Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4787/15-п Головуючий у 1-й інст. Покатілов О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ляшук В.В. з участю правопорушника ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 16416 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, інваліда ,

в с т а н о в и в :

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2015 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 16416 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч пятсот) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 36,54 грн.

Відповідно до постанови, ОСОБА_1 15 квітня 2015 року о 20 год. 00 хв. АДРЕСА_1 займалась забороненим видом господарської діяльності, а саме продавала самогон домашнього виробництва.

На постанову суду ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що суд при розгляді адміністративної справи, незаконно притягнув її до адміністративної відповідальності, не врахував всіх обставин справи і даних про її особу та неправильно застосував адміністративне стягнення.

Вказує, що правопорушення не вчиняла.

Зазначає, що вона хворіє на психічну хворобу та є інвалідом 2 групи безстроково. Крім цього, хворіє цукровим діабетом, має поганий зір і читати самостійно не може.

Також, зазначає, що вона, як інвалід, отримує невелику пенсію, а тому змушена торгувати на базарі в звязку з цим, у неї і дільничного інспектора виникали непорозуміння, тому дільничний інспектор через упереджене ставлення склав на неї протокол про вчинення правопорушення.

На думку апелянта, суд першої інстанції порушив її право на захист, оскільки не розяснив їй право користуватись юридичною допомогою адвоката та зазначив неправдиві відомості про визнання нею своєї вини.

Заслухавши доводи апелянта та адвоката на підтвердження апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Осудність є обовязковою ознакою субєкта адміністративного правопорушення, оскільки означає здатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків та керувати ними.

Особи, що страждають психічними розладами й усилу цього не здатні усвідомлювати характер вчинених ними дій або оцінювати їх соціальне значення, а також не здатні керувати своїми діями не можуть діяти умисно або необережно, тобто виявити вину в адміністративному правопорушенні.

Згідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з доводами апеляційної скарги та відповіді Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 від 01.07.2015 р. ОСОБА_1 страждає на психічні розлади є інвалідом 2 групи та спостерігається у лікаря психіатра з 1997 року.

Суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення не дотримався вимог ст. 280 КУпАП, оскільки з достатньою повною не встановив дані про особу ОСОБА_1, а зокрема тієї обставини, що вона страждає психічними розладами, а відповідно не зясував чи винна вона в вчиненні правопорушення та чи підлягає адміністративній відповідальності.

Перебування ОСОБА_1 на обліку у лікаря психіатра з приводу психічних розладів вказує на наявність обґрунтованих сумнівів в її осудності та викликало необхідність у суду, в зясуванні її здатності під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків та керувати ними шляхом призначення під час провадження у справі судово - психіатричної експертизи.

За цих обставин, коли судом першої інстанції не було встановлено чи підлягає особа адміністративній відповідальності в силу свого психічного стану, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення зроблені без дотримання суддею при розгляді даної справи вимог ст.ст. 251-252 КУпАП тобто без всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин та доказів в їх сукупності.

З врахуванням наведеного, зазначена постанова не може залишатись в силі і підлягає скасуванню.

Враховуючи, що на момент зясування апеляційним судом даних про особу ОСОБА_1, які свідчать про наявність сумнівів в її осудності спливли строки передбачені ст. 38 КУпАП провадження в справі, відповідно до вимог ст. 247 п.7 КУпАП підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу провадженням закрити у звязку із закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_3