АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/355/15 Суддя районного суду: Невядомський Д.В.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року

Суддя апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П. за участю особи, у відношенні якої винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , його захисника адвоката Ковальової вікторії Михайлівни, потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року у відношенні ОСОБА_1 ,
встановив:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень та стягнуто судовий збір.

Приймаючи таке рішення суддя суду першої інстанції зазначив, що в даній дорожньо-транспортній ситуації причиною дорожньо-транспортної події (ДТП) з технічної точки зору є невиконання водієм автомобіля ГАЗ-66 ОСОБА_1 вимог п.п. 8.7.3. «Е» та п. 8.10 Правил дорожнього руху України (ПДР), і вказав, що пояснення ОСОБА_1 і свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 на перехресті не «зелене» світло світлофору суперечить матеріалам справи.

Суд встановив, що 05.09.2014 року в 21.40 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ГАЗ-66, рухаючись по окружній дорозі на проїзді регульованого перехрестя з вул. Командарма Корка на заборонений «Червоний» сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» («VW»), державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по вул. Командарма Корки зі сторони с. Липці у напрямку віл. Наталії Ужвій. Автомобілі отримали механічні пошкодження.

З таким рішенням не погодився ОСОБА_1 , який подав апеляційну скаргу з проханням поновити строк на апеляційне оскарження та скасування постанови Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року.

Поважність пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт обґрунтовує тим, що з серпня 2014 року він проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині польова пошта НОМЕР_2 на посаді водія, і тому не мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу, так як перебував у постійних відрядженнях, у тому числі в зоні АТО, і тому одразу після початку його відпустки з 17.06.2015 року він у той же день подав апеляційну скаргу.

В апеляційному суді 21.07.2015 року ОСОБА_1 пояснив, що одразу після судового засідання в Київському районному суді м. Харкова 04.12.2014 року, де він був присутній і при ньому оголошувалось судове рішення з роз`ясненням порядку та строків оскарження, про що також свідчить протокол судового засідання, він потрапив до шпиталю, так як захворів на пневмонію строком на 2 тижні, і після повернення до військової частини він в подальшому протягом 15 діб проходив реабілітацію, під час якої заступав у караули на добу з 10 до 10 години за графіком 1 доба чергування через двоє діб, а в інший час відпочивав, займався ремонтом автотехніки, возив військовослужбовців на стрільби, а в січні-травні 2015 року він був у відрядженнях, у тому числі і в зоні АТО, що заважало йому своєчасно подати апеляцій скаргу. Але при цьому причину, чому у період реабілітації він не звертався до командування частини з проханням надати йому можливість виїхати з її території для оскарження постанови від 04.12.2014 року апелянт повідомити не зміг, вказавши лише, що він ніби то доповів про цю постанову своєму командиру взводу, який відповів, що ця проблема буде вирішена.

Не зміг ОСОБА_1 пояснити і причину неподання ним апеляційної скарги під час перебування у шпиталі, хоча, як свідчить лист помічника начальника центу з правової роботи начальника служби Військово-медичного клінічного центру Північного регіону МО України від 24.07.2015 року № 1729, у кожному військовому шпиталі є поштова скринька і юридична служба, яка надає правову допомогу військовослужбовцям.

Перебуваючи в шпиталі ОСОБА_1 , як він пояснив, попросив інших військовослужбовців, які там перебували і вільно виходили до міста, сплатити за нього штраф, надавши їм гроші, так як прийняв рішення таки сплатити штраф, оскільки вважав, що зробивши це, його більше не будуть викликати до суду і все закінчиться. Але після того, як його почали викликати до суду по цивільній справі про відшкодування шкоди за позовом дружини ОСОБА_2 до військової частини та нього, який був поданий до суду у березні 2015 року, він приблизно місяць тому назад, тобто у червні 2015 року, прийняв рішення подати апеляційну скаргу.

Не зміг ОСОБА_1 пояснити причину неподання ним апеляційної скарги під час перебування у шпиталі, хоча, як свідчить лист помічника начальника центу з правової роботи начальника служби Військово-медичного клінічного центру Північного регіону МО України від 24.07.2015 року № 1729, у кожному військовому шпиталі є поштова скринька і юридична служба, яка надає правову допомогу військовослужбовцям.

28.05.2015 року ОСОБА_1 разом з юристом військової частини знаходились з 14 години в Київському районному суді м. Харкова, де повинна була розглядатись вказана вище цивільна справа, але засідання не відбулось, і через 30 хвилин вони повернулись до військової частини. Приїздив ОСОБА_1 до суду в цивільному одязі, виїзд йому дозволив командир частини, давши відповідну команду на командно-пропускний пункт. При цьому ОСОБА_1 також не зміг пояснити, чому він, перебуваючи 28.05.2015 року в суді, і маючи вдосталь вільного часу та можливість не здійснив жодних дій щодо отримання копії постанови від 04.12.2014 року та її оскарження.

17.06.2015 року ОСОБА_1 отримав відпустку, і зранку цього ж дня він у юриста військової частині отримав апеляційну скаргу, яку склав юрист, та відвіз її до Київського райсуду м. Харкова. Копії постанови від 04.12.2014 року він так і не бачив, а її зміст юридична служба військової частини отримала через систему Інтернету.

Інших причин пропуску строку на апеляційне оскарження, як повідомив апелянт, немає.

З урахуванням викладених вище обставин апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_1 про поновлення апеляційного строку немає, оскільки відповідно до пояснень останнього намір подати апеляційну скаргу у нього виник лише у червні 2015 року, тобто через 6 місяці, і він, знаючи про існування та суть постанови суду від 04.12.2014 року фактично погодився з нею, сплативши 11.12.2014 року штраф, а в подальшому не вчинив жодних дій по отриманню її копії та оскарження, маючи на те можливість, у тому числі і 28.05.2015 року. Крім того, останній звертався 28.04.2015 року до Київського районного суду м. Харкова із клопотанням про перенесення судового засідання по цивільній справі, де він є відповідачем, що свідчить про наявність можливості у ОСОБА_1 звертатись до суду з письмовими заявами, та спростовує його твердження про трудність звернення до суду у зв`язку з юридичною необізнаністю.

При цьому апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що посилання апелянта в апеляційній скарзі на наявність вини іншого учасника ДТП ОСОБА_2 не може свідчити про безумовну необхідність поновлення строку на апеляційне оскарження, так як апеляційний суд не може дати їм оцінку, оскільки така оцінка не давалась а ні органами УДАІ ГУМВСУ в Харківській області, а ні судом першої інстанції. Але ці посилання можуть бути перевірені в іншому судовому засіданні при розгляді цивільного позову до ОСОБА_1 , та військової частини, у тому числі і шляхом звернення з клопотанням про призначення повторної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2014 року у відношенні ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.П. Цілюрик