Провадження № 33/792/50/15
Справа № 689/613/15-п Головуючий в 1-й інстанції Кульбаба А.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Ващенко С. Є.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Хмельницький

Суддя апеляційного суду Хмельницької області Ващенко С.Є., з участю секретаря Крисюк В.С., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та накладено на нього стягнення у виді 3400 гривень штрафу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 36,54 грн.

Відповідно до цієї постанови „ОСОБА_1 11.03.2015 о 12 год. 10 хв. на автодорозі Житомир-Чернівці-214 км керував мотоблоком «Бізон» з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з рота, почервоніння обличчя), дути в алкотестер «Драгер» та проїхати в медзаклад на експертизу для встановлення стану сп'яніння ОСОБА_1 ухилився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч.1 ст.130 КУпАП".

На вказану постанову ОСОБА_1 подав скаргу, яка за своїм змістом є апеляційною скаргою з вимогами скасувати постанову суду і закрити справу.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що він вжив незначну кількість алкогольних напоїв, що дійсно на пропозицію працівників ДАІ відмовився їхати в медичний заклад для визначення стану сп'яніння, оскільки почалися сільськогосподарські роботи і йому негайно потрібно було в село, що у нього двоє дітей і їх потрібно годувати, а також на те, що в судовому засіданні він підтвердив свої пояснення, написані у протоколі про адміністративне правопорушення, та повідомив, що йому головне життя і здоров'я його сім'ї.

При цьому апелянт зазначає, що згідно зі ст.57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Вказує на те, що відповідно до п.2 ст.11 Закону України „Про міліцію" міліції надається право перевіряти у громадян при підозрі у вчиненні правопорушень документи, що посвідчують особу, а також інші документи, необхідні для з'ясування питання щодо додержання правил, нагляд і контроль за виконанням яких покладено на міліцію.

Оскільки ОСОБА_1, який був належно повідомлений про час і місце розгляду скарги, в засідання апеляційного суду не з'явився, а в скарзі просив направити йому рішення за наслідками розгляду скарги на його поштову адресу, апеляційний розгляд проведено за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.2.5. Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівників міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

За відмову водія від проходження такого огляду статтею 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді адміністративних стягнень, серед яких мінімальним стягненням є штраф від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновки судді про винність ОСОБА_1 в порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху і відповідно у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами, і апелянтом фактично не оспорюються.

Зокрема, як видно з протоколу про адміністративне правопорушення від 11 березня 2015 року, у ньому ОСОБА_1 висунуте обвинувачення в тому, що він керував мотоблоком з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, тремтіння рук, нестійка хода та різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку (на місці зупинки та в медичному закладі) з використанням спеціальних технічних засобів він відмовився.

Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку підтверджується його поясненнями, власноручно написаними ним у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями ОСОБА_1 в суді першої інстанції та дослідженими судом поясненнями свідків.

Оскільки ОСОБА_1 в судому засіданні свою вину визнав та повідомив, що такого більше не повториться, суд першої інстанції обґрунтовано наклав на нього саме м'якше з передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі - 3400 грн.

Посилання ж апелянта на положення ст.57 Конституції України та п.2 ст.11 Закону України „Про міліцію" є безпідставними, оскільки Правила дорожнього руху, у тому числі й ті, в порушенні яких ОСОБА_1 обвинувачується, доведені до відома громадян у встановленому порядку і введені в дію ще з 1 січня 2002 року, контроль за дотримання цих правил покладено на працівників міліції, зокрема ДАІ, а особа ОСОБА_1 як порушника встановлена з достатньою достовірністю і ним не оспорюється.

Притягнення працівників міліції в провадженнях у справах про адміністративні правопорушення, зокрема й за складання ними відповідних протоколів, не передбачено взагалі.

Отже вважаю доводи апелянта необґрунтованими і підстав для скасування постанови суду першої інстанції в межах апеляційної скарги не убачаю.

На підставі викладеного, керуючись ч.8 п.1 ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2015 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області С.Є.Ващенко