Справа № 425/2040/15-п
Провадження № 33/782/67/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області Тополюк Є.В. при секретарі Лебединської М.Н. за участю прокурора Маілян Г.С. у присутності правопорушниці ОСОБА_2 та її захисника, адвоката Макаренко Г.С. розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора м. Рубіжне О.Онуфрієнко на постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 липня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Рубіжне, Луганської області, працюючої начальником управління освіти Рубіжанської міської ради, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1,-

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 липня 2015 року провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 172-7 КУпАП (в редакції до 26 квітня 2015 року) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року - закрито у зв'язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Згідно з постановою суду, 01.07.2015 року старший оперуповноважений в особливо важливих справах спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю УСБУ в Луганській області звернувся до суду з протоколом про порушення вимог частин 1 та 2 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ст.. 172-7 ч. 1 КУпАП відносно ОСОБА_2, з якого вбачалось наступне.

ОСОБА_2, з 07 серпня 2013 року обіймаючи посаду начальника управління освіти Рубіжанської міської ради та будучи при цьому посадовою особою місцевого самоврядування та відповідно до підпункту 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, працюючи в період часу з 01.09.2014 оку вчителем математики в Рубіжанській спеціалізованій школі I-III ступенів № 2, не вжила заходів щодо недопущення виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, передбачені ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», та вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП, а саме, не повідомила безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, передбаченого Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції». Час вчинення адміністративного корупційного правопорушення з 01.09.2014 року по 16.04.2015 року.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки Законом України « Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року внесено зміни до КУпАП і встановлена відповідальність за неповідомлення безпосереднього керівника про наявність у особи реального конфлікту інтересів ,що є складом адміністративного правопорушення за ст. 172-7 ( в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року),тобто диспозиція статті 172-7 КУпАП була викладена в новій редакції, а наявність реального конфлікту у ОСОБА_2 у судовому засіданні не встановлено, суд застосував положення ст. 8 КУпАП, а саме: закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність за адміністративне правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються на правопорушення, вчиненні до видання цих законів, провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час та місцем розгляду справи про правопорушення і тому, суд першої інстанції провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст..172-7 КУпАП закрив на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв'язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Не погодившись з постановою суду, прокурор м. Рубіжне О.Онуфрієнко подав апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду такою, що не ґрунтується на законі і просить постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.07.2015 року - скасувати, та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення, передбачене санкцією вказаної норми закону. На його думку, суд не в повній мірі з'ясував всі обставини справи та зробив передчасний висновок про те, що у ОСОБА_2 немає реального конфлікту інтересів.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор Маілян Г.С. підтримав вимоги апеляційної скарги, підтвердив доводи викладені в ній та просив її задовольнити. Він вважає, що ОСОБА_2 не виконала вимоги закону та у встановленому порядку не повідомила безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів у вересні 2014 року під час працевлаштування вчителем математики у Рубіжанську спецшколу 1-III ступенів № 2, хоча повинна була цього зробити. На йогу думку, доводи правопорушниці про те, що вона зробила це 05.09.2014 року у формі заяви на ім'я заступника міського голови м.Рубіжне, та на підставі чого була винесено розпорядження про надання її часу працювати у школі, і тому ніякого конфлікту інтересів ніхто не встановив, є такими, що не відповідає вимогам закону. Просить притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП ( в редакції до 26.04.2015 року), оскільки санкція цієї статті пом'якшує її відповідальність, але не скасовує.

ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, як законну та обґрунтовану. Вона вважає, що постанова суду першої інстанції відповідає вимогам ст..245 КУпАП, всі обставини були з'ясовані всебічно, повно та об'єктивно. Суд відповідно до вимог ст. 280 КУпАП з'ясував інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема те, що Законом України « Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року внесено зміни до КУпАП, за якими диспозицією ст.172-7 КУпАП встановлена відповідальність за неповідомлення безпосереднього керівника про наявність у особи реального конфлікту інтересів. Суд першої інстанції реального конфлікту інтересів у судовому засіданні не встановив. Крім того, вона пояснила, що до того, як вона була призначена на посаду начальника управління освіти Рубіжанської міської ради , вона працювала в управлінні головним спеціалістом та одночасно вчителем математики у Рубіжанської спецшколі 1-Ш ступенів № 2 у зв'язку з цим, що її подобається працювати вчителем у школі більш ніж начальником управління освіти, а також тому, що така практика склалася у сфері освіти в Україні. Вона не бачить у цієї історії конфлікту інтересів.

Захисник Макаренко Г.С. пояснила, що 26.04.2015 року введено в дію Закону України « Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року, де п.2 ч.1 ст.28 передбачає обов'язок особи, зазначеної у пунктах 1,2 ч.1 ст.3 цього Закону, повідомляти на пізніше наступного робочого дня з моменту коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника. Відповідальність за вчинення зазначеного корупційного правопорушення була викладена у новій редакції. У зв'язку з чим, що суд першої інстанції встановив, що оскільки складом адміністративного правопорушення за ст. 172-7 КУпАП у новій редакції є наявність реального конфлікту інтересів, він зробив правильний висновок про те, що у судовому засіданні такого конфлікту інтересів у ОСОБА_2 встановлено не було. Вона вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано послався на положення ст. 58 Конституції України, а також ст.8 КУпАП, рішення Конституційного Суду у справі за № 1-7/99 за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення ст..58 Конституції України від 09.02.99 року. Водночас положення ч.1 ст.58 Конституції України передбачає зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши вищевказаних учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, вирішення їх в точній відповідності з законом, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідивши наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право:

- залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;

- скасувати постанову та закрити провадження у справі;

- скасувати постанову та прийняти нову постанову.

- змінити постанову.

Суд першої інстанції, не порушуючи вимоги процесуального права, вимоги ст.280 КУпАП виконав недостатньо повно.

Так, у протоколу про адміністративне правопорушення за ст.172-7 КУпАП стосовно ОСОБА_2 зазначено, що вона працює на посаді начальника управління освіти Рубіжанської міської ради з 07 серпня 2013 року ,є посадовою особою місцевого самоврядування та відповідно до пп.»в» п.1 ч.1 ст.4 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, володіє нормативно-правовою базою, що регламентує засади службових та адміністративних відносин, але не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомила безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, чим порушила вимоги, передбачені пунктами1,2 ч.1 ст.14 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції», та вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП, а саме: не повідомила безпосередньо керівника у випадках, передбачених законом про наявність інтересів, передбаченого Законом України « Про засади запобігання і протидії корупції».

У протоколі також зазначено, що адміністративне корупційне правопорушення виявлено 11 червня 2015 року, яке було вчинено з 01 вересня 2014 року по 16 квітня 2014 року ОСОБА_2 умисно, з метою приховування суперечностей між приватними інтересами та своїми службовими повноваженнями.

У судовому засіданні як суду першої інстанції та і суду апеляційного інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що вона дійсно працювала одночасно начальником управління освіти Рубіжанської міської ради та вчителем математики Рубіжанської спецшколи 1-III ступенів № 2 за згодою безпосереднього керівника - заступника міського голови Рубіжанської міської ради ОСОБА_4, який своїм Розпорядженням № 524-к від 05.09.2014 року на підставі її заяви дозволити її працювати вчителем математики у школі з погодинною оплатою праці не більш 240 годин на навчальний рік з 01.09.2014 року, встановив її режим роботи , з урахуванням часу на дорогу.( а.с.74,75).

З матеріалів справи вбачається, що 05.09.2014 року начальник управління освіти Рубіжанської міської ради ОСОБА_2 звернулася з заявою до заступника міського голови ОСОБА_4 з проханням дозволити ії працювати вчителем математики та встановити Ії графік роботи у школі, а саме: середа - з 09 -00 до 11-50; четвер - з 08-00 до 11-50.

Розпорядженням міського голови № 524 -к від 05.09.2014 року « Про режим роботи ОСОБА_2.» з урахуванням заяви останньої був встановлений певній режим роботи.

При цьому безпосередній керівник послався на ст..42 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», тобто діяв у межах своїх повноважень.

У матеріалах адміністративного провадження є Посадова інструкція начальника управління освіти Рубіжанської міської ради ОСОБА_2, яка була затверджена 07.08.2013 року, згідно п. 10 якої зазначено, що ОСОБА_2має право на викладацьку діяльність за фахом, але не більше 240 годин протягом навчального року (внутрішнє сумісництво) в основний робочий час. Крім того, у Заключних Положеннях цієї інструкції вказано, що зазначена посадова інструкція розроблена на підставі Законів України « Про місцеве самоврядування», « Про державну службу « ,« Про службу в органах місцевого самоврядування», « Про засади запобігання і протидії корупції», « Про освіту», « Про загальну середню освіту», « Положення про управління освіти Рубіжанської міської ради» та інших нормативних документів.

Також зазначено ,що з метою приведення у відповідність до нормативних документів даної Посадової інструкції до неї можуть вноситися зміни і доповнення.( а.с.51-53)

Однак, зміни до неї на підставі Закону України « Про запобігання корупції « від 14.10.2014 року на момент складання протоколу про корупційне адміністративне правопорушення не внесені.

У протоколі про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_2 вказується на те, що вона порушила вимоги, передбачені пп..1,2 ч.1 ст.14 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» та ст.172-7 КУпАП, тобто умисно, з метою приховування суперечностей між приватними інтересами та своїми службовими повноваженнями, наявність яких могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, не вжила заходів щодо не допущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомила безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Зокрема, ОСОБА_2, як начальник управління освіти Рубіжанської міської ради не повідомила Рубіжанську міську раду та міського голову м. Рубіжне про наявність у неї в безпосередньому підпорядкуванні директора Рубіжанської спеціалізованої школи 1-Ш ступенів № 2 Рубіжанської міської ради Луганської області, в якого вона перебуває в безпосередньому підпорядкуванні як вчитель математики вказаної школи.

Згідно посадової інструкції та Положення про управління освіти Рубіжанської міської ради вона наділена повноваженнями щодо накладення стягнень, прийняття на роботу та звільнення з роботи директора Рубіжанської спеціалізованої школи 1-Ш ступенів № 2 Рубіжанської міської ради Луганської області, який в свою чергу наділений повноваженнями прийняття на роботу та звільнення з роботи вчителя математики ОСОБА_2, саме це свідчить про наявність конфлікту інтересів в начальника управління освіти Рубіжанської міської ради ,що може плинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

В постанові суду першої інстанції правильно зазначено, що у судовому засіданні було встановлено, що в діях ОСОБА_2 наявний конфлікт інтересів, а саме: суперечність між її приватними інтересами та службовими повноваженнями, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень та на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, про що вона невідкладно не повідомила безпосереднього керівника.

Суд зазначив, що заяву ОСОБА_2 про надання Ії дозволу займатись викладацькою діяльністю лише 05.09.2014 року, а згідно наказу № 78/1-К/ТР від 01.09.2014 року в.о. директора школи вона вже була прийнята на роботу вчителем математики Рубіжанської спеціалізованої школи 1-Ш ступенів № 2 Рубіжанської міської ради з 01.09.2014 року, не можна розцінювати , як негайне повідомлення про наявний конфлікт інтересів.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, а саме: неповідомлення невідкладно особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, тобто про суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих ій службових повноважень.

Разом з цим , суд першої інстанції посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст..172-7 КУпАП був складений на підставі Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, якій діяв на час вчинення адміністративного корупційного правопорушення з 01.09.2014 року по 16.04.2015 року та зобов'язував особу, суб'єкта корупційного адміністративного правопорушення, уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення передбачена ст.172-7 КУпАП в редакції до 16.04.2014 року, тобто за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів та встановлена відповідальність у вигляді штрафу від 10 до 150 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

26.04.2015 року вступив в дію Закон України « Про запобігання корупції « від 14.10.2014 року , у п.2 ч.1 ст.28 якого передбачено, що особи, зазначені у пп..1,2 ч.1 ст.3 цього Закону, зобов'язані повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника. Відповідальність за вчинення зазначеного корупційного правопорушення передбачена ст. 172-7 КУпАП, яка була викладена в новій редакції, а саме: « Неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів» та встановлена відповідальність у вигляді штрафу від 100 до 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

При цьому суд першої інстанції послався на положення ч.2 ст.8 КУпАП, ст.58 Конституції України, рішення Конституційного Суду України у справі № 1-7/99 за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення змісту ст..58 Конституції України від 09.02.1999 року про те, що положення ч.1 ст.58 Конституції України свідчать, що закони і інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.. 247 п.6, 252,280 КУпАП, дійшов висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.172-7 КУпАП ( в редакції до 26.04.2015 року) відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року слід закрити у зв'язку за скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

ОСОБА_2 вказану постанову суду просить залишити без змін, але у своїх запереченнях посилається на те, що за наданими доказами до протоколу № 6-б від 30.06.2015 року реального конфлікту інтересів у неї у судовому засіданні не встановлено, суд першої інстанції правомірно застосував положення ст..8 КУпАП та закрив справу на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв'язку зі скасуванням акта, який встановлює відповідальність.

Прокурор у своєї апеляційної скарзі просить скасувати постанову суду першої інстанції від 15.07.2015 року стосовно ОСОБА_2, та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення, передбачене санкцією вказаної норми закону.

Виходячи з цього , апеляційний суд вважає, що погодившись з змістом постанови суду першої інстанції, якою встановлено, що ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП ( в редакції до 26.04.2015 року), остання фактично визнала свою вину у вчиненні вказаного адміністративного корупційного правопорушення, але погодилася з тим, щоб провадження у справі відносно неї було закрито з нереабілітуючих підстав.

З таких обставин апеляційний суд, перевіряючи доводи , викладені у апеляційної скарзі прокурора , приходить до висновку , що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Незважаючи на те, що перевіркою матеріалів справи у суді першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП не визнала, апеляційний суд вважає, що в апеляційної інстанції ОСОБА_2 не надала нових доказів, яки б спростовували висновок суду першої інстанції про те, що у її діях наявний конфлікт інтересів, а саме: суперечність між її приватними інтересами та службовими повноваженнями, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень та на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень, про що вона невідкладно не повідомила безпосереднього керівника. Навпаки, у апеляційному суді знайшло своє підтвердження, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП ( в редакції до 26.04.2015 року).

Відповідно до вимог ч.3 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тобто під час складання протоколу про корупційне адміністративне правопорушення № 6-б від 30.06.2015 року відносно ОСОБА_2 набрав чинності нова редакція ст.172-7 КУпАП та Закон України « Про запобігання корупції» , а Закон України « Про засади запобігання і протидії корупції» , та стара редакція ст.172-7 КУпАП втратили чинність.

Судове провадження у суді першої інстанції обґрунтовано відбулося на підставі Закону України « Про запобігання корупції» від 14.10.2014 року , який набрав чинності 26.04.2015 року, та нової редакції ст.172-7 КУпАП.

Однак, адміністративне корупційне діяння було виявлено під час дії вже нової редакції Закону - 11.06.2015 року, а само корупційне діяння було вчинено під час дії старої редакції Закону, яка пом'якшує юридичну відповідальність особи.

Відповідно до ст.58 Конституції України передбачена зворотна дія в часі нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

До того ж актом, який пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення є акт, що виключає з санкції більш суворі стягнення або додаткове стягнення.

Акти, які пом'якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, правопорушення, передбачені главою 13-А КУпАП можуть бути вчиненні тільки з прямим умислом та наявністю корисної мети.

Закон України « Про засади запобігання і протидії корупції» № 3206-VI від 07.04.2011 року втратив чинність, але він не скасував дію ст.172-7 КУпАП , вона була Законом України « Про запобігання корупції « № 1700-VII від 14.10.2014 року викладена у новій редакції, яка посилила відповідальність за вчинене адміністративне корупційне правопорушення, а також визначила, що відповідальність осіб настає лише у випадках неповідомлення особою у встановлених законом та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Тобто таким чином законодавець визначив питання про те, що для певної категорії осіб певним законом буде встановлений певний порядок повідомлення по наявність реального конфлікту.

Закон України « Про запобігання корупції « № 1700-1П від 14.10.2014 року у своєї преамбулі зазначає, що він визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Суд першої інстанції правильно, посилаючись на вимоги ст..252 КУпАП, зазначив, що реального конфлікту інтересів у ОСОБА_2 у судовому засіданні не встановлено, і тому він поважав за необхідним застосувати положення ст.8 КУпАП таким чином, що закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.172-7 КУпАП ( в редакції до 26.04.2015 року)відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року у зв'язку зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Але виходячи з змісту виступу захисника Макаренко Г.С., вбачається, що захисник також помиляється у тлумаченні положень ст..8 КУпАП, тобто у чинності закону про відповідальність за адміністративні правопорушення у часі та застосуванні його до ОСОБА_2

Доводи захисника свідчать про те, що вона посилається на рішення Конституційного Суду України від 06.10.2010 року № 21-рп-2010 по справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України положень законів України « Про засади запобігання та протидії корупції», «Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень», « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення», з змісту якого вбачається, що будь-яке обмеження прав людини і громадянина повинне бути не тільки юридично обґрунтованим, а й соціально виправданим і адекватним.

Апеляційний суд погоджується з цими доводами захисника, але враховує, що відносно ОСОБА_2 захисник просить постанову Рубіжанського міського суду від 15.07.2015 року залишити без змін, тобто таким чином погоджується з цим, що суд першої інстанції фактично встановив вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП (в редакції до 26.04.2015 року), але не притягнув її до адміністративної відповідальності, пославшись на те, що стара редакція цієї статті втратила чинність, на що також звернув увагу прокурор.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з доводами прокурора про те, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про те, що у ОСОБА_2 не має реального конфлікту інтересів, так як суд першої інстанції не міг застосувати новий закон до дій ОСОБА_2, які вона вчинила до вступу у законну силу нового закону, тобто до 26.04.2015 року.

Як правильно замітила захисник, стара редакція ст.172-7 КУпАП (диспозиція) не передбачала наявність реального конфлікту інтересів при неповідомленні особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом.

Закон України « Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, який втратив чинність 26.04.2015 року, передбачав відповідальність за наявність конфлікту інтересів потенційного, тобто наявність суперечності між особистими майновими, немайновими інтересами особи … та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Наявність такого конфлікту була встановлена у суді першої інстанції, з рішенням якого погодилася ОСОБА_2

Якщо так, то ОСОБА_2 погодилася із наслідками такого конфлікту, за що передбачена юридична відповідальність.

Разом з тим, апеляційний суд не може постановити нову постанову, якою прокурор просить притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.172-7 КУпАП та накласти на неї стягнення , передбачене санкцією вказаної норми закону, так як акти, які пом'якшують або скасовують адміністративну відповідальність, застосовуються на будь-якій стадії провадження про адміністративне правопорушення, тобто і під час апеляційного розгляду.

Адміністративна відповідальність за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП (до 26.04.2015 року) скасована за неповідомлення конфлікту ( потенційного) інтересів у суб'єкта відповідальності за корупційне правопорушення.

У такому випадку суд першої інстанції , керуючись вимогами ст.247 ч.1 п.6 КУпАП правильно закрив провадження в справі про адміністративне провадження з таких обставин, але не вказав, що ОСОБА_2 звільняється від адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП ( в редакції 26.04.2015 року) у зв'язку з зі скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідним виключити з мотивувальної частині постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.07.2015 року посилання на те, що «…Законом України « Про запобігання корупції « від 14.10.2014 року внесено зміни до КУпАП і встановлена відповідальність за неповідомлення безпосереднього керівника про наявність у особи реального конфлікту інтересів, що є складом адміністративного правопорушення за ст..172-7 КУпАП ( в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року), тобто диспозиція статті 172-7 КУпАП була викладена в новій редакції…»

Суд першої інстанції неправильно навів зміст нової редакції ст..172-7 КУпАП, що тягне за собою непорозуміння у висновках суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, ст.8, 172-7 КУпАП ( в редакції 26.04.2015 року), 247 ч.1 п.6 КУпАП, Законом України « Про запобігання корупції « від 14.10.2014 року, апеляційний суд ,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Постанову Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.07.2015 року відносно ОСОБА_2 змінити у мотивувальної та резолютивної частині.

Виключити з мотивувальної частині постанови Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.07.2015 року посилання на те, що «…Законом України « Про запобігання корупції « від 14.10.2014 року внесено зміни до КУпАП і встановлена відповідальність за неповідомлення безпосереднього керівника про наявність у особи реального конфлікту інтересів, що є складом адміністративного правопорушення за ст. 172-7 КУпАП ( в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014 року), тобто диспозиція статті 172-7 КУпАП була викладена в новій редакції…»

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного діяння , передбаченого ст.172-7 КУпАП ( в редакції 26.04.2015 року) у зв'язку зі скасуванням Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Луганської області: Є.В.Тополюк