АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Худик М.П.,

за участю секретаря судового засідання - Осіпової Г.В.,

особи, яка притягується

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 1 рік 6 місяців.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 10.04.2015 року о 21 год. 00 хв. по вул. Майорова, 2 в м. Києві, керував автомобілем «Тоуоtа» д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (шатка хода, млява річ, різкий запах алкоголю з порожнини роту), від проходження всіх форм та методів огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

В апеляційній скарзі з доповненнями ОСОБА_1, просить постанову судді змінити та пом'якшити призначене йому районним судом стягнення на штраф.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що дійсно перебував у зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення час і місці, після вживання алкогольних напоїв. Проте, стверджує, що не керував транспортним засобом, тому у нього не виникало обов'язку проходити огляд, в зв'язку з чим

від проходження огляду він відмовився, при цьому факту вживання алкогольних напоїв він не заперечував. Крім цього, зазначає, що посилання судді на показання свідків є необґрунтованими, оскільки вони засвідчили лише відмову від проходження огляду, проте не бачили, як він керував транспортним засобом.

Крім того, зазначає, що під час складення протоколу працівниками ДАІ, в порушення вимог законодавства, не були роз'яснення його права, як того вимагає ст. 256 КУпАП, та він був позбавлений можливості надати пояснення та ознайомитися зі змістом відомостей, що були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення, чим порушено його право на захист.

Водночас, зазначає, що при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення та прийнятті рішення, суддею залишено поза увагою, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має неповнолітню дитину та позитивну характеристику за місцем роботи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу, свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з'ясовувати питання: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за даною нормою настає у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння.

З матеріалів справи вбачається, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, відмовився від усіх форм проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та просив задовольнити апеляційну скаргу.

Крім, цього його вина у порушенні п. 2.5 ПДР України підтверджується також даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №182108 від 10.04.2015 року, поясненнях свідків, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, допитаний в суді апеляційної інстанціїї свідок ОСОБА_2 вказав на те, що громадянин ОСОБА_1 намагався виїхати з автостоянки, де його зупинили співробітники ДПС та на прохання проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан сп'яніння відмовився.

З оголошених в судовому засіданні пояснень іншого свідка ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем при цьому співробітники міліції запропонували пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу«Драгер» або в закладі охорони здоров`я,проте останній категорично відмовився.

За таких обставин, висновки суду про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законними та обґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції враховуючи обставини справи, особу порушника обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність застосування такого виду стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, проте беручи до уваги позитивну характеристику ОСОБА_1, яку він надав в судді апеляційної інстанції, вважаю, що мета адміністративного стягнення буде досягнута в більш короткий термін позбавлення права керування транспортними засобами ніж той який встановив суд першої інстанції.

Враховуючи зазначене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, постанову районного суду, в порядку ч.7 ст.294 КУпАП, змінити в частині стягнення, пом'якшити стягнення до 1 (одного) року позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 24 квітня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 1 рік 6 місяців - в порядку ч.7 ст. 294 КУпАП - змінити в частині стягнення, пом'якшити стягнення до 1 (одного) року позбавлення права керування транспортними засобами.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва М.П.Худик

Справа №33/796/654/2015

Категорія КУпАП:ч.1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Радіонов С.О.

Доповідач: Худик М.П.