ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року м. Маріуполь

Суддя Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області Свіягіна І.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останнього на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм ПП «Савичев», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік 6 місяців.

Стягнуто з в дохід держави 36,54 грн. судового збору,

встановила:

ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вчиненого за наступних обставин.

06 липня 2015 року о 10.50 год. ОСОБА_1 на дорозі Одеса - Новоазовськ 491 км, був зупинений працівниками ДАІ за керування мікроавтобусом, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук), що згідно п.п. 1.2, 1.3 Інструкції «Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», стало підставою для вимоги проходження, відповідно до встановленого п.п. 2, 3 вказаної вище Інструкції, огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням газоаналізатора Alcotest або медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, від яких він відмовився.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, зазначив, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою в частині накладеного адміністративного стягнення, оскільки при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, судом не було враховано те, що він працює водієм, і ця робота є єдиним для нього джерелом доходу і позбавлення його права керування транспортними засобами, поставить його у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши суддю-доповідача, особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги вважаю, що остання підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП регламентує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Районний суд, обґрунтовано дійшовши до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та правильно встановивши обставини справи, при призначенні стягнення правопорушнику не повною мірою врахував вимоги, передбачені ст.33 КУпАП, а саме не вивчив та не прийняв до уваги дані про особу порушника, не мотивував своє рішення щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, та не обговорив питання про накладення на нього менш суворого адміністративного стягнення передбаченого законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 має позитивну характеристику за місцем роботи та проживання, розкаявся у скоєному, правопорушенням шкоду не завдано, працює водієм, і ця робота є єдиним для нього джерелом доходу і позбавлення його права керування транспортними засобами, ставить його у скрутне матеріальне становище.

За таких обставин вважаю за можливе замінити призначене ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на стягнення у виді штрафу.

З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, та обставини, що пом'якшують його відповідальність, вважаю, що необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень буде призначення ОСОБА_1 стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2015 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік 6 місяців змінити, накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) грн.

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.М.Свіягіна