АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/6911/15-п Суддя 1 інстанції: Федосенко В.В.
Провадження: 33/790/334/15 Доповідач: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Коршун І.О., з участю апелянта ОСОБА_2, її захисника адвоката Євглевського В.О., потерпілої ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 06 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 05 06 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців та стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 36 грн. 54 коп. (а.с. 17-18).

Судом першої інстанції встановлено, з посиланням на протокол про адміністративне правопорушення серії АП1 № 864250 від 16.04.2015 року та інші докази, що 02.04.2015 року о 12-10 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мерседес-Бенц д.н. НОМЕР_1 рухалась по вул. Бурсацький узвіз в м.Харкові, не надала дорогу пішоходу ОСОБА_5, яка переходила проїзну частину по пішоходному переходу, внаслідок чого стався наїзд вищевказаного автомобіля на пішохода (а.с. 3).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій міститься прохання постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.06.2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою не притягувати її до адміністративної відповідальності. (а.с. 20-23)

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що постанова суду прийнята з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема ОСОБА_2 вказує, що суд першої інстанції при винесенні рішення не встановив пом'якшуючі обставини по справі, а саме не прийняв до уваги, що вона позитивно характеризується за місцем роботи, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, має на утриманні неповнолітнього сина,

племінника та рідного брата, який є інвалідом 1-ї групи та потребує постійного стороннього догляду.

Також апелянт посилається на відсутність після ДТП пошкоджень на її автомобілі та у самої потерпілої ОСОБА_4, тому, на її думку, факт ДТП не доведений.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та її захисника Євглевського В.О. які просили задовольнити апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_4, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу та надані доповнення, суд приходить до висновку, що підстав для скасування постанови суду першої інстанції, за обставинами викладеними в апеляції, не вбачається виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має грунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Так, судом першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 повно і всебічно встановлені обставини ДТП на підставі наявних матеріалів справи.

Суддя, з огляду на матеріали справи, обгрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримала свою апеляційну скаргу та пояснила, що 02.04.2015 року після скоєння ДТП викликала швидку допомогу для ОСОБА_4 та відвезла її на роботу. Після чого на протязі трьох днів цікавилася самопочуттям ОСОБА_4 та надавала деякі кошти на її лікування.

Захисник Євглевський В.О. підтримав пояснення апелянта та зазначив, що після ДТП, яка сталася 02.04.2015 року на автомобілі, яким керувала ОСОБА_2 ніяких пошкоджень не було, не було видимих пошкоджень і на потерпілій ОСОБА_4, тому, вважає, факт ДТП не доведений.

Потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що 02.04.2015 року на пішохідному переході на неї ОСОБА_2 скоїла наїзд, чим нанесла шкоду її здоров'ю. Вказує, що після ДТП вона зазнала збитків, тривалий час лікувалася та витрачала кошти на лікування, однак ОСОБА_2 не намагалася відшкодувати ці кошти та не допомагала їй.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, від яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Так, в матеріалах справи міститься схема ДТП (а.с. 14) та висновок старшого інспектора з ОД ВОМДТП, дізнання та розшуку ТЗ, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 згідно якого 02.04.2015 року в районі будинку № 4 по вул. Бурсацький узвіз в м. Харкові водій автомобіля Мерседес Бенц НОМЕР_1 ОСОБА_2 не надала дорогу пішоходу, яка переходила проїзну частину, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода (а.с. 4-5). Після чого потерпіла ОСОБА_4 була доставлена до ХМКЛШНМД ім. Мещанінова з діагнозом: забиття грудної клітки.

Дослідивши всі матеріали судової справи, апеляційний суд вважає, що в матеріалах справи є достатні дані на підставі яких можна зробити висновок про причини ДТП саме через порушення правил з боку водія ОСОБА_2

При цьому суд безпосередньо дослідив протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 3), висновок за результатами перевірки матеріалу ДТП (а.с. 4-5), консультативний висновок ОСОБА_4 (а.с. 6), пояснення учасників ДТП (а.с. 7,15) дослідив матеріали огляду місця дорожньо-транспортної події та схему до нього.(а.с.10-14).

Виходячи з наведеного вбачається, що саме водій ОСОБА_2 своїми діями порушила п. 18.1 ПДР України та скоїла наїзд на потерпілу ОСОБА_4, яка переходила дорогу на пішохідному переході, тому висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП є об'єктивним.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду відносно ОСОБА_2 є законною і обгрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.06.2015 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною за ст. 124 КУпАП та накладення на неї стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 (шість) місяців із стягненням судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп. - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

В порядку ст. 294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя апеляційного суду

Харківської області О.М. Курило