Справа № 408/1714/15-п
ПОСТАНОВА

04 червня 2015 года смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., розглянувши матеріал, що надійшов з відділу прикордонної служби «Біловодськ» Луганського прикордонного загону про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого і мешкаючого за адресою: Луганська область, Міловський район, с. Мусіївка, вул. Нова, 42,

за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2015 года приблизно о 06:00 годині ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2 на напрямку руху с. Зелеківка (Україна) с. Карпівка (Російська Федерація), у пішому порядку, намагались перетнути державний кордон України зі стадом великої рогатої худоби у кількості приблизно 40 голів, однак в 30 метрах від лінії державного кордону були затримані прикордонним нарядом. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України».

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав, при цьому пояснив, що зранку 28 травня 2015 року він спільно з ОСОБА_2 на особистому автомобілі останнього виїхали шукати корів, які зникли з подвіря де знаходились. Біля 08:00 години ранку, знайшовши худобу поблизу кордону, вони побачили там прикордонників, після чого звернулись до них, щоб ті віддали їм корів. Однак прикордонники замість цього їх затримали і звинуватили у намаганні перетину кордону з метою контрабанди ВРХ, при цьому при складанні матеріалів застосовували до них фізичне насилля. Факт своєї невинності ОСОБА_1 також підтверджував тим, що ОСОБА_2 будучи на час розгляду справи в суді затриманим, приїхав на особистому автомобілі.

Незважаючи на невизнання провини, провина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ 057329 від 28.05.2015 р. та доданою до нього схемою порушення, в яких викладені обставини події та місце вчинення правопорушення.

Крім цього, провина ОСОБА_1 підтверджується поясненнями допитаних в якості свідків прикордонників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, з яких йдеться, що вони 27 травня 2015 року, отримавши інформацію про можливу контрабанду великої рогатої худоби на їхній ділянці державного кордону, виїхали у прикордонну смугу з метою охорони лінії кордону. Близько 22:00 години ними було помічено стадо ВРХ, яке в напрямку державного кордону гнало 3 людини. Двох чоловік, що повинні були прийняти корів, вони також побачили з боку Російської Федерації у тепловізор. Після того як було віддано наказ про затримання групи осіб за стадом ВРХ, останні на попередження про зупинку не відреагували: корови стали розбігатись, а люди зникли у нульовій смузі, двох з яких прикордонники розгледіли у світлі освітлювальних ракет. Цими людьми були ОСОБА_2 та ОСОБА_1. Далі ВРХ за допомогою попереджувальних пострілів була відбита від лінії державного кордону, а ними в тому місці була влаштована засідка. Вранці, 28 травня 2015 року, біля 06:00 години знову зявились ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зібрали корів та знову погнали їх в напрямку державного кордону України, після чого були ними затримані.

Наведене переконало суд у винності ОСОБА_1, за що він повинен понести адміністративну відповідальність, дії якого слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, які виразились у спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, вчинені групою осіб.

Що стосується позиції ОСОБА_1 стосовно невизнання своєї провини, то суд вважає її такою, що направлена на самозахист і уникнення відповідальності, тим більше, що при зібранні матеріалів він свою провину визнавав.

Також суд не може взяти до уваги пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які стверджували, що ОСОБА_1 о 06:00 годині 28 травня 2015 року не міг знаходитись у місці затримання, оскільки ці пояснення засновані на припущеннях, (точного часу вони не вказували, ОСОБА_7 до того ж не міг назвати точну дату, коли все відбувалось) суперечать зібраним матеріалам і обєктивно нічим не підтверджуються.

Крім цього, суд вважає такою, що не заслуговує на увагу твердження ОСОБА_1, що до нього застосовувались міри фізичного впливу, тому що цей факт напряму не впливає на результати розгляду справи, а також він не підтверджений належними доказами.

Суд взагалі не бере до уваги обставину, на яку посилався ОСОБА_1, щодо приїзду ОСОБА_2 у день надходження матеріалу до суду на власному автомобілі, оскільки ніхто не заперечував факту, що вранці на місце орієнтовного їх затримання ОСОБА_2 приїжджав на своєму автомобілі.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує, що ОСОБА_1, ніде не працює, умисно вчинив суспільно шкідливий проступок, який у складі групи був виконавцем, обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 не встановлено.

Керуючись ст. ст. 33-35, 40-1, 252, 280, 283, п. 1 ст. 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Піддати ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 5000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 36,54 грн..

Постанова може буди оскаржена особою, стосовно якої вона винесена до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з моменту її винесення, а також на постанову до апеляційного суду Луганської області може бути внесено подання прокурора в той самий строк.

Суддя Є.О.Соболєв