Справа № 347/1257/15
Провадження № 33/779/138/2015
Категорія ч. 1 ст. 190 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Цалин Б.М. Б. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, за участю особи, що притягнено до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІДН НОМЕР_1) , жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, що не працює, громадянина України,

визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 190 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. з конфіскацією двох мисливських гладкоствольних рушниць 12-го калібру: марки ІЖ 26 №Н-09916 та марки ІЖ-27 №А-01216, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови місцевого суду від 23.07.2015 року, працівниками Верховинського РВ УМВС України 06.06.2015 року під час проведення санкціонованого обшуку в господарстві за місцем проживання ОСОБА_3, в с. Яворів Косівського району, виявлено та вилучено дві мисливські гладкоствольні рушниці 12-го калібру: марки ІЖ 26 №Н-09916 та ІЖ-27 №А-01216, які останній зберігав без спеціально передбаченого дозволу в своєму будинковолодінні, чим порушив вимоги закону, відповідальність за яке, передбачено ч. 1 ст. 190 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 прохає постанову суду змінити в частині додаткового стягнення, повернути йому дві конфісковані гладкоствольні рушниці. Вважає, що постанова суду в цій частині є незаконною. Апелянт не заперечує проти фактичних обставин події та доведеності його вини в порушенні порядку зберігання зброї. Зазначає, що рушниці отримав у спадок від батька його дружини, проте, чи мав останній дозвіл на них, йому невідомо, особисто він не оформив дозвіль на зберігання рушниць, у звязку із важким матеріальним становищем та поганим станом здоровя. Прохає повернути йому рушниці, оскільки має бажання залишити ці рушниці синові як сімейну реліквію на згадку про дідуся. Вважає, що суд належним чином не врахував дані про його особу, а саме те, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, вказане правопорушення вчинив вперше, вину у вчиненому визнав у повному обсязі та щиро розкаюється. На думку апелянта, суд першої інстанції обрав найтяжчий вид стягнення, не обґрунтувавши своє рішення в частині щодо накладення додаткового стягнення у вигляді конфіскації рушниць.

Апелянту ОСОБА_3 розяснено процесуальні права, передбачені ст. 268 КУпАП, заяв та клопотань від нього не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі та прохав постанову суду змінити, скасувавши конфіскацію рушниць, які повернути йому.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, постанову місцевого суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не оспорюється, апелянт висловив свою незгоду в частині призначення додаткового стягнення.

Як вбачається з тверджень апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, вказані рушниці йому дістались у спадок від батька дружини, проте матеріали справи не містять жодних документів на підтвердження цих доводів апелянта та жодних доказів щодо походження вказаних рушниць суду не надано.

В матеріалах справи міститься ухвала слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2015 року про задоволення клопотання слідчого СВ Верховинського РВ УМВС України в Івано-Франківської області щодо надання дозволу на обшук житла за місцем мешкання ОСОБА_3 (а.п. 3, 4).

Із вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що клопотання слідчого обґрунтовано тим, що оперативними працівниками сектору карного розшуку Верховинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, в ході проведення оперативно-розшукових заходів в рамках ОРС категорії «Захист» встановлено, що ОСОБА_4 незаконно зберігаючи вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові пристрої, переслідує намір їх збуту знайомим йому особам з якими він перебуває в довірливих відносинах. Також встановлено, що частина вогнепальної зброї та вибухових речовин зберігається за місцем мешкання його товариша та однокласника ОСОБА_3

Відповідно до пояснень ОСОБА_5 від 06.06.2015 року наданих їм під час проведення обшуку у його житлі, останній пояснив, що знайдені та вилучені під час обшуку дві рушниці йому дісталися у спадок від його покійного батька ОСОБА_5, який помер близько шести років потому. Пояснення містять особистий підпис ОСОБА_5 та запис наступного змісту «пояснення мною прочитано, з моїх слів записано вірно, доповнень та зауважень не маю» (а.с. 5-6).

Між тим, в апеляційній скарзі походження рушниць, апелянт пояснив як такі, що достались йому у спадок від батька його дружини, яка зберігала рушниці в їх житловому будинку після того як її батька похоронили.

В судовому засіданні апеляційного суду, на питання щодо розбіжностей в походженні рушниць, останній вказав, що рушниці залишились після смерті обох батьків.

Таким чином, враховуючи вищевикладені розбіжності в твердженнях апелянта щодо походження рушниць, розцінюю їх, як спосіб захисту ОСОБА_5 з метою повернення в його власність конфіскованої зброї.

Крім того, апелянтом не надано будь яких документів щодо попередніх власників вказаних рушниць.

Посилання апелянта на те, що вказані рушниці він хотів залишити синові як сімейну реліквію на згадку про дідуся, саме по собі не може бути підставою для зміни стягнення при вказаних вище обставинах.

Доводи апелянта щодо неповного зясування суддею при застосуванні щодо нього додаткового виду стягнення у вигляді конфіскації рушниць, зокрема обставини вчиненого правопорушення та особу порушника, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що судом при обрані виду та міри адміністративного дотримано вимог, передбачених ст. 33 КУпАП, а саме враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, що вперше притягується до відповідальності, повне визнання вини, а також ступень його вини, майновий стан та обставину, що помякшує відповідальність, зокрема щире розкаяння апелянта та накладено стягнення в межах санкції статті, передбаченої у ч. 1 ст. 190 КУпАП.

Оцінюючи наведене вище, вважаю, що у суду першої інстанції були законні та обґрунтовані підстави до накладення на ОСОБА_3 додаткового адміністративного стягнення саме у вигляді конфіскації зброї.

Обраний суддею вид додаткового адміністративного стягнення у вигляді конфіскації двох мисливських гладкоствольних рушниць 12-го калібру: марки ІЖ 26 №Н-09916 та марки ІЖ-27 №А-01216, відповідає конкретним обставинам справи та вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, при накладенні стягнення були враховані характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, та ступінь його вини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 23, 33, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2015 року, якою ОСОБА_3, визнано винним та притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 190 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. з конфіскацією двох мисливських гладкоствольних рушниць 12-го калібру: марки ІЖ 26 №Н-09916 та марки ІЖ-27 №А-01216, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1