АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/144/15 Справа № 703/2231/15-п Головуючий по 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2015 р. Суддя апеляційного суду Черкаської області Охріменко Н.І., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, інвалід II групи,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3500 грн.

Вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_3 19 квітня 2015 року близько 19 години 30 хвилин по вулиці Леніна в с. Костянтинівка Смілянського району керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про зміну постанови міськрайсуду від 26.05.2015 року в частині накладення стягнення, замінивши його менш суворим, на його думку, адміністративним стягненням у виді адміністративного арешту, мотивуючи тим, що він являється інвалідом 2 групи і потребує постійного лікування, на утриманні має малолітню дитину, а у разі сплати штрафу, його родина залишиться без засобів для існування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 в підтримку заявлених ним апеляційних вимог, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі точного додержання законності, всебічного і обєктивного зясування всіх обставин справи, правильного і справедливого її вирішення.

Так, висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення при обставинах, наведених у постанові, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку і вірно кваліфікував дії останнього за ч. 1 ст. 130 КУпАП - як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Встановлені судом фактичні обставини справи та кваліфікація дій ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржуються.

Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення відносно ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідає вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та є розмірним скоєному ним адміністративному правопорушенню та його особі.

Доводи ОСОБА_3 про помякшення накладеного на нього стягнення, з урахуванням наявності на його утриманні малолітньої дитини, його інвалідності та тяжкого матеріального становища сімї, до задоволення не підлягають, оскільки вказані обставини були в повному обсязі враховані судом при накладенні стягнення, яке, відповідно до резолютивної частини судового рішення, є мінімальним стягненням, передбаченим санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За змістом ч. 9 ст. 294 КУпАП, у разі зміни постанови суду першої інстанції в частині накладення стягнення, за наслідками розгляду апеляційної скарги, останнє не може бути посилено.

З урахуванням наведеного, твердження апелянта про заміну накладеного на нього стягнення з штрафу на адміністративний арешт є недоречними, оскільки адміністративний арешт є більш суворим стягненням по відношенню до штрафу.

Більш того, за вимогами ст. 32 КУпАП, адміністративний арешт не може застосовуватись до інвалідів першої і другої груп, а як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 являється інвалідом другої групи.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування чи зміни законної та обґрунтованої постанови суду, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н. І. Охріменко