Єдиний унікальний номер 229/2545/15-п Номер провадження 33/775/52/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2015 року м. Артемівськ

Суддя судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Донецької області Савкова С.В., за участі секретаря судового засідання Гуляєва М.В., прокурора Сергєєвої Д.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 30 липня 2015 року, якою

ОСОБА_2, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дружківка Донецької області, громадянка України, тимчасово безробітна, одружена, має на утриманні малолітню дитину, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, фактично мешкає АДРЕСА_2, визнана винною за ст. 172-6 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн, стягнуто судовий збір в розмірі 36грн. 54коп., -

ВСТАНОВИЛА:

Як визнав суд, ОСОБА_2 перебувала на посаді старшого державного інспектора відділу податкового аудиту ДПІ у м. Дружківці ГУ Міндоходів у Донецькій області та 11 квітня 2014 року була звільнена з займаної посади.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеним цим законом.

У порушення вимог ч.1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік за формою, передбаченою зазначеним Законом, ОСОБА_2 за останнім місцем роботи подала невчасно, а саме 14 травня 2015 року. Відповідно до посадової інструкції старшого державного інспектора відділу податкового аудиту, затвердженої начальником ДПІ у м. Дружківці ТУ Міндоходів від 27.04.2014 року, ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим п.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

В апеляційній скарзі на зазначену постанову судді ОСОБА_2. посилається на те, що судом при розгляді протоколу про скоєння адміністративного правопорушення не було з'ясовано всіх обставин справи та не надана правова оцінка даним ОСОБА_2 . поясненнями. Звертає увагу на те, що вона не працювала на протязі шести років, їй не було повідомлено відповідальним працівником відділу кадрів про необхідність надання декларації після звільнення. Тому у неї був відсутній умисел на ухилення чи на несвоєчасно подання декларації. Вважає також, що суддею застосований закон про адміністративну відповідальність, який почав діяти з 26 квітня 2015 року, тобто після скоєння нею адміністративного правопорушення станом на 1 квітня 2014 року, і який посилив адміністративну відповідальність, що неприпустимо на підставі ст.8 КУпАП. Звертає увагу, що суддею не було задоволено її клопотання про фіксування судового процесу за допомогою технічних записів, що є порушенням процесуальних прав. Просить скасувати постанову судді, провадження по справі припинити.

Прокурор подав заперечення на апеляцію.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- ОСОБА_2 підтримала доводи апеляції;

- прокурор заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено суддею першої інстанції, на момент звільнення ОСОБА_2 перебувала на посаді старшого інспектора відділу податкового аудиту ДПІ у м. Дружківці ГУ Міндоходів у Донецькій області та звільнена з займаної посади 11 квітня 2014 року. ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені п.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції».

Відповідно до ч.1ст.12 зазначеного Закону суб'єкти декларування, які звільнились або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Таким чином, ОСОБА_2 повинна була подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік до 01.04.2015 року.

Відповідно до п. 2 Порядку ведення особових справ державних службовців в органах виконавчої влади», затвердженого постановою КМУ від 25 травня 1998 року № 731 «В особовій справі повинні міститися такі документи: 4) підписані претендентом попередження про встановлені законодавством України обмеження, пов'язані з прийняттям на державну службу та її проходженням, а також документ про

ознайомлення із Загальними правилами поведінки державного

службовця». Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку попередження про встановлені Законами України "Про державну службу", "Про запобігання корупції" обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження підписується

претендентом разом з поданням заяви про призначення (для окремих

посад обмеження передбачені також Конституцією України

та спеціальними законами).

Відсутність даних відомостей в особовій справі ОСОБА_2, та обставина, що вона не працювала тривалий період часу свідчать про відсутність прямого умислу у ОСОБА_2 на скоєння адміністративного правопорушення, але свідчать про необережність з її сторони, що не виключає адміністративної відповідальності за ст. 172-6 КУпАП, яка не є суто корупційним правопорушенням, а є пов'язаною з порушенням встановлених законом вимог. Посилання апелянта на порушення принципу правової визначеності в тій частині, що жодна з норм, які приймають державні органи влади, не може бути застосованою до не поінформованих осіб, не свідчить про відсутність в діях ОСОБА_2. складу адміністративного правопорушення, так як Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» був оприлюднений як в офіційних, так і в неофіційних засобах масової інформації, був відомим широкому загалу, невпинно обговорювався в медіа - засобах, був і є нагальним для суспільства, тобто говорити про порушення принципу правової визначеності підстав немає.

Таким чином, суддя першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП - несвоєчасне подання декларації.

Разом з тим, корупційні діяння вважаються закінченими з моменту незаконного або протиправного одержання особою матеріальних благ, порушення спеціальних обмежень, з моменту вчинення зазначених у диспозиції статті дій або бездіяльності і відповідальність за них настає незалежно від одержання особою матеріальних благ, пільг,послуг, інших переваг.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою,що додається до Закону. Таким чином, подання декларації уже 1 квітня містить склад адміністративного правопорушення та свідчить про бездіяльність декларанта, в даному випадку - ОСОБА_2

Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, який введено в дію з 26 квітня 2015 року, були внесені зміни до ст. 172-6 КУпАП, направлені на посилення відповідальності.

На підставі раніше викладеного судді слід було керуватись положеннями ч.1 ст. 172-6 КУпАП в редакції, що діяла станом на 1.04.2015 року, а саме: «Неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції",- тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти п'яти

неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

Таким чином, постанову судді слід змінити в частині розміру накладеного стягнення.

Відмова судді у фіксуванні судового засідання за допомогою технічного засобу не тягне скасування постанови суду, оскільки під час засідання вівся протокол, Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає обов'язок суду фіксування засідання за допомогою технічних засобів.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 294 КупАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дружківського міського суду Донецької області від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 - змінити.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ч.1ст.172-6 КУпАП ( в ред.13.05.2014р.) у виді десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

В іншій частині постанову судді залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя