Провадження №3/761/3922/2015
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 вересня 2015 року м.Київ

Шевченківський районний суд м.Києва у складі: головуючого судді Лінника О.П., при секретарі Нагорній І.І., за участю прокурора Воробйової О.С., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративний протокол про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Славута Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді головного спеціаліста ПрАТ «Калинівка», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, будучи державним службовцем, суб'єктом відповідальності за вчиненя корупційного правопорушення згідно п. «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції»), маючи спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу, працюючи на посаді головного спеціаліста відділу транспортного забезпечення управління ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України, розташованого за адресою: м.Київ, Львівська площа, 8 порушив вимоги п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Відповідно до витягу з Наказу Державної фіскальної служби України від 13.08.2014 року №233-о ОСОБА_1 переведений на посаду головного спеціаліста відділу транспортного забезпечення управління ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури служби.

Згідно витягу з наказу Міністерства доходів та зборів України від 24.12.2014 року №3916-о ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ ранги.

01.08.2002 року ОСОБА_1 прийнято присягу державного службовця та 26.11.2013 року попереджено про обмеження, спрямовані на запобігання та протидію корупції; щодо одержання дарунків; щодо роботи близьких осіб; щодо осіб, які звільнилися з посад або припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави; вимоги фінансового контролю; врегулювання конфлікту інтересів; особливості звільнення з роботи, які вчинили корупційні правопорушення, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Крім того, суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Згідно розділу ХІІІ прикінцевого положення Закону України «Про запобігання корупції», до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб'єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Наказом Державної фіскальної служби України від 29.08.2014 року №331-о ОСОБА_1 звільнений із займаної посади за угодою сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України.

Разом з цим, 29.08.2014 року ОСОБА_1 попереджений про вимоги ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», зокрема про те, що суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Листом Департаменту персоналу Державної фіскальної служби України від 28.04.2015 року №1092-99-99-04-02-02-18 повідомлено про неподання ОСОБА_1 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Фактичним моментом виявлення вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП слід вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративного протоколу, тобто 17.08.2015 року.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи державним службовцем, суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно п. «в» ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (п. «в» ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції»), маючи спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу, працюючи на посаді головного спеціаліста відділу транспортного забезпечення управління ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України, що розташована за адресою: м.Київ, Львівська площа, 8 порушив вимоги п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме не подав під час звільнення із займаної посади декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, а саме: за проміжок часу з 01.01.2014 року по 29.08.2014 року, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні прокурор вважає, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, зазначене у протоколі.

ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що він подав декларацію до відділу кадрів, проте кому саме було подано декларацію, він не пам'ятає.

Судом були дослідженні матеріали справи, а саме:

-протокол про адміністративне правопорушення №9 від 17.08.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за ст.172-6 ч.1 КУпАП;

-письмові пояснення ОСОБА_1 від 17.08.2015 року, в яких він зазначив, що при звільненні він подавав декларацію до відділу кадрів, проте кому саме він її подав не пам'ятає;

-попередження про обмеження, спрямовані на запобігання та протидію корупції; щодо одержання дарунків; щодо роботи близьких осіб; щодо осіб, які звільнилися з посад або припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави; вимоги фінансового контролю; врегулювання конфлікту інтересів; особливості звільнення з роботи, які вчинили корупційні правопорушення, встановлені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», з якими 26.11.2013 року був ознайомлений ОСОБА_1;

-копія наказу №3916-0 від 24.12.2013 року про призначення ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу централізованих закупівель управління державних закупівель Департаменту інфраструктури Міністерства доходів і зборів України;

-копія наказу №331-0 від 29.08.2014 року про звільнення ОСОБА_1 із посади головного спеціаліста відділу транспортного забезпечення управління ресурсного забезпечення Департаменту інфраструктури Державної фіскальної служби України за угодою сторін;

-копія попередження ОСОБА_1 від 29.08.2014 року про вимоги ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», відповідно до якого ОСОБА_1 письмово попереджений про обов'язок подачі декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями;

-копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік;

-копія листа в.о. директора Департаменту персоналу Державної фіскальної служби про направлення списку осіб, які звільнилися в 2014 році та не подали декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у визначений законом строк, відповідно до якого ОСОБА_1 входить до списку таких осіб.

Суд, вислухавши показання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, вважає, що ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-6 ч.1 КУпАП, тобто несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

При цьому, показання ОСОБА_1 про те, що він подавав до відділу кадрів Державної фіскальної служби України декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, але не пам'ятає кому саме, не підтверджуються зібраними матеріалами справи та повністю спростовуються листом в.о. директора Департаменту персоналу Державної фіскальної служби про направлення списку осіб, які звільнилися в 2014 році та не подали декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік у визначений законом строк, відповідно до якого ОСОБА_1 входить до списку таких осіб.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався. Також судом враховується ступінь вини ОСОБА_1 та його ставлення до вчиненого.

На підставі викладеного, суд вважає, що з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень буде необхідним та достатнім застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст..172-6 ч.1 КпАП України, у вигляді штрафу в мінімальному розмірі.

На підставі викладеного, відповідно до ст.247, 283, 284, Кодексу України про адміністративне правопорушення, суд

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-6 ч.1 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 36 грн. 54 коп..

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва.