Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/2470/15-п Головуючий у 1-й інст. Савицька Л. Й.
Категорія ст. 130 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю секретаря Гибало В.О., розглянувши апеляційну скаргу:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого,

на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2015 року,

за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності- Ковальчука М.М.,

В С Т А Н О В И В:

згідно даної постанови, суд 1 інстанції визнав ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Не погоджуючись з постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2015 року, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а справу щодо нього закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що постанова місцевого суду про притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а також прийнята з порушенням процесуальних норм.

Обґрунтовуючи доводи скарги апелянт зокрема посилається на значне порушення нормативних актів при його освідуванні та пряму фальсифікацію фактів. Сам факт визнання у його поясненнях вживання 0,5 літра пива 20.06.2015 року не може бути доказом наявності стану спяніння саме у момент керування транспортним засобом.

Також, мотивуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що отримав тимчасовий талон і після 12 години він поїхав до Новоград-Волинського, де відразу ж звернувся в лікарню. Після проведення обстеження, ознак спяніння не виявлено, що зазначено у висновку.

Крім того, як зазначає апелянт, справу розглянуто 20.07.2015 року без його участі і в матеріалах справи відсутня розписка про отриманням ним повістки про виклик до суду.

Заслухавши апелянта на підтримку вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з'ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі цих вимог закону, а також ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та дається їм належна оцінка в їх сукупності.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону судом першої інстанції в повній мірі не були дотримані, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Так, місцевий суд неповно та не обєктивно дослідив докази по справі за наведених у постанові обставинах, не дав їм належну юридичну оцінку. Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, суд першої інстанції не дотримався процесуального порядку, не врахувавши обставини щодо відсутності в матеріалах справи підтвердження про належне повідомлення ОСОБА_2 про час і місце судового засідання, розглянув справу за відсутності останнього, тим самим порушивши його право на захист.

Отже, місцевий суд з порушенням норм процесуального права виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону, допустивши неповноту та необґрунтованість судового рішення, що є безумовною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та постановленням нової.

Так, 21.06.2015 року о 10 год. 30 хв. ОСОБА_2 на 235 км. а/д Київ-Чоп, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини). Від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції особа, що притягується до адміністративної відповідальності, винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, що апеляційним судом розцінюється як бажання ОСОБА_2 уникнути від адміністративної відповідальності.

Разом з тим, ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував того, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан спяніння.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 211173 від 21.06.2015 року, де зокрема наявні пояснення ОСОБА_2 про відмову від проходження медичного огляду на стан спяніння.

Доводи апелянта про порушення нормативних актів при його освідуванні є необґрунтованими та безпідставними, оскільки, згідно матеріалів справи, вказана процесуальна дія щодо нього не проводилася. Про даний факт зокрема вказує і ОСОБА_2 в апеляційній скарзі.

Висновок Новоград-Волинського Міськрай ТМО, складений за особистим зверненням ОСОБА_2 о 13.25 год. 21.06.2015 року, щодо результатів медичного огляду останнього з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, не може бути доказом та підставою для закриття провадження у справі, про що просить апелянт, оскільки в супереч приписам п.п. 2.9 п. 2, п.п. 3.2 п. 3«Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 9 вересня 2009 року, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України № 400/666, проведення огляду здійснено пізніше як через дві години з моменту виявлення підстав для його проведення.

Крім того, вказаний висновок та доводи апелянта щодо перебування його в тверезому стані за кермом на момент події не можуть і не виключають в його діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки відмова ОСОБА_2, який керував транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, є діянням, яке самостійно передбачене диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні даного адміністративного правопорушення підтверджується доказами по справі у їх сукупності, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які всебічно і об'єктивно досліджені апеляційним судом під час апеляційного провадження.

При накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Обставин, що помякшують та/або обтяжують відповідальність ОСОБА_2 апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції не може бути визнана обґрунтованою та такою, що постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови щодо визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2015 року щодо ОСОБА_2 та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп..

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_1