Справа № 298/602/15-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14.08.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Дворніченка В.І., за участі прокурора Форгачі І.М., захисника особи, відносно якої складено протокол ОСОБА_1, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про корупційне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адмінвідповідальності ОСОБА_2 на постанову Великоберезнянського районного суду від 06.07.2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1, непрацюючого, громадянина України,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень із стягненням в користь держави судового збору в розмірі 36-54 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно встановлених судом обставин, ОСОБА_2, обіймаючи з 30.04.2014 року по 24.10.2014 року посаду голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, будучи державним службовцем та згідно пп."в" п.1 ч.1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" і пп. "в" п.1 ч.1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції" суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушив вимогу щодо повідомлення безпосереднього керівника про наявність у нього реального конфлікту інтересів, передбачену п.2 ч.1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", п.2 ч.1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції", ст. 16-1 Закону України "Про державну службу" та ст. 15 Закону України "Про правила етичної поведінки".

В апеляції, ОСОБА_2 порушує питання про скасування постанови суду щодо нього, як незаконної, оскільки вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення.

Суд, заслухавши доводи захисника ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи для належного оформлення, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих , свідків, висновки експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо .

В свою чергу, у відповідності до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

З протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду першої інстанції вбачається, що Розпорядженням Президента України № 792/2014-рп від 30.04.2014 року ОСОБА_2 було призначено головою Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області.

Відповідно до розпорядження голови Великоберезнянської РДА Закарпатської області № 54-р від 08.05.2014 року ОСОБА_2 приступив до виконання повноважень голови Великоберезнянської РДА Закарпатської області з 08.05.2014 року.

Згідно розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 76-р від 08.05.2014 року, ОСОБА_2 присвоєно 7 ранг державного службовця.

Відповідно до наказу Управління Служби безпеки України в Закарпатській області № 144-ДСК від 24.06.2014 року ОСОБА_2 надано допуск до державної таємниці за третьою формою.

Згідно розпорядження голови Великоберезнянської РДА Закарпатської області № 79-р від 15.07.2014 року ОСОБА_2 установлено собі особисто надбавку до посадового окладу у розмірі 10 відсотків за роботу із таємними документами. У зв'язку з цим, у липні, серпні, та вересні 2014 року відділом фінансово-господарського забезпечення апарату Великоберезнянської РДА ОСОБА_2, згідно вказаного розпорядження, нараховані та отримані надбавки в сумі 755,75 грн.

Згідно з даними Закарпатської ОДА (лист № 3291/06-16 від 12.06.2015 року) у період з 30.04.2014 року по 29.10.2014 року повідомлення про наявність конфлікту інтересів від колишнього голови Великоберезнянської РДА ОСОБА_2 до обласної державної адміністрації не надходили.

Крім того, 08.05.2014 року ОСОБА_2 був письмово попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законами України "Про державну службу" та "Про засади запобігання і протидії корупції", в тому числі щодо обов'язку вживати заходів по недопущенню будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, а також невідкладного повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Розпорядженням Президента України № 1145/2014-рп від 24.10.2014 року ОСОБА_2 було звільнено з посади голови Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області, у зв'язку з чим нарахування та виплата надбавки за роботу з таємними документами були припинені, з причин, що не залежали від волі останнього.

Крім того, в протоколі про порушення ЗУ «Про запобігання корупції» зазначено, а в постанові суду - викладено як встановлене, що ОСОБА_2 за період свого перебування на посаді голови Великоберезнянської РДА не здійснював заходи, визначені п.5 Постанови, що стверджується протоколом № 695/15/Б про порушення Закону України "Про запобігання корупції" від 15.06.2015 року, письмовими поясненнями завідувача сектором мобілізаційної роботи апарату Великоберезнянської РДА ОСОБА_3, актом перевірки стану охорони державної таємниці від 12 червня 2015 року № 58/26-2113 та іншими матеріалами справи.

Зокрема, як вбачається з вищевказаного акта від 12 червня 2015 року № 58/26-2113 комісією СБУ встановлено, що в період з 01.07. - 30.11.2014 року Великоберезнянською РДА секретні документи не виготовлялися, з інших установ, підприємств в РДА такі документи не надходили.

Також комісією СБУ встановлено, що протягом вищезазначеного періоду колишній голова Великоберезнянської РДА ОСОБА_2 (доступ до державної таємниці за формою третьою з 07.07.2014 року по 03.11.2014 рік) з секретними документами, які знаходяться на зберіганні (інвентарний облік, тощо) у Великоберезнянській РДА - не ознайомлювався.

У зв'язку з вищезазначеним, комісією СБУ встановлено, що ОСОБА_2 протягом липня - листопада 2014 року, маючи третю форму допуску до державної таємниці не здійснював заходи, визначені ст.ст. 5, 37 Закону України "Про державну таємницю", п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 414 "Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці", п.п.3, 343, 749 "Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях", затвердженого постановою КМ України від 18 грудня 2013 року № 939 дск, щодо забезпечення контролю за станом охорони державної таємниці в установі, а також з матеріальними носіями секретної інформації у вказаний період ОСОБА_2 не ознайомлювався.

У відповідності до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

З матеріалів справи вбачається, що днем вчинення ОСОБА_2 є день винесенні відповідного Розпорядження про встановлення надбавки - 15.07.2014 року.

Згідно ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема,, нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення.

В протоколі № 695/15/Б від 15.06.2015 року, зазначено, що в діях ОСОБА_2 наявні ознаки адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення, а згідно ч.3 цитованої статті, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. В свою чергу частина друга даної статті регламентує, що закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Системний аналіз положень кодексу України про адміністративні правопорушення дає підстави для наступних висновків.

Станом на 15.07.2014 року, день, який зазначено в протоколі, як дата вчинення правопорушення, стаття 172-7 КУпАП діяла в такій редакції : «Неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів - тягне за собою накладення штрафу від десяти до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Примітка. 1. Суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". У цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.»

Законом України від 14 жовтня 2014 року N 1700-VII «Про запобігання корупції», який набрав чинності 26.10.2014 року внесено ряд змін в законодавство в антикорупційній сфері.

Так, визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про засади запобігання і протидії корупції" та Закон України "Про правила етичної поведінки"; внесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, змінено редакцію ст.16-1 Закону України «Про державну службу» тощо.

Зокрема, даним Законом введено в дію поняття «адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією» замість «адміністративних корупційних порушень», а статтю 172-7 КУпАП викладено в наступній редакції «Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів - тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Дії, передбачені частиною першою або другою, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю строком на один рік. Примітка. 1. Суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". 2. У цій статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання вказаних повноважень.»

Отже, як видно з вище наведеного, внесеними змінами розширено підстави для притягнення суб'єктів корупційних правопорушень до відповідальності та відповідно посилено відповідальність за даний вид правопорушень.

Згідно роз'яснення Мін'юсту України щодо чинності та застосування антикорупційного законодавства від 10.11.2014 року положення Закону "Про запобігання корупції", пов'язані з регулюванням суспільних відносин в антикорупційній сфері, будуть введені в дію 26 квітня 2015 року. Це правило поширюється, серед іншого, й на пункт 3 зазначеного розділу Закону щодо застосування законодавчих та інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону; на пункт 4 цього ж розділу щодо втрати чинності законами "Про засади запобігання і протидії корупції" та "Про правила етичної поведінки"; на пункт 5 вказаного розділу, яким передбачено низку змін до законодавчих актів. При цьому слід враховувати, що саме дата введення в дію Закону "Про запобігання корупції" є початком для виникнення, зміни чи припинення прав та обов'язків відповідних суб'єктів правовідносин. Таким чином, до 26 квітня 2015 року застосуванню підлягають закони "Про засади запобігання і протидії корупції" та "Про правила етичної поведінки". Починаючи з 26 квітня 2015 року - у зв'язку з введенням в дію положення про втрату чинності зазначеними законами - має розпочатися застосування Закону "Про запобігання корупції" і передбачених ним змін до актів законодавства.

Відтак, в контексті ч.1 ст.8 КУпАП при складанні протоколу про адмінправопорушення щодо ОСОБА_2, уповноважена посадова особа повинна була керуватись Законами "Про засади запобігання і протидії корупції" та "Про правила етичної поведінки", а правовою нормою, яка передбачає відповідальність за дане конкретне правопорушення, зазначеною в протоколі відповідно мала бути ст.172-7 КУпАП в редакції, викладеній в Законі України № 3207-VI від 07.04.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення».

Судом першої інстанції, всупереч вимогам ст.278 КУпАП не було перевірено чи правильно складено протокол про адміністративне правопорушення і чи вірно в ньому зазначена правова норма, яка передбачає відповідальність за даний конкретний вид адмінправопорушення, внаслідок чого, всупереч вимог ст.280 КУпАП, невірно було визначено правову кваліфікацію діянь ОСОБА_2 та неправильно застосовано матеріальний закон при визначенні йому міри адміністративного стягнення.

Отже, в контексті всього вище викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід частково задовольнити, постанову Великоберезнянського районного суду від 06.07.2015 року - скасувати, та, відповідно до ст.256 КУпАП, повернути справу запроваджену щодо ОСОБА_2 старшому о/у відділу БКОЗ Управління СБ України в Закарпатській області капітану Галушка Р. для належного оформлення, з метою правильної кваліфікації дій особи, щодо якої запроваджено протокол та приведення останнього у відповідність з вимогами ст.ст.8, 256 КУпАП, оскільки чинні норми кодексу України про адмінправопорушення не передбачають можливості перекваліфікації судом дій особи, що притягається до адмінвідповідальності.

Керуючись ст. 256, 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляцію ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Великоберезнянського районного суду від 06.07.2015 року про визнання винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, - скасувати.

Протокол від 18.02.2015 року про адміністративне корупційне правопорушення за ч.1 ст. 172-7 КУпАП, складений щодо ОСОБА_2 та додані до нього матеріали повернути старшому оперуповноваженому відділу БКОЗ Управління СБ України в Закарпатській області капітану Галушка Р. для належного оформлення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: