Справа № 308/1721/15-п
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

21.08.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю представника Закарпатської митниці ДФС Горзов Н.П., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем м. Хмельницький, мешканцем АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою останнього на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2015,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді ОСОБА_2 визнано винуватим у порушенні митних правил, передбаченому ч.1 ст.483 МК України (переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом) з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме автомобілю «BMW 525», кузов № НОМЕР_1, 1997 року випуску, двигун дизельний, робочий об'єм 2 497 см куб., реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2 та штрафу в розмірі 100 відсотків вартості цих товарів - 55 303,82 грн.

В оскарженій постанові судді від 16.07.2015 йдеться про порушення ОСОБА_2 митних правил за таких обставин.

Так, 17.01.2015, о 04 год. 42 хв., в зоні митного контролю митного поста «Ужгород» Чопської митниці Міндоходів, на ділянці «В'їзд в Україну» пасажирського напрямку, ОСОБА_2, прямуючи на вказаному вище автомобілі зі Словацької Республіки в Україну, подав органу доходів і зборів як підставу для переміщення вищевказаного автомобіля через митний кордон України, крім інших, документ, який підроблено - засвідчену нотаріусом в м. Варшава - ОСОБА_4 та зареєстроване в реєстрі за № 0111/2015 видану на його ім'я довіреність на право користування (керування) вказаним транспортним засобом з правом виїзду за кордон від 15.01.2015, видану власником - ОСОБА_10, PESEL НОМЕР_4, паспорт НОМЕР_3.

З офіційної відповіді нотаріуса - ОСОБА_4 за вх. № 753-кб/11-21 від 19.01.2015 слідує, що реєстрація за вказаним вище № 0111/2015 не здійснювалась у їх нотаріальному офісі - підпис на зазначеному документі (довіреності від 15.01.2015) не легалізувався у їх офісі, а її підпис та печатку підроблено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить 1) поновити пропущений ним з поважних причин передбачений ч.2 ст.294 КУпАП строк апеляційне оскарження винесеної стосовно нього вказаної вище постанови судді від 16.07.2015, 2) скасувати останню та прийняти нову, якою закрити провадження у справі в зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та повернути вилучений у нього вказаний автомобіль.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску ним строку на оскарження постанови судді, ОСОБА_2 посилається на те, що під час розгляду справи у судовому засіданні 16.07.2015 він не був присутнім і постанову, яку йому не було надіслано, отримано ним в суді лише 24.07.2015, що підтверджується його підписом про отримання постанови на останньому аркуші в матеріалах справи. Вказані обставини перешкодили йому вчасно оскаржити постанову.

Обґрунтовуючи апеляційну саргу, ОСОБА_2 зазначає, що суддею першої інстанції не взято до уваги відсутність в матеріалах справи доказів, які б свідчили про наявність у нього умислу та мети на переміщення через митний кордон України зазначеного вище автомобіля з приховуванням останнього від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для його переміщення підробленого документу (довіреності на право користування транспортним засобом від 15.01.2015). Жодних неправдивих відомостей щодо автомобіля не надавав і будь-яких дій щодо приховування дійсних документів ним вчинено не було, у зв'язку із чим ОСОБА_2 вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Вказаний автомобіль він придбав у ОСОБА_5, під час нотаріального посвідчення довіреності на транспортний засіб він не був присутній, вказану довіреність, технічний паспорт та ключі від автомобіля йому надав ОСОБА_5. Вказані доводи ніким і нічим не спростовані.

Відповідь нотаріуса м. Варшава ОСОБА_4 від 19.01.2015 складена іноземною мовою, її переклад не завірений і не містить даних стосовно попередження перекладача про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад; відповідь «не була легалізована у їхньому офісі», обидва документи були підроблені - підпис не її, а зміст тексту завірення неправильний; у ній відсутні невід'ємні атрибути документу: підпис та відбиток печатки, тому вказана відповідь не може бути визнана допустимим доказом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, на апеляційний розгляд справи не з'явився, однак подав заяву з проханням провести такий без його участі.

З поданого представником Закарпатської митниці ДФС Горзов Н.П. заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається наступне.

Так, одним з документів, що підтверджує право користування транспортним засобом є відповідне доручення (довіреність); відповідно до ч.3 ст.244, ч.2 ст.316 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами; особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

На момент перетину ОСОБА_2 державного кордону (за обставин, наведених вище в оскарженій постанові судді), він подав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та доручення, які жодним чином не підтверджують його право власності чи користування вказаним транспортним засобом, оскільки такий зареєстровано за іншою особою, а доручення є недійсним. Отже, з цих підстав представник митниці зазначає, що ОСОБА_2 не мав правових підстав переміщувати вказаний автомобіль через митний кордон України, а тому вважає оскаржену постанову судді від 16.07.2015 законною та обґрунтованою, яку просить залишити без змін, а апеляційну скаргу на неї - без задоволення.

Також представник митниці вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на оскарження винесеної щодо нього постанови судді без поважних причин, оскільки він належним чином повідомлявся про місце, дату та час судового розгляду 16.07.2015, на який в суд першої інстанції не прибув без поважних причин.

Заслухавши доводи представника митниці на обґрунтування поданого нею заперечення проти апеляційної скарги в частині, що стосується правомірного визнання суддею ОСОБА_2 винуватим за ч.1 ст.483 МК України, а також висновок щодо необхідності застосування у даному конкретному випадку положення ч.3 ст.467 МК України, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що клопотання апелянта про поновлення пропущеного ним 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови судді підлягає задоволенню відповідно до ст.289 КУпАП, оскільки на розгляді справи він не був присутнім і жодного доказу про дату вручення йому копії оскарженої постанови судді матеріали справи не містять; з цих підстав зазначені вище доводи заперечення представника митниці проти такого клопотання ОСОБА_2 апеляційний суд відкидає - з наявного на а.с. 44,45 рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (повістки) вбачається, що таке повернуто суду у зв'язку із закінченням терміну зберігання; суд, виконавши вимоги ст.277-2 КУпАП щодо сповіщення особи про дату, час та місце розгляду справи, не дотримався вимог ч.1 ст.285 КУпАП стосовно надіслання протягом трьох днів копії постанови особі, щодо якої її винесено.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Факт порушення ОСОБА_2 митних правил, а отже і вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України стверджується як протоколом про порушення митних правил, так і сукупністю наявних у справі матеріалів, зокрема: письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 та ОСОБА_2, згідно яких останній переміщував за вказаних обставин зазначений вище автомобіль, надавши органу доходів і зборів, серед інших документів, довіреність на право керування цим автомобілем з правом виїзду за кордон, нібито видану на його ім'я власником - ОСОБА_10 та засвідчену нотаріусом в м. Варшава - ОСОБА_4 від 15.01.2015; офіційним повідомленням останньої за вх. № 753-кб/11-21 від 19.01.2015, з якого слідує, що реєстрація довіреності за вказаним вище № 0111/2015 не здійснювалась у їх нотаріальному офісі - підпис на зазначеному документі (довіреності від 15.01.2015) не легалізувався у їх офісі, а її підпис та печатку підроблено, зміст тексту завірення є неправильним; актом про проведення огляду товарів, транспортних засобів (а.с. 1-5, 8-12, 13,14, 20-21).

Даним доказам суддею надано правильну оцінку і враховано при винесенні оскарженої постанови, якою ОСОБА_2 обґрунтовано визнано винуватим за ч.1 ст.483 МК України.

На підтвердження своїх доводів про правильність перекладу вказаної відповіді нотаріуса ОСОБА_4 від 19.01.2015, представник митниці надала апеляційному суду завірені копії диплому перекладача ОСОБА_7 та наказу начальника Закарпатської митниці ДФС Симчери В.В. «Про особовий склад» № 104-о.

З наведеного слідує, що ОСОБА_2 не мав правових підстав переміщувати зазначений транспортний засіб через митний кордон України.

Разом з тим, правильно встановивши фактичні обставини справи в їх сукупності, при вирішенні питання про можливість накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, суддею місцевого суду не перевірено доводів, викладених в повідомленні старшого слідчого СВ Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області Дочинець Т.А. від 12.05.2015 № 17015 про закриття кримінального провадження № 0000234 від 21.01.2015 (а.с.40).

Так, частиною 3 статті 467 МК України передбачено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях правопорушника ознак порушення митних правил, адміністративні стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

З надісланої апеляційному суду постанови вказаного слідчого про закриття зазначеного кримінального провадження вбачається, що дане процесуальне рішення прийнято ще 29.03.2015, а постанову про накладення наОСОБА_2 зазначених вище адміністративних стягнень суддею винесено 16.07.2015 - поза межами передбаченого ч.3 ст.467 МК тримісячного строку (останнім днем можливості накладення стягнення в даному випадку є 29.06.2015).

З цих підстав постанова судді в частині накладення наОСОБА_2 адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі ст.529 ч.5 МК України, п.7 ст.247 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.528 МК України, якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил або її представникові.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 467 ч.3, 528 ч.3, 529 ч.5 МК України, ст.ст. 289,294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити та поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження винесеної стосовно нього постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2015.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, вищевказану постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.07.2015 в частині накладення наОСОБА_2 адміністративного стягнення скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Конфіскований (вилучений) транспортний засіб, автомобіль «BMW 525», кузов№ НОМЕР_1, 1997 року випуску, двигун дизельний, робочий об'єм 2 497 см куб., реєстраційний номерний знак Республіки Польща НОМЕР_2, повернути особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил або її представникові.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя