Справа 362/6021/15-п
Провадження 3/362/1080/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2015 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Л.М.Кравченко, розглянувши матеріали справи, які надійшли від Головного управління ДФС у Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 РФ, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, фізичної особи-підприємця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за ч.1 ст. 163-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до протоколу серії АА №851466 від 14.08.2015 р., при проведенні документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1, було встановлено порушення ним порядку утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів, чим ОСОБА_1 порушив ст. 138, п.177.2, ст. 177 ПК України. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч.1 ст. 163-4 КУпАп.

Зазначений протокол складено на підставі акту від 15.06.2015 р.№1024/1703/НОМЕР_1 про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, що зазначені в п.8 вищевказаного протоколу, фактично перевірка не проводилась, документи не перевірялись.

ОСОБА_1 в судовому засіданні показав, що виїзної перевірки не здійснювалось, інспектор провела перевірку без дослідження всіх необхідних документів, у звязку з чим податкове повідомлення-рішення, що було винесене на підставі вказаного акту, оскаржено ним 07.07.2015 р. до ГУ ДФС МФУ у Київській області, і згідно рішень ГУ термін перевірки продовжено. Вважає, що протокол ґрунтується на акті перевірки, який втратив чинність у звязку з призначенням нової позапланової перевірки та на податковому повідомленні-рішенні, яке є неузгодженим, тому не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Адвокат ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні просив закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-4 КУпАП за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, оскільки вказана справа ґрунтується на протоколі, який складений з порушеннями ст.256 КУпАП, складений на підставі акту, який втратив чинність, тому не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 КУпАП з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція статті 163-4 ч.1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неутримання або неперерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб при виплаті фізичній особі доходів, перерахування податку на доходи фізичних осіб за рахунок коштів підприємств, установ і організацій (крім випадків, коли таке перерахування дозволено законодавством), неповідомлення або несвоєчасне повідомлення державним податковим інспекціям за встановленою формою відомостей про доходи громадян.

Так, порушенням ОСОБА_3 порядку утримання та перерахування податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів, а саме ст. 138, п.177.2, ст. 177 ПК України встановлено актом про результати документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2014 р. від 15.06.2015 р. за №1024/1703/НОМЕР_1 (а.с.2-4).

Однак, суд вважає, що висновки, викладені в акті податкової перевірки є лише відображенням фактичних дій податкових інспекторів-ревізорів, а тому не створюють жодних правових наслідків. Ці висновки не є обов'язковими ні для платника податків, ні для керівника контролюючого органу. Останній оцінює викладені в акті перевірки доводи і в разі наявності податкових порушень приймає податкове повідомлення-рішення, яке визначає грошові зобов'язання платникові податків.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд України в постанові від 10.09.2013 р. у справі № 21-237а13, Вищий Адміністративний Суд України в ухвалі від 10.06.2015 р. а також саме Міністерство доходів і зборів України в своєму листі від 27.05.2013 р. № 3642/6/99-99-19-04-01-15.

За таких обставин, акт перевірки, який є підставою складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3Т, та притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 163-4 КУпАП не є доказом в сенсі ст.251 КУпАП, оскільки не встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, ОСОБА_1 07.07.2015 р. було оскаржено податкові повідомлення-рішення Васильківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 01.07.2015 р., що видані на підставі вказаного акту шляхом подачі скарги до ГУ ДФС у Київській області про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та призначення документальної позапланової виїзної перевірки.

За результатами вказаної перевірки рішеннями ГУ ДФС у Київській області від 04.08.2015 р. продовжено строк розгляду скарги та проведення перевірки до 20.08.2015 р., а рішенням від 19.08.2015 р. продовжено строк проведення перевірки до 07.09.2015 р.

Окрім того, 22.06.2015 р. ОСОБА_1 до начальника Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області подано заяву про кримінальне правопорушення з приводу незаконних дій службової особи Васильківської ОДПІ ОСОБА_4, а саме внесення завідомо неправдивих відомостей до акту перевірки. Вказана заява внесена до ЄРДР 25.06.2015 р. за №0000955.

Із вищезазначеного слід зробити висновок, що вищезазначений акт, на якому ґрунтується протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, втратив чинність у звязку з призначенням нової позапланової перевірки.

Відповідно до вимог ст. 56.1 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до ст. 56.17.5 Податкового кодексу України, день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов'язання платника податків.

Відповідно до вимог ст. 56.18 Податкового кодексу України, з урахуванням строків давності, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення.

Таким чином, податкові зобов'язання є неузгодженими, і до остаточного вирішення цього спору, факт допущення порушень ведення податкового обліку не можна вважати встановленим, а відповідні твердження податкового органу, які відображають лише позицію однієї із сторін спору, не можуть бути підставою для висновку про наявність в діях посадової особи платника податків вини у порушенні встановленого порядку ведення податкового обліку у формі умислу або необережності, і відповідно бути підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням зазначеного, оцінюючи документальні данні, що містяться у справі як докази, враховуючи, що до завершення процедури оскарження податкових повідомлень неможливо встановити подію адміністративного правопорушення, суд прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-4 КУпАП, у звязку з чим провадження у даній справі підлягає закриттю.

До того ж, всупереч вимог ст. 256 ч. 1 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено місце, час, вчинення і суть адміністративного правопорушення, а також періоду, в якому було вчинено це правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 251, 252, 256, 283-284, ч.1 ст. 163-4 КУпАП, ст. 56 ПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.163-4 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження (внесення подання прокурора) цієї постанови.

Скарга (подання прокурора) на постанову судді подається (вноситься) протягом 10 днів з дня її винесення до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області.

Строк предявлення документа до виконання - 3 місяці з дня винесення постанови.

Суддя Л.М. Кравченко