаправочній станції м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 9-а, власником якої є інша особа. 3 липня 2015 року йому зателефонував директор станції та надав розпорядження заправити вантажний автомобіль на 70 л та отримати кошти готівкою в розмірі 1274 грн. За вказівкою директора він також підписав документи, надані слідчим.

Посилається і на те, що сплатити призначений штраф він не в змозі, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційного суду ОСОБА_1 заперечував факт того, що він проводив господарську діяльність без державної реєстрації як суб'єкта господарювання. Пояснив що дійсно 3 липня 2015 року о 15.30 годині, знаходячись на території складських приміщень, розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 9-а, реалізував дизельне паливо в кількості 70 л, на суму 1274 грн., проте він не є власником даної заправки, працював на автозаправці по найму, дизельне паливо реалізував за вказівкою директора.

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини, на які посилається ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі, і дійшов необґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП.

Висновку про винуватість ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП суд дійшов тільки на підставі протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена відповідальність за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, чи здійснення таких видів господарської діяльності з порушенням умов ліцензування, а так само без одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Під господарською діяльністю у цьому, відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України, розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ч. 1 ст. 58 ГК України суб'єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень п.1.32 ст. 1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємства», господарська діяльність - будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Таким чином, виходячи з системного аналізу вказаних норм, відповідальність за ч.1 ст. 164 КУпАП за наведених обставин настає лише в разі доведення діяльності особи, направленої на отримання доходу, та така діяльність потребує ліцензування.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь які докази на те, що власником автозаправки та дизельного палива, яке реалізовувалось через дану заправку є саме ОСОБА_1 Судом не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що він був лише найманим працівником і не отримував прибуток від реалізації дизпалива.

Всі ці суперечності залишились поза увагою районного суду, який не вжив заходів щодо встановлення дійсних обставин справи, прийняв незаконне необґрунтоване рішення про притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів.

За вказаних обставин постанова суду підлягає скасуванню з закриттям провадження в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.