Провадження № 3/200/826/2015 Справа № 200/6452/15-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня 18 дня уддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_1,

з участю: прокурора Загной О. Г.,

захисника адвоката ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне корупційне правопорушення за ч. 1 ст. 1726 КУпАП, порушену начальником першого сектору першого відділу ГВ БКОЗ УСБ України в Дніпропетровській області, майором юстиції ОСОБА_3, за протоколом про притягнення до відповідальності:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), громадянки України, народженої у м. Луцьку Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженої, яка з 2006 року обіймає посаду начальника інвестиційно-кошторисного відділу Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області, проживає за місцем реєстрації в м. Дніпропетровську на вулиці Агнії Барто, 10/26,

встановив:

За протоколом № 9 від 30.03.2015 ОСОБА_4 притягається до адміністративної відповідальності за те, що вона, будучи за посадою субєктом декларування згідно з ст. 1 та п. 2 «а» ч. 1 ст. 4 Закону України № 3206-VI від 07.04.2011 «Про засади запобігання і протидії корупції», в м. Дніпропетровську за місцем роботи на вулиці Леніна, 24, всупереч ч. 1 ст. 12 цього Закону декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік встановленої форми подала лише 20.02.2015, тобто несвоєчасно.

ОСОБА_4, даючи пояснення судді, на засіданні свою вину не визнала повністю, заперечуючи відсутністю у неї умислу, оскільки їй за місцем роботи ніхто не повідомляв про обовязок дотримуватися вимог фінансового контролю аж до лютого 2015 року, коли надійшов відповідний запит правоохоронних органів. Пояснила, що Державне агентство автомобільних доріг України обласну Службу автомобільних доріг, затвердивши Положення про неї, наказом № 12 від 02.11.2011 визначила одержувачем бюджетних коштів, яка статусу бюджетної установи чи організації не має, а тому до юридичних осіб публічного права відноситися не може. Як вбачається з її пояснень, раніше в трудовому колективі поставало питання про коло посад, на які розповсюджуються обмеження щодо використання службового становища, у звязку з чим УКРАВТОДОР листом № 624/3/9.2-27 від 03.03.2014 вказував на обовязкове дотримання вимог фінансового контролю керівником Служби, його заступниками та головним інженером, у звязку з чим вона себе не вважала субєктом декларування, через що вона допустила бездіяльність з необережності.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя за розгляду справи про адміністративне правопорушення розвязує всі питання факту і права, дотримуючись засад судочинства та здійснення правосуддя для збереження неупередженості, оцінивши докази на їх достатність для вірогідних та безсумнівних висновків про вчинене на засадах забезпечення доведеності вини за ст. 129 Конституції України, виключивши висновки, що ґрунтуються на припущеннях чи будь-якому з доказів з наперед встановленою силою.

Заслухавши заперечення ОСОБА_4, дослідивши зібрані докази, належить дійти висновку про відсутність підстав для накладення стягнення, виходячи з наступних мотивів.

Так, дійсно, фактичними даними опису документів особової справи ОСОБА_4 та самої декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік (а.с. 10, 12-16) безспірно підтверджене складання останньої 19.02.2015 і подання за місцем роботи наступного дня 20.02.2015, з чим узгоджуються пояснення свідка ОСОБА_5, яка працює старшим інспектором з кадрів, про несвоєчасну здачу їй цієї декларації (а.с. 35-36). Прийняття ОСОБА_4 на роботу до Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області безсумнівно доведено відомостями особового листка по обліку кадрів (а.с. 17-19) в сукупності з особистою заявою і наказом начальника № 30-к від 20.09.2005 (а.с. 28-29).

З долученого в копії Положення про Службу автомобільних доріг у Дніпропетровській області (а.с. 39-46) вбачається, що за наказом Голови Державного агентства автомобільних доріг України № 12 від 02.11.2011 ця Служба створена у формі неприбутковою державної організації на правах юридичної особи з утриманням за рахунок бюджетних коштів та з переданням їй майна державної власності на речовому праві оперативного управління, на що вказала свідок ОСОБА_6, працююча на посаді начальника адміністративно-господарського відділу (а.с. 37-38). У посадовій інструкції (а.с. 34), з якою в червні 2012 року ознайомлена під розпис ОСОБА_4, описане коло її обов'язків і повноважень за посадою, що заміщається нею згідно з штатним розкладом, з підпорядкуванням їй працівників відділу з метою виконання поставлених перед ним завдань і функцій видачі вихідних даних проектним організаціям на розробку кошторисів з контролем над забезпеченням підрядників проектно-кошторисною документацією поточного ремонту доріг та над правильністю розрахунку договірної ціни для укладення договорів підряду. Відповідно, на час події проступку перебування ОСОБА_4 постійно на посаді начальника інвестиційно-кошторисного відділу за переведенням з 14.08.2006 з покладанням неї кола організаційно-розпорядчих обов'язків керівництва структурним підрозділом державної організації, безперечно, прямо підтверджується наказом № 63-к від 14.08.2006 про призначення на посаду (а.с. 30).

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 81 ЦК України залежно від порядку створення у визначених спеціальним Законом організаційно-правових формах діють юридичні особи публічного права, що утворюються розпорядчим актом органу державної влади. На виконання ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» Державне агентство автомобільних доріг України відповідно до Указу Президента України № 456/2011 від 13.04.2011 створене на правах центрального органу виконавчої влади.

Отже, Служба автомобільних доріг в Дніпропетровської області створена на підставі наказу органу публічної влади у формі неприбуткової державної організації, що фінансується за рахунок бюджетних коштів, із затвердженням положення про неї на правах юридичної особи публічного права, а ОСОБА_4, виконуючи організаційно-розпорядчі обов'язки керівництва структурним підрозділом державної організації, за прямою вказівкою п. 2 «а» ч. 1 ст. 4 Закону України № 3206-VI від 07.04.2011 (чинного в питаннях фінансового контролю з 01.01.2012) за посадою прирівняна до уповноважених на виконання функцій держави осіб, які визнаються суб'єктами декларування, що безспірно спростовує будь-які заперечення ОСОБА_4 з цього приводу.

Доводи ОСОБА_4 з приводу необізнаності з вимогами фінансового контролю через те, що її за місцем роботи ніхто з ними не ознайомлював, не мають значення для розуміння субєкта проступку в судовій практиці, на правильність якої звертав увагу Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови № 13 від 25.05.1998 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов'язані з корупцією». Так само, ці доводи складають юридичну помилку в законності своєї бездіяльності, яка умислу несвоєчасно подати декларацію і відповідальності ОСОБА_4 виключати не може з огляду на обсяг її конституційного обовязку за ст. 68 Конституції України, за якого не звільняє її від юридичної відповідальності незнання нею законів, промульгація яких виконана згідно з ст. 57 Основного Закону України належним чином. Зокрема, Закон України № 3206-VI від 07.04.2011 доведений до відома населення через публікацію 15.06.2011 в газеті «Голос України» (№ 107).

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа може бути притягнута до відповідальності на підставі ст. 1726 КУпАП після кодифікації з 26.10.2014 згідно з пп. 2 «д» п. 5 розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України № 1700-VII від 14.10.2014 «Про запобігання корупції», оскільки помякшена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання декларації.

Проте, з огляду на п.п. 2, 4 розділу ХІІІ Прикінцевих положень Закону України № 1700-VII від 14.10.2014 склад проступку має визначатися до кодифікації 04.06.2014 згідно з Законом України № 1261-VII від 13.05.2014 з урахуванням викладу диспозиції ч. 1 ст. 1726 КУпАП за характером відсилання до Закону України № 3206-VI від 07.04.2011.

Субєкти декларування згідно з ст. 1 Закону України № 3206-VI від 07.04.2011 визначалися з огляду на зазначене в преамбулі цього Закону коло охоронюваних суспільних відносин з метою профілактики реальної загрози їх ураження, одним зі способів якої, за змістом терміну корупції і конфлікту інтересів, є запобігання приховуванню субєктом відповідальності джерел походження будь-якої вигоди, а так само впливу на виконання службових повноважень особистих фінансових інтересів особи, шляхом їх декларування. Відповідно, позитивний обовязок присікти діяння згідно з ч. 10 ст. 12 зазначеного Закону закріплений у разі встановлення за результатами передбачених цією статтею перевірок ознак правопорушення, яким за визначенням термінів в ст. 1 Закону України № 3206-VI від 07.04.2011 визнавалося умисне діяння, що містить ознаки корупції.

Тобто, згідно з ст.ст. 1, 12 цього Закону корупційне правопорушення фінансового контролю з субєктивної сторони має містити ознаки умисного використання пов'язаних з службовими повноваженнями можливостей з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи на вимогу для інших фізичних чи юридичних осіб, до яких у субєкта є особистий інтерес, або з метою прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди.

У зясованих обставинах в протоколі про адміністративне корупційне правопорушення не лише не описані, а й під час розгляду справи не встановлені ні мотив, ні мета з субєктивної сторони скоєного, яким Пленум Верховного Суду України в п. 3 зазначеної постанови № 13 від 25.05.1998 приділяв особливу увагу для розуміння в судовій практиці умисного діяння, повязаного з корупцією. Будь-яка перевірка достовірності задекларованих відомостей на предмет завищення чи заниження особистих доходів і доходів членів сімї порівняно з тими, що обліковуються фіскальним органом, не проводилася. З огляду на це наведені вище доводи ОСОБА_4 про необізнаність зі своїм обовязком та про обговорення в трудовому колективі листа УКРАВТОДОРу належить прийняти до уваги як повне заперечення переслідування нею будь-якої мети ухилення від фінансового контролю конфлікту інтересів, в тому числі мети приховування видатків чи доходів, що в силу прямої заборони перекладати на сторону захисту тягар доведення невинуватості за ст. 252 КУпАП залишилося не спростованим, а сумніви з цього приводу згідно з ст. 62 Конституції України мають тлумачитися на її користь.

За таких умов добуті й описані в протоколі про адміністративне корупційне правопорушення дані несвоєчасного подання декларації, у всякому випадку, вірогідно і безсумнівно не підтверджують переслідувану ОСОБА_4, таким чином, спеціальну мету з субєктивної сторони складу проступку за ч. 1 ст. 1726 КУпАП, оскільки зібрані докази через існуючі достатньо обґрунтовані сумніви в мотивах і в меті скоєного відповідно до ст.ст. 245, 252 цього Кодексу не можуть бути покладені суддею в основу висновків засудження з належним його мотивуванням, на підставі чого справа підлягає закриттю провадженням за відсутності складу проступку згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 1726 КУпАП закрити через відсутність складу проступку за п. 1 ст. 247 КУпАП.

ОСОБА_4 вправі звернутися до ГВ БКОЗ УСБ України в Дніпропетровській області за визначенням розміру відшкодування втраченого заробітку, понесених витрат на надання юридичної допомоги, а також до суду в формі цивільного судочинства щодо відшкодування моральної шкоди.

На прохання ОСОБА_4 в місячний строк про прийняту постанову може бути письмово повідомлено трудовий колектив Служби автомобільних доріг у Дніпропетровській області.

Постанова підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги заінтересованою особою, а так само прокурором, протягом десяти днів від дня її винесення.

Суддя