Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/7875/15-п Головуючий у 1-й інст. Гулак Н. А.
Категорія ч.1 ст. 130 УпАП Доповідач Бережна С. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови судді вчинене ОСОБА_2 правопорушення полягало в тому, що о 1 годині 35 хвилин 25 травня 2015 року на вул. Перемоги, 3, в м. Житомирі керувала автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медогляду для визначення стану спяніння відмовилася в присутності двох свідків, тобто порушила вимоги п.2.5а ПДР України, чим скоїла правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На прийняте суддею рішення правопорушниця ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення. Посилається на те, що під час розгляду справи 06 липня 2015 року присутньою не була, оскільки на попередньому засіданні розгляд справи переносився на 07 липня 2015 року про що свідчать відомості в матеріалах справи. Зазначає, що постанова суду є незаконною та не обґрунтованою, судовий розгляд проведено не обєктивно та не повно, оскільки суд проігнорував її клопотання про виклик свідків з її сторони. Вказує, що від медичного огляду на стан спяніння запропонованого працівниками ДАІ не відмовлялася, проте єдиною умовою проходження медичного огляду було доставлення її до медичного закладу працівниками ДАІ, оскільки в її машині палива вистачало лише щоб доїхати додому. Стверджує, що не відмовлялася від проходження медичного огляду, а навпаки сама наполягала на його проведенні, при цьому працівниками ДАІ було грубо порушено Інструкцію «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», тому вважає, що в її діях відсутній склад даного правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2. яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, вважаю, що заява про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суддя суду першої інстанції зазначених вимог закону в повній мірі не дотримався.

З матеріалів справи вбачається, що дані про повідомлення ОСОБА_2 та про те, що вона отримала повідомлення або повістку про дату та час розгляду справи в суді щодо неї, в матеріалах відсутні. Розгляд справи щодо ОСОБА_2 06 липня 2015 року відбувся за її відсутності, тому вона була позбавлена можливості захищати свої права у суді. Хоча копію постанови судді Червінська В.М. отримала 08 липня 2015 року, а апеляційну скаргу подала 22 липня 2015 року, у звязку з тим, що суддею суду першої інстанції було порушено право ОСОБА_2 на захист та право відстоювати свої інтереси у суді, вважаю за можливе задовольнити заяву ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки її доводи про причини пропуску такого строку є поважними.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то вони не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскарженої постанови, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суддя суду першої інстанції зазначених вимог закону при розгляді справи по суті дотримався.

Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП наступає за відмову особою, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Відповідно до ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Відповідно до п.2.1 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності ознак, передбачених у пункті 1.3 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

Так, в судовому засіданні працівник ДАІ ОСОБА_6 вказав, що під час патрулювання вулицями міста він звернув увагу на автомобіль НОМЕР_2, який рухався по майдану Соборному в м. Житомирі, так як на ньому були включені габаритні ліхтарі, після зупинки автомобіля він підійшов до дверцят водія, в салоні автомобіля була декілька жінок, від них відчувався запах алкоголю, він запропонував водію пройти тест на алкоголь, проїхати до лікарні, на що водій відмовилася. Інші у розмову не втручалися, мовчали. Він запросив двох свідків, це водії таксі, яких він зупинив, в їх присутності він теж запропонував водію пройти медогляд на що правопорушник відмовилася, копію протоколу відмовилася отримати теж, говорила, що юрист і все вона робить вірно.

За письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які вони підтвердили під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, вони підходили до автомобіля разом з працівниками ДАІ, водій автомобіля - жінка - не хотіла проходити медогляд, з нею в салоні було ще декілька жінок, від всіх них відчувався запах спиртного, від водія теж, тому вони вважають, що водій поступила неправильно, відмовившись пройти огляд на стан спяніння.(а.с.4-5).

При огляді запису з відео реєстратора під час розгляду в суді першої інстанції встановлено, що автомобіль НОМЕР_3, був зупинений працівниками міліції на майдані Соборному в м. Житомирі, спочатку до автомобіля підійшли працівник ДАІ та його колега, розмова відбувалася біля дверей водія, потім працівники міліції відійшли від автомобіля і через деякий час повернулися зі свідками, знову ті підійшли до автомобіля, Subагu д.н.з. НОМЕР_4 до дверцят водія. Вказаний запис підтвердив пояснення свідків та працівника ДАІ щодо їх сумісного спілкування з водієм автомобіля.

Як вбачається з матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №211724 від 25 травня 2015 року, поясненнями незалежних свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, поясненнями працівника ДАІ ОСОБА_6, записом з відео реєстратора. (а.с. 2,4,5)

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами.

Доводи правопорушниці ОСОБА_2, викладені в її апеляційній скарзі з приводу того, що вона не відмовлялася від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного спяніння, є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах справи, спростовуються наданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами, перевіреними при розгляді справи в суді першої інстанції, не довіряти яким підстав немає .

З огляду на викладене, ОСОБА_2 в присутності двох свідків, які є неупередженими та не заінтересованими в результатах розгляду справи, відмовилася від проходження в установленому законом порядку від огляду на стан спяніння, запропонованого працівником міліції з використанням спеціального пристрою - алкотестера, тому її доводи про те, що вона не відмовлялася від проходження медогляду, а просила працівників міліції відвести її до лікарні для проведення медогляду, не ґрунтуються на вимогах закону. Посилання ОСОБА_2 на те, що працівник ДАІ не пропонував їй проходження тестування на алкотестері та відмовився доставити її у медичний заклад належними та допустимими доказами не підтверджується, навпаки спростовується наведеними вище поясненнями як самого працівника ДАІ, так і незалежних свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7 Зазначене також підтверджується результатами службової перевірки дій працівників ДАІ, здійсненої на підставі заяви ОСОБА_2

Посилання апелянта на упередженість свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_7, оскільки вони є таксистами та залежать від ставлення до них працівників ДАІ, є суб»єктивною думкою апелянта та належними та допустимими доказами не підтверджено.

При цьому не спростовують висновків судді суду першої інстанції пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, опитаних в судовому засіданні при розгляді апеляційної скарги, оскільки за поясненнями ОСОБА_2 та самих свідків вони є подругами, у зв»язку з чим вони можуть бути зацікавленими у відповідному вирішенні справи. Крім того як встановлено з їх пояснень, вони на час вчинення ОСОБА_9 правопорушення перебували у стані алкогольного сп»яніння, ступінь якого ніким не визначався, що викликає сумніви у достовірності та об»єктивності їх сприйняття того, що відбувалося, а таким чином і їх пояснень щодо даних обставин.

Посилання апелянта та її захисника на те, що ОСОБА_2 відразу після відповідних подій звернулася до працівників міліції із заявою про незаконне вилучення у неї документів на право управління транспортним засобом, а також на те, що вона проходила курс лікування антибіотиками, про що надано відповідні документи, що на їх думку виключає вживання нею в той час алкогольних напоїв, не можуть бути належними та допустимими доказами, є тільки припущеннями, які не спростовують висновків судді суду першої інстанції.

Інших доказів, які б спростували докази , додані до протоколу про адміністративне правопорушення та досліджені в суді першої інстанції, та могли б бути підставою для спростування висновків судді суду першої інстанції та скасування оскарженої постанови і закриття провадження по справі у зв»язку з відсутністю складу правопорушення , апелянтом не наведено.

При цьому сам факт того, що ОСОБА_2 не була присутня в останньому судовому засіданні, не може бути такою підставою, оскільки відповідно до положень ст.. ст.. 268, 294 КУпАП апелянт не позбавлена можливості надавати докази в апеляційній інстанції та використовувати інші свої процесуальні права, які з об»єктивних причин не змогла здійснити в суді першої інстанції, чим вона і скористалася.

Питання про зменшення призначеного суддею стягнення у відповідності до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 та її захисник в апеляційній інстанції не ставили.

Підстави для скасування оскарженої постанови з мотивів, наведених в апеляційній скарзі правопорушниці ОСОБА_2, відсутні, постанова судді у відповідності до положень ст.. 294 КУпАП повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга відхилена.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_2, задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2015 року щодо неї, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: