"07" вересня 2015 р.
Справа №150/548/15-п
Провадження по справі №3/150/194/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2015 року с. Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Кушнір Б.Б., розглянувши матеріали, які надійшли від Чернівецького ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого водієм ПП «Альманах 2000»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2015 року о 18 год. 48 хв. в смт. Чернівці по вул. Кірова Чернівецького району Вінницької області водій ОСОБА_1 передав право керування автомобілем ВАЗ-2101, державний номерний знак НОМЕР_1 водію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканцю с. Мазурівка, вул. Куйбишева, 11 Чернівецького району Вінницької області, який перебував в стані алкогольного сп*яніння. Медичний огляд ОСОБА_2 особи, якій ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом, на предмет вживання алкогольних напоїв проводився в Шаргородській ЦРЛ.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч.2 ст.130 КпАП України, тобто повторно, протягом року вчинив однорідне правопорушення, за яке останнього уже було піддано адміністративному стягненню за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Однак, вище зазначене не підтверджено належними та допустимими доказами, а саме, в матеріалах справи відсутні відомості щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України протягом одного року з моменту вчинення даного правопорушення. Вказівка в довідці, виданій начальником ВДАІ з обслуговування Чернівецького району ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 на існування двох протоколів про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.1 КпАп України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

В порушення положень статті 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення не містить точних відомостей про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, невірно зазначена частина статті 130 КпАП України, за якою притягається до відповідальності ОСОБА_1

З огляду на вище викладене, суд, зважаючи на відсутність належних та достатніх доказів, які б свідчили про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, прийшов до висновку про перекваліфікацію дій ОСОБА_1 із ч.2 ст.130 КпАП України, як зазначається в протоколі про адміністративне правопорушення, на вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України, визнав, щиро кається, також його вина доведена матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП 1 №037414, складеним 14.07.2015 року інспектором з АП ВДАІ з обслуговування Чернівецького району Вінницької області ОСОБА_4; висновком щодо результатів медичного огляду №18, проведеного 14.07.2015 року в Чернівецькій ЛПЛ, відповідно до якого ОСОБА_2 особа, якій ОСОБА_1 передав право керування транспортним засобом, на час проведення огляду перебував в стані алкогольного сп*яніння 2,5%. ОСОБА_1 зазначив, що адміністративної відповідальності притягується вперше.

Приймаючи рішення щодо застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, враховую його характеризуючі дані, те, що дана особа вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю переосмислив свої вчинки, кається у вчиненому, зауваживши, що в подальшому подібних порушень не допускатиме, а тому оцінюючи в сукупності викладене приходжу до висновку, що такі види адміністративного стягнення за вчинене правопорушення як позбавлення права керування транспортними засобами та адміністративний арешт є занадто суворими відносно ОСОБА_1

Тому, ґрунтуючись на засадах справедливості та виваженості, задля досягнення мети адміністративного стягнення, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку, що єдино вірним та правильним буде застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 вище зазначеного Закону у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлена - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 80-VIII затверджено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень.

Виходячи із положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI, приходжу до висновку про стягнення із ОСОБА_1, на якого накладається адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, судового збору.

На підставі Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, №3674-VI та керуючись ст., ст. 130 ч.1, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КпАП України та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 /трьох тисяч чотирьохсот/ гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в розмірі 243 /двохсот сорока трьох/ гривень 60 копійок.

Дана постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Відповідно до ст.307 КпАП України штраф повинен бути сплачений правопорушником не пізніше як через п*ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у визначений законодавством термін в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до ст.308 ч.2 КпАП України.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу, подаються до суду до набрання постанови законної сили.

Суддя: Б.Б. Кушнір