ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2733/15-п

провадження № 3/0285/1059/15

12 серпня 2015 року м. Новоград- Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Літвин О.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли

від ВДАІ Новоград-Волинського МВ УМВС України в Житомирській області,

про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, який не працює,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

10.07.2015 року, о 2 год. 50 хв., ОСОБА_1 в м. Новоград-Волинський по вул. Житомирській керував автомобілем Опель д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження відповідно до встановленого законом порядку медичного огляду на стан спяніння ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєному правопорушенні не визнав. Не заперечив стосовно того, що йому надавали для ознайомлення протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності та пропонувалось співробітником ДАІ пройти медичне освідування з метою встановлення наявності у нього стану алкогольного сп'яніння, однак він відмовився від будь-яких пояснень і підписів у звязку з тим, що не керував автомобілем, а знаходився на пасажирському сидінні. За кермом знаходився його брат, з яким вдвох підїхали до маршрутної зупинки, де їх чекали друзі. Не знав, що на спростування своєї вини у скоєному правопорушенні, він мав право заявляти клопотання про допит свідків.

Інспектор ДПС Новоград-Волинського ВДАІ ОСОБА_2, допитаний в судовому засіданні, підтвердив суду обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, пояснив, що відносно ОСОБА_1 було складено ще один протокол за керування транспортним засобом без посвідчення водія. В автомобілі, яким керував ОСОБА_1, знаходились ще декілька пасажирів. Жодних клопотань про допит їх або інших осіб в якості свідків ОСОБА_1 не заявляв. Протоколи були складені не на місці вчинення адміністративного правопорушення, а в приміщенні служби охорони громадського порядку, куди ОСОБА_1 був доставлений для зясування особи.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дали покази, аналогічні показам ОСОБА_1, та пояснили суду, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, за кермом знаходився його брат ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_5 підтвердив суду, що був присутнім під час складання протоколів відносно ОСОБА_1, який відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичній установі та від підпису в протоколах.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_1 про те, що він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки не керував автомобілем, а знаходився в ньому як пасажир, його вина підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколів про адміністративне правопорушення серії АП1 № 208458, 208459 від 10.07.2015 року; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_6 від 10.07.2015 року; даними постанови у справі про адміністративне правопорушення від 13.07.2015 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу за керування транспортного засобу без посвідчення водія ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Принагідно слід зазначити, що при складанні адміністративних протоколів ОСОБА_1 не вказував свою незгоду з порушеннями, не заявляв жодних клопотань, а навпаки відмовився від будь-яких підписів. В той час, як в позовній заяві до суду в порядку оскарження ОСОБА_1 дій працівника Державтоінспекції щодо складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, ОСОБА_1 вказував на те, що пояснення його свідків з приводу дійсних обставин справи інспектором були проігноровані.

Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду ставити під сумнів обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а тому порушень вимог ст. 256 КУпАП працівником Державтоінспекції під час його складання не вбачається.

Покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в частині того, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, суд сприймає критично, як намагання уникнути ОСОБА_1, який є другом одного свідка та рідним братом іншого, від відповідальності за скоєне правопорушення. Позиція ОСОБА_1 щодо невизнання вини, на думку суду, обумовлена розумінням тяжкості вчиненого правопорушення, безповоротністю накладення адміністративного стягнення та намаганням будь-яким чином його уникнути.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду», у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно із яким водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Дослідивши адміністративний матеріал та вислухавши усні пояснення ОСОБА_1, свідків, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 є ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Обставин, які помякшують або обтяжують відповідальність ОСОБА_1, не встановлено.

При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, беру до уваги характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії підвищеної суспільної небезпечності, особу ОСОБА_1, ступінь його вини, всі обставини справи в їх сукупності та вважаю, що у даному конкретному випадку застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, розмір якого визначено судом на рівні найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, буде необхідним для його виправлення та достатнім для виконання завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Підстави для застосування іншого, більш мякого або суворого стягнення, відсутні.

З особи, на яку накладено адміністративне стягнення, також належить стягнути судовий збір, що становить 0,03 розміру мінімальної заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 33-35, 38, 40-1, 130, 280, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя О.О.Літвин