АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/941/2015 Постанова винесена суддею Заруба П.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Павленко О.П., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року в справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в

м. Тернополі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1

ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно з постановою судді місцевого суду, 20травня 2015 року о 03 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_1, по пр-т. Перемоги в м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, неадекватна поведінка, агресивність, від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння та тесту на приладі «Драгер» відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати зазначену постанову, оскільки вважає, що вона прийнята з порушенням норм процесуального права, ґрунтується лише на матеріалах, складених співробітниками ДАІ, при цьому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Як указує апелянт, 20 травня 2015 року співробітниками ДАІ був зупинений транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2, проте ОСОБА_2 необґрунтовано звинуватили в тому, що він керував автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння. Від пропозиції працівника ДАІ пройти огляд на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів ОСОБА_2 дійсно відмовився, але заявляв, що погоджується пройти такий огляд в медичному закладі, на що працівник ДАІ не відреагував та відпустив його, не складаючи жодного протоколу та не залучаючи будь-яких осіб в якості понятих.

До того ж посвідчення водія у ОСОБА_2, згідно з вимогами ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, не вилучалося, а його автомобіль, як того вимагають положення ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, тимчасово не затримувався, і такі записи відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення.

На вказані обставини, як зазначає апелянт, суд першої інстанції увагу не звернув та прийняв рішення про винуватість ОСОБА_2 без всебічного, повного й об'єктивного дослідження всіх обставин та без належної оцінки доказів, проте є підстави для закриття справи, про що й просить в апеляційній скарзі.

Дослідивши справу про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційні вимоги та доводи, наведені в апеляційній скарзі на їх обґрунтування, допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3. в інтересах ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як убачається з матеріалів провадження та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду достатньо повно, об'єктивно та всебічно дослідив наявні у ній докази, допитав ОСОБА_2, який жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів не заявив і, всупереч твердженням апеляційної скарги, дійшов правильного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за обставин, викладених у постанові, підтверджується наявними в справі доказами, а саме, даними, які містяться:

- в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 № 575799 від

20 травня 2015 року, складеному уповноваженою особою, з дотриманням вимог

ст. ст. 254, 255 КУпАП, за яким 20травня 2015 року о 03 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_1 по пр-т. Перемоги в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота, неадекватна поведінка, агресивність), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку та тесту на приладі «Драгер» відмовився в присутності свідків (а.с. 1-2);

- в письмових поясненнях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили фактичні обставини події, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 3-4);

- в рапорті інспектора ВДАІ Шевченківського району РУ ГУ МВС України в

м. Києві лейтенанта міліції Музиченка В.В. щодо обставин пригоди, в якому також зазначено, що водій ОСОБА_2, не дочекавшись закінчення складання адміністративного протоколу, з місця поїхав, про що було повідомлено чергового по УДАІ (а.с. 5);

- в поясненнях у судовому засіданні суду першої інстанції самого ОСОБА_2, який не заперечував тієї обставини, що був зупинений працівником ДАІ, але на пропозицію про проходження огляду на стан сп'яніння відмовився, оскільки не вживав спиртні напої.

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно з яким водій повинен на вимогу працівника міліції у встановленому порядку пройти медичне обстеження для виявлення стану алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, безпосередньо в судовому засіданні суду апеляційної інстанції з метою перевірки пояснень ОСОБА_2 про те, що під час його спілкування з працівником ДАІ жодні свідки присутні не були, допитані ОСОБА_4 та ОСОБА_5

З пояснень, наданих свідком ОСОБА_4, вбачається, що 20 травня 2015 року близько 03 години в його присутності та в присутності іншого свідка водій ОСОБА_2, який знаходився в салоні автомобіля і не виходив, відмовився від запропонованого працівником ДАІ проходження огляду на стан сп'яніння, як із застосуванням приладу «Драгер», так і у лікаря-нарколога та, не дочекавшись закінчення оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, без дозволу працівника ДАІ покинув місце ригоди.

Аналогічні пояснення дав в суді апеляційної інстанції і свідок ОСОБА_5

Підстави вважати, що показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не відповідають дійсності, у суду відсутні, оскільки їх показання є послідовними, узгоджуються з первинними письмовими поясненнями та з іншими доказами, наявними у справі щодо ОСОБА_2

Щодо показань в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 про те, що 20 травня 2015 року він у стані алкогольного сп'яніння не перебував, та будучи зупиненим працівником ДАІ відмовився лише від огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер», проте не заперечував від проходження огляду в медичному закладі, але працівник ДАІ відпустив його, не складаючи жодного протоколу і не залучаючи будь-яких осіб в якості понятих, то вони до уваги не приймаються, оскільки спростовуються сукупністю наявних у справі доказів, які не містять суперечностей та доводять винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Що стосується посилань захисника ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що працівниками ДАІ, у відповідності з приписами ч. 1 ст. 265-2 КУпАП, не було затримано автомобіль ОСОБА_2, а його, відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-1 КУпАП, не було відсторонено від керування транспортним засобом, то вони будь-яким чином не спростовують висновок судді щодо винуватості ОСОБА_2 у порушення п. 2.5 ПДР України. До того ж ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З аналогічних підстав не заслуговують на увагу й доводи захисника про порушення вимог ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 266 КУпАП. При цьому необхідно зазначити, що вважається недійсним огляд особи на стан алкогольного чи іншого сп'яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, а в даному випадку взагалі такий огляд щодо ОСОБА_2 не здійснювався, бо він відмовився від його проведення, що підтверджується належними та допустимими доказами.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог

ст. 33-35 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

За таких обставин вважаю, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 суддя місцевого суду, у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення, дав оцінку всім зібраним по справі доказам, належним чином перевірив пояснення ОСОБА_2 та прийшов до правильного висновку про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, винісши відповідну постанову, зміст якої відповідає положенням ст. 283 КУпАП.

А тому підстави для скасування постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, як про це ставить питання в апеляційній скарзі ОСОБА_3, відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 07 липня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Павленко О.П.