П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Бородій В. М., розглянувши матеріали, які надійшли з відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУ МВС України в місті Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1,

за ст. 124 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В:

16.10.2014 року, о 09 годині 35 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Фольцваген Т4», д.н.з. НОМЕР_2, в місті Києві, по вулиці Стеценка, 28, не дотримався безпечної дистанції від дорожньої обстановки та швидкості руху, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, який здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота RAV-4», д.н.з. НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3, після чого, автомобіль «Тойота» здійснив зіткнення з автомобілем «Нісан», д.н.з. НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_4, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в порушенні Правил дорожнього руху визнав частково і дав пояснення, що 16.10.2014 року, о 09 годині 35 хвилин, в місті Києві, він керував автомобілем марки «Фольцваген Т4», д.н.з. НОМЕР_2 та рухався по вулиці Стеценка зі сторони вулиці Туполєва в бік Кільцевої дороги, зі швидкістю 40-50 км/год., у другій смузі руху. Попереду його автомобіля, на відстані 6-7 метрів, рухався автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3, який різко загальмував. Дорожнє покриття було вологе, тому автомобіль під його керуванням «понесло» в результаті чого відбулось зіткнення з автомобілем «Хюндай». Причиною зіткнення з автомобілем «Хюндай» вважає також дії водія цього автомобіля, який різко загальмував.

При аналізі схеми місця ДТП, складеного працівниками ВДАІ Подільського РУГУ МВС України в м. Києві та фотознімків з місця ДТП він вбачає розбіжності, а саме:

1) відстань від задньої частини автомобіля «Нісан», д.н.з. НОМЕР_5 до передньої частини автомобіля «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3 становить 7,1м, тобто довжина автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_4, виходить 3,1 м, при фактичній його довжині 4,3 м.

2) також він відмічає невідповідність розмірним характеристикам кінцевогорозташування транспортних засобів, які були зафіксовані на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди та фактичним геометричним характеристикам автомобілів.

Він вважає, що з поздовжньої розмірної прив'язки місць зіткнення автомобілів «Хюндай», «Тойота» та «Нісан», відстань між цими місцями становить 3,1м, що є меншим за габаритну довжину автомобіля «Тойота», яка становить 4,4 метра. Тобто, з технічної точки зору це означає, що при зафіксованому на схемі поздовжньому розташуванні місць зіткнення, спочатку мав відбутися контакт автомобіля із задньою частиною автомобіля «Нісан» і переміщення обох автомобілів вперед, а після цього - зіткнення передньої частини автомобіля «Хюндай» із задньою частиною автомобіля «Тойота».

Він вважає, що не виключається можливість контактування автомобілів в наступній послідовності, коли першим відбувається зіткнення автомобіля «Хюндай» із задньою частиною автомобіля «Тойота» далі з автомобілем «Нісан», а потім автомобіля «Фольцваген» з автомобілем « Хюндай».

Він стверджує, що в даній дорожній обстановці не вбачає в своїх діях невідповідності вимогам п.13.1. Правил дорожнього руху.

Також, він звертає увагу суду, на те що на фотографіях з місця ДТП після транспортного засобу «Хюндай», державний НОМЕР_3, на асфальтному покритті містяться сліди масел та води з двигуна. Вказані сліди могли виникнути лише в результаті зіткнення транспортних засобів «Хюндай», державний НОМЕР_3, «Тойота», державний НОМЕР_4 та «Нісан», державний НОМЕР_5 між собою. Вказані сліди не могли виникнути із двигуна «Фольцваген Т4», державний НОМЕР_2, оскільки перед ним близько 1 метра взагалі відсутні будь-які сліди.

Крім того, наданий суду відеозапис із реєстратора автомобіля «Тойота», НОМЕР_4 на його думку констатує наявність двох поштовхів, що може свідчити про два удари: перший удар - від зіткнення цього автомобіля з автомобілем «Хюндай», державний НОМЕР_3, а другий поштовх - це удар внаслідок зіткнення автомобіля «Фольцваген Т4», державний НОМЕР_2. При цьому перший поштовх значно потужніший.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_3, показав суду, що 16.10.2014 року, близько о 09 годині 35 хвилин, в місті Києві, він керував автомобілем марки «Тойота RAV-4», д.н.з. НОМЕР_4, в місті Києві, по вулиці Стеценка, від вулиці Туполєва в бік Кільцевої дороги. Попереду його автомобіля рухався автомобіль марки «Нісан», д.н.з. НОМЕР_5, який зупинився перед пішохідним переходом для того, щоб пропустити пішохода. Він також зупинив свій автомобіль з дистанцією, приблизно 1-3 метра до автомобіля марки «Нісан». Після чого, він почув звук гальмування та відчув сильний удар, внаслідок якого, автомобіль під його керуванням здійснив зіткнення з автомобілем марки «Нісан», д.н.з. НОМЕР_5. Також він побачив, що в його автомобіль в'їхав автомобіль марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3. Він вважає, що в його автомобіль був лише один удар.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив суду, що 16.10.2014 року, о 09 годині 35 хвилин, він керував автомобілем марки «Нісан», д.н.з. НОМЕР_5, в місті Києві, по вулиці Стеценка, в напрямку Кільцевої дороги. Побачивши пішохода на пішохідному переході, він зупинив свій автомобіль. Після чого, він почув скрип гальм, звук удару автомобілів та відчув удар об свій автомобіль, внаслідок якого, автомобіль марки «Тойота RAV-4», д.н.з. НОМЕР_4, здійснив зіткнення з його автомобілем. Він вважає, що в його автомобіль був лише один удар.

Опитаний в судовому засіданні ОСОБА_2, показав суду, що 16.10.2014 року, о 09 годині 35 хвилин, він керував автомобілем марки «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3, в місті Києві, по вулиці Стеценка зі сторони вулиці Туполєва в напрямку Кільцевої дороги у лівій смузі. Дорожнє покриття було вологим. Попереду його автомобіля рухався автомобіль марки «Тойота RAV-4», д.н.з. НОМЕР_4. Перед пішохідним переходом, в районі вулиці Стеценка, 47 в місті Києві, він зупинив свій автомобіль, для того, щоб пропустити пішохода. Після цього, він почув різкий звук гальм та відчув різкий та сильний удар позаду свого автомобіля, внаслідок чого його автомобіль здійснив зіткнення з автомобілем марки «Тойота RAV-4», д.н.з. НОМЕР_4. Коли він вийшов зі свого автомобіля, то побачив автомобіль марки «Фольцваген Т4», д.н.з. НОМЕР_2, який стояв позаду його автомобіля. З доводами водія ОСОБА_1 не погоджується, вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 правильно відображено послідовність зіткнення автомобілів.

Свідок ОСОБА_5 дала суду показання, що під час ДТП перебувала в салоні автомобіля «Фольцваген Т4», д.н.з. НОМЕР_2, яким керував її чоловік. Попереду їхав автомобіль «Хюндай», який надзвичайно різко загальмував, чоловік також загальмував. Вона думала, що зіткнення не буде, однак, через слизьку поверхню автомобіль під керуванням чоловіка зіткнувся з автомобілем «Хюндай». Однак, зіткнення було не значне і автомобіль «Хюндай» не набагато відкотився вперед. Щодо механізму ДТП вона підтримує доводи чоловіка.

Водій ОСОБА_1 надав суду висновок спеціаліста від 29 жовтня 2014 року, згідно якого, виходячи з наданих на дослідження матеріалів ДТП, з технічної точки зору не виключається можливість контактування автомобілів в такій послідовності, коли першим відбувається зіткнення автомобіля «Хюндай» з задньою частиною автомобіля «Тойота», а після цього зіткнення автомобіля «Тойота» з автомобілем «Нісан» та автомобіля «Фольцваген» з автомобілем «Хюндай». Встановити фактичну послідовність взаємного контактування автомобілів «Фольцваген», «Хюндай», «Тойота» та «Нісан» на підставі наданих на дослідження матеріалів не виявляється можливим оскільки зафіксовані на схемі місця ДТП розміри не відповідають фактичній обстановці, зафіксованій на фотознімках.

Судом досліджено надані ОСОБА_1 фотознімки з місця ДТП, а також запис відеореєстратора, який був встановлений в автомобілі «Тойота» та з камери спостереження з протилежного боку вулиці.

Згідно висновку комплексної транспортно-трасологічної експертизи №16168/14-52/2689/15-52 від 19 лютого 2015 року:

1. Кінцеве положення автомобілів Nissan Note (державний реєстраційний номер НОМЕР_5, ідентифікаційний номер «НОМЕР_6»), Toyota RAV-4 (державний реєстраційний номер НОМЕР_4, ідентифікаційний номер «НОМЕР_7»), Hyundai H-1 (державний реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер «НОМЕР_8») та Volkswagen Т4 (державний реєстраційний номер НОМЕР_2, ідентифікаційний номер «НОМЕР_9», яке позначено на схемі місця ДТП, що сталася16.10.2014 на автодорозі по вул. Стеценка в м. Києві, напроти буд. № 28, не відповідає фактичному їх кінцевому положенню, яке зафіксовано фотознімками, зробленими на місці ДТП.

2.3. В рамках ДТП сталось послідовне взаємне контактування за ударниммеханізмом: спочатку передньої частини автомобіля Volkswagen Т4 із задньою частиною автомобіля Hyundai H-1», а вже потім передньої частини автомобіля Hyundai H-1 із задньою частиною автомобіля Toyota RAV-4 і далі передньої частини автомобілі Toyota RAV-4 із задньою частиною автомобіля Nissan Note.

4.5. Загальний розвиток пригоди, наведений у поясненнях водія ОСОБА_1, за якими спочатку автомобіль Hyundai H-1 контактував з автомобілем Toyota RAV-4, а вже після цього автомобіль Volkswagen Т4 контактував з автомобілем Hyundai H-1, з технічної точки зору, виключається.

6. На слідоутворюючих: (сдідосприймаючих) деталях передньої частини автомобіля Hyundai H-1 та задньої частини автомобіля Toyota RAV-4 немає слідів, які вказували би на те, що дані автомобілі контактували між собою двічі.

На слідоутворюючих (слідосприймаючих) деталях передньої частини автомобіля Toyota RAV-4 та задньої частини автомобіля Nissan Note не відобразилися сліди їх другого контакту, який відбувався за дотичним механізмом при докочуванні автомобіля Toyota RAV-4 вперед за інерцією.

1)
Пояснення водія ОСОБА_1, стосовно того, що відсутність видимих значних пошкоджень в задній частині автомобіля Hyundai H-1 і, у той же час, їх присутність в його передній частині вказують на те, що першими контактували автомобілі Hyundai H-1 та Toyota RAV-4, а вже потім автомобіль Volkswagen Т4 контактував з автомобілем Hyundai H-1, є технічно не спроможними.

8, 9, 10. Пояснення водіїв ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за якими початковий ударний вплив передньої частини автомобіля Volkswagen Т4 на задню частину автомобіля Hyundai H-1 викликав у подальшому послідовний попарний контакт між собою автомобілів, відповідно, Hyundai H-1 та Toyota RAV-4, Toyota RAV-4 та Nissan Note, є технічно спроможними.

11-15. Водію автомобіля Nissan Note ОСОБА_4, необхідно було діяти у відповідності до вимог п.18.1 ПДР.

Для забезпечення безпеки дорожнього руху, водіям автомобілів Toyota RAV-4, Hyundai H-1 та Volkswagen Т4, відповідно, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід було діяти згідно вимог п.п.13.1, 2.3 б та 18.4 ПДР.

Приймаючи до уваги встановлений механізму даної ДТП, вважати дії водіяОСОБА_4 такими, що не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР, підстав технічного характеру немає.

В свою чергу, при встановленому механізму даної ДТП, вважати дії водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 такими, що не відповідали вимогам п.п. 13.1, 2.3 б) та 18.4 ПДР, підстав технічного характеру у експерта також немає.

Дії водія автомобіля Volkswagen Т4 ОСОБА_1, з технічної точки зору, не відповідали вимогам п.п.2.3 б, 13.1 та 18.4 ПДР.

Що стосується технічної можливості уникнути зіткнення з боку водіїв ав-томобілів Nissan Note, Toyota RAV-4 та Hyundai H-1, відповідно, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 слід заключити, що, з технічної точки зору, Правилами дорожнього руху в такому випадку, коли інший автомобіль наближається ззаду, односторонніми діями водія переднього автомобіля не забезпечуються умови не виникнення зіткнення з цим автомобілем. Більше того, Правилами дорожнього руху для такої дорожньої обстановки не передбачені вимоги, які б регламентували дії водія переднього автомобіля.

Дії водія автомобіля Volkswagen Т4 ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.п.13.1 та 2.3 б ПДР.

Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем Hyundai H-1 з боку водія автомобіля Volkswagen Т4 ОСОБА_1 полягала у виконанні ним вимог п.п. 13.1 та 2.3 б ПДР.

16. Необхідний і достатній причинний зв'язок з виникненням даної ДТП, зтехнічної точки зору, вбачається в невідповідних діях водія автомобіля Volkswagen Т4 ОСОБА_1, а саме в частині невиконання вимог п.п. 13.1 та 2.3 б ПДР.

Суд не погоджується з доводами водія ОСОБА_1 так як вони не підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, окрім цього, суд бере до уваги, що наданий ним висновок спеціаліста від 29 жовтня 2014 року, був проведений без автомобілів, які стали учасниками ДТП.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1), пояснення (а.с.2-5), схему місця ДТП (а.с.6), фотознімки (а.с.11-31), висновок №2014-2810 (а.с.33-35), схему ДТП згідно протоколу ДАІ (а.с.37), висновок експертів від 19.02.2015 року №16168/14-52/2689/15-52 та відеозапис з камери відео спостереження, суд встановив, що ОСОБА_1 своїми діями, які виразились в порушенні учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України.

Встановлено, що адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП вчинене більше трьох місяців тому, а саме: 16.10.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 38 КпАП України, якщо справа про адміністративне правопорушення підвідомча суду (судді), адміністративне стягнення за скоєння адмінправопорушення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

У зв'язку з тим, що з часу вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124 КУпАП, пройшло більше трьох місяців, провадження по справі, відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю, згідно вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 124, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КпАП України, відносно ОСОБА_1 - закрити у зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КпАП України.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці з моменту набрання нею законної сили.

В разі оскарження постанови, відповідно до ст. 291 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови, відповідно до ст. 301 КпАП України, перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.

Скарга подається до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя В. М. Бородій