Дата документу 21.07.2015 Справа № 554/8688/15-п
Справа № 554/8688/15-п
Провадження № 3/554/1292/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 липня 2015 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві у залі суду протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП і матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 Б, кв. 71,українки, громадянки України, заступника начальника ГУ ДФС у Полтавській області, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженої, реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий, має на утриманні сина інваліда другої групи, до адміністративної відповідальності не притягувалася

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу, складеного прокурором військової прокуратури Полтавського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_2, ОСОБА_1 «будучи посадовою особою територіального органу виконавчої влади, не виконала законні вимоги прокурора», що на думку ініціатора складення протоколу, є вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП.

В судове засідання порушниця, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, не зявилася, надіславши суду заперечення та заяву про розгляд справи без її участі, в звязку з чим суд розглянув справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали, додані до протоколу, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого їй правопорушення та необхідності закриття справи за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

В соєму заперечині ОСОБА_3 пояснила, що на адресу ГУ ДФС у Полтавській області надійшло ряд листів від 12 червня 2015 року №№ 79-1755 вих. 15, 79-1756 вих. 15, 79-1757 вих. 15, 79-1759 вих. 15, 79-1760 вих. 15, 79-1761 вих. 15, 79-1762 вих. 15, від 15 червня 2015 року №№ 79-1768 вих. 15, 79-17669 вих. 15, 79-1781 вих. 15, 79-1782 вих. 15, 79-1783 вих. 15, 79-1784 вих. 15 та 17 червня 2015 року № 79-1829 вих. 15 про витребування інформації. За результатами розгляду зазначених листів, ГУ ДФ надано відповідь про неможливість надання витребовуваної податкової інформації, так як остання є інформацією з обмеженим доступом та запити не відповідають вимогам нормативних актів щодо форми запиту на отримання персональних даних з ДРФО.

При розгляді зазначених листів вона виходила з наступного.

Правову основу діяльності органів ДФС становлять Конституція України та Податковий кодекс України.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 16 Закону України „Про інформацію податкова інформація сукупність відомостей і даних, що створені або отримані субєктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Згідно зі ст. 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

П. 63.12 ст. 63 Податкового кодексу України передбачено, що інформація, яка збирається, використовується та формується контролюючими органами у звязку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Відповідно до ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обовязків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

Зазначене право прямо кореспондує з обовязком податкового органу.

Так, ст. 21 Податкового кодексу визначено, що посадові особи контролюючих органів зобовязані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

П. 2 ст. 6 Закону України „Про прокуратуру» регламентовано, що органи прокуратури України здійснюють свої повноваження на підставі додержання Конституції України та чинних на території республіки законів, незалежно від будь-яких органів державної влади, посадових осіб, а також рішень громадських обєднань чи їх органів.

Статтею 8 Закону України „Про прокуратуру» передбачено, що вимоги прокурора, які відповідають чинному законодавству, є обовязковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно або в передбачені законом чи визначені прокурором строки. Аналіз зазначеної норми дає підстави зробити висновок про те, що нею встановлена обовязковість лише тих вимог прокурора, які відповідають чинному законодавству.

Повноваження прокурора щодо отримання податкової інформації з обмеженим доступом можуть бути реалізовані відповідно до пункту 4 частини першої статті 20 Закону України „Про прокуратуру під час проведення перевірки в порядку, передбаченому статтею 21 цього Закону.

Відповідно до п. 1 перехідних положень закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року (норма набрала чинності 26 жовтня 2014року) прокуратура виконує функцію нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді.

Крім того, в березні 2015 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 24 лютого 2015 року № 210 Про затвердження «Порядку обробки персональних даних у базі персональних даних Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (далі Порядок), зареєстрований в міністерстві юстиції України 12 березня 2015 року за № 278/26723. Відповідно до пункту 4 розділу 7 Порядку запит відповідного органу державної влади на отримання персональних даних з ДРФО повинен:

-бути викладений на бланку органу державної влади встановленої форми;

- бути наданий за підписом керівника органу державної влади (чи його заступника), скріплений гербовою печаткою;

- містити мету та/або правові підстави для запиту, посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної влади має право втримання такої інформації.

Листи, які надходили на адресу ГУ ДФС у Полтавській області, не були скріплені гербовою печаткою військової прокуратури Полтавського гарнізону. Бланк, на якому надрукований запит є не номерним, що в свою чергу, унеможливлює його ідентифікацію як бланку відповідного державного органу.

Таким чином, враховуючи відсутність правових підстав для витребування податкової інформації з обмеженим доступом та недотримання вимог щодо форми запиту на отримання персональних даних з ДРФО, було правомірно відмовлено в наданні відповіді.

У відповідності до чинного законодавства ч. 1 ст. 185-8 КУпАП встановлена відповідальність за невиконання посадовою особою законних вимог прокурора.

Таких порушень ОСОБА_1 не допустила.

Крім того, судом встановлено, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений з грубими порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, яка встановлює, що в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинні бути зазначені: дата і місце його складення, посада, прізвище, імя по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу порушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. У разі відмовлення особи, яка вчинила правопорушення, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

При складенні протоколу порушникові розяснюються його права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один із яких під розписку вручається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 254 КУпАП).

Ці вимоги закону ініціатором складення протоколу в повній мірі не дотримані.

Так, встановлено, що Протокол про адміністративне правопорушення має суттєві недоліки у ньому, зокрема, суть адміністративного правопорушення не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у частині 1 статті 185-8 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, оскільки не розкрито зміст порушення норми закону, а лише констатовано факт вчинення такого порушення та зроблено посилання на норму, що є недопустимим, так як порушує право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про відсутність в діяннях ОСОБА_1 складу інкримінованого їй правопорушення, так як висновки ініціатора складення протоколу про її винуватість у цьому не ґрунтуються на наданих доказах, протокол про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, що виключає притягнення особи до відповідальності.

Керуючись статтями 247, 283 та 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити справу щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-8 КУпАП.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя А.Г. Савченко