Справа №560/855/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від органів ВДАІ з обслуговування Дубровицького району підпорядковуваного УМВС України в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії СР №915619 виданий 20.05.2002 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Права та обовязки передбачені ст.268 КУпАП, ОСОБА_1 розяснені.

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії АП1 №298219 від 29.05.2015 року, о 23-20 год. по вулиці Грушевського в м.Дубровиця Рівненської області, ОСОБА_1 керував мопедом марки «Дефіант» без номерного знаку, перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Вимірювання проводилось за допомогою газоаналізатора «Drager», в присутності двох свідків.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 в силу ст.268 КУпАП від дачі пояснень та підпису у протоколі у присутності двох свідків відмовився.

Ст.245 КУпАП, передбачається, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

При оцінці доказів при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, уповноважені особи повинні з'ясувати, чи припустиме використання отриманих відомостей як доказів у цій справі, чи стосуються отримані фактичні дані до конкретної справи, чи вірогідний цей доказ і як він взаємопов'язаний з іншими доказами у справі, чи є достатньою вся сукупність отриманих фактичних даних для того, щоб прийняти законне, об'єктивне й обґрунтоване рішення з адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На розгляді справи у суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнав та пояснив, що 29 травня 2015 року алкогольних напоїв він не вживав. Керуючи мопедом у нього закінчилось пальне, після чого, повів мопед додому в руках. По дорозі біля ОСОБА_1 зупинились працівники ВДАІ та без будь-яких на те підстав, почали наполягати продути трубку. Після того, як ОСОБА_1 її продув, то працівники почали складати протокол та звинуватили його у керуванні мопедом у стані алкогольного спяніння. На всі пояснення ОСОБА_1, що алкогольних напоїв він не вживав і мопедом не керував, останні уваги не звернули. Після цього, ОСОБА_1 почав наполягати на проведенні повторного освідчення, але вже в лікувальному закладі, оскільки з висновками попереднього був не згідний. Проте працівники ВДАІ слухати його не стали, а навпаки викликали наряд міліції та доставили ОСОБА_1 до Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області.

Також ОСОБА_1 додав, що покази свідків, які зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не можуть бути достовірними, оскільки на місці пригоди їх не було, а бачив він їх тільки у райвідділі, коли вони розписувалися у протоколі.

Викликаний для дачі пояснень свідок ОСОБА_2, пояснив, що 29 травня 2015 року, бачив, як ОСОБА_1 вів мопеда додому в руках. На його запитання чому не їде мопедом, ОСОБА_1 відповів, що закінчилось пальне.

Викликана для дачі пояснень свідок ОСОБА_3, суду пояснила, що 29 травня 2015 року знаходячись вдома зателефонувала ОСОБА_1 запитати де він. На що ОСОБА_1 відповів, що веде мопеда додому в руках, оскільки закінчилось пальне.

На розгляд справи до суду викликався начальник ВДАІ з обслуговування Дубровицького району ОСОБА_4, який склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, проте до суду він не зявився.

Посадова особа, яка виносить постанову, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" звертається увага судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме фабули протоколу серії АП1 №298219 від 29.05.2015 року (а.с.2) він був складений працівниками ВДАІ за керування ОСОБА_1 мопедом у стані алкогольного спяніння.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 1.9. «Правил дорожнього руху України», передбачено, що водієм є особа, яка керує транспортним засобом, а пішоходом особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в інвалідних колясках без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу чи інвалідну коляску. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 мопедом не керував, а знаходився у статусі пішохода, а тому, у працівників ВДАІ були відсутні підстави для складання на ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Порядок огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного сп'яніння і правові наслідки його недотримання визначенні статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно ч.2 ст. 256 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 жителі м.Березівка, Лідського району Гродненської області Республіки Білорусь, а у матеріалах справи наявні пояснення свідка ОСОБА_7, згідно яких, 29.05.2015 року о 23-20 год. по вулиці Грушевського в м.Дубровиця Рівненської області, ОСОБА_1 керував мопедом перебуваючи у стані алкогольного спяніння. Проте, як встановлено в судовому засіданні, на місці пригоди вказаних свідків не було, а підписували протокол свідки вже у райвідділі міліції, а тому пояснення вказаних свідків, суд оцінює критично і до уваги не бере, оскільки бачити факт керування ОСОБА_1 мопедом вони не могли.

З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що з результатами проведеного тесту приладом «"Drager"», він не погодився, а тому відразу наполягав на повторному оглядові, але вже у лікувальному закладі, що було проігноровано працівниками ВДАІ.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя.

Аналогічне положення міститься і в п. 1.7. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом МВС України та МОЗ України від 09.09.2009 № 400/666, згідно з яким у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ч.6 ст.266 КУпАП направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.5 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення. Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності.

Всупереч вищевказаним вимогам, працівники ВДАІ відмовили у законній вимозі ОСОБА_1 на повторне освідчення, в лікувальному закладі.

Частиною 5 статті 266 КУпАП встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Не погоджуючись із складеним працівниками ВДАІ протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 подав в прокуратуру Рівненської області, Управління МВС України в Рівненській області, Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області на їх дії скаргу (а.с.15-18).

Відповідно до п.п. 15.5.3. п 15.1., п. 27.8. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, що затверджена наказом МВС України від 27.03.2009 N 111, при порушенні учасником дорожнього руху ПДР працівник підрозділу ДПС: встановлює та фіксує дані свідків та очевидців протиправних дій особи. Під час несення служби працівник підрозділу ДПС відповідно до норм чинного законодавства може застосовувати необхідні технічні засоби та технічні прилади для виявлення відповідного правопорушення.

При складанні протоколу про адміністративні правопорушення, працівниками ВДАІ, провели огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп'яніння, з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що ОСОБА_1 дійсно керував мопедом, при цьому знаходився у стані алкогольного спяніння, а факти порушень, про які зазначені в протоколі, грунтуються виключно на припущеннях інспектора ВДАІ. Ніяких засобів відео - чи фото фіксації в процесі складання відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення працівник ДАІ не застосовував.

Ст. 62 Конституції України передбачає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, суд приходить до висновку, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими доказами, оскільки фактично ґрунтуються виключно на обставинах викладених в протоколі працівником ДАІ та не відповідають дійсним обставинам справи, а тому не можуть бути прийняті судом як достовірні.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу адміністративного впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, у зв'язку з недоведеністю та недостатністю належних, об'єктивних та обґрунтованих доказів, що підтверджують його вину, оскільки висновок особи, яка склала протокол не підтверджується сукупністю доказів, а отже не відповідає вимозі їхньої достатності, а тому провадження в даній справі слід закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: