Справа №295/3321/15-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Зіневич І.В. з участю секретаря Безкоровайної О.Т.,з участю прокурора Сероветник Т.В. розглянувши матеріали, які надійшли від начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючу та зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючу директором Житомирського вищого професійного училища-інтернату

за ч.1ст.172-6Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до підпункту а пункту 2 ч.1 ст.4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права, на яких ст.12 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції покладено обов'язок щорічно до 01 квітня подавати за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за попередній рік.

Проведеною відділом по боротьбі з корупцією УБОЗ УМВС України в Житомирській області перевіркою дотримання антикорупційного законодавства встановлено, відповідно до п.п.1.1.,1.4.,1.6. Статуту, затвердженого головою Житомирської обласної ради та зареєстрованого рішенням Житомирської обласної ради від 26.06.2008р. №576 Житомирське вище професійне училище-інтернат Житомирської обласної ради є соціально-навчальною установою для створення умов з набуття інвалідами професійної освіти, його власником є територіальні громади сіл, селищ, міст області та управління від їх імені здійснює Житомирська обласна рада. Житомирське вище професійне училище-інтернат є бюджетною установою та фінансується з обласного бюджету. Житомирське вище професійне училище-інтернат є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, штамп, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

З урахуванням положень статті 81 Цивільного кодексу України, якою визначено, що юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, Житомирське вище професійне училище-інтернат є юридичною особою публічного права.

Наказом Управління соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації від 07.08.1997р. №126-К, ОСОБА_1 призначена на посаду директора Житомирського технічного ліцею-інтернату з 07.08.1997р., тобто відповідно до підпункту а пункту 2 ч.1 ст.4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Перебуваючи на посаді директора, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, під час здійснення своїх повноважень ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена з вимогами фінансового контролю, передбаченими ст.12 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції.

Під час перевірки та згідно листа Житомирського вищого професійного училища-інтернату Житомирської обласної ради №22 від 22.01.2015р. встановлено, що декларацію про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_1 до Житомирського вищого професійного училища-інтернату не подавала.

Таким чином, ОСОБА_1, будучи директором Житомирського вищого професійного училища-інтернату, згідно підпункту а пункту 2 ч.1 ст.4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, являючись суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, достовірно знаючи про необхідність подання декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, маючи реальну можливість своєчасно подати таку декларацію, оскільки, протягом січня 2014 року - квітня 2014 року у відпустках, на лікарняному, відрядженнях, на навчанні або під вартою вона не перебувала до 01.04.2014р. та у подальшому, протягом квітня 2014 року - січня 2015 року, в порушення вимог ч.1 ст.12 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, умисно таку декларацію своєчасно не подала, чим скоїла адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.172-6КУпАП.

В суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення визнала повністю та пояснила, що вона була обізнана про необхідність подачі декларації про майно, доходи, витрати та зобовязання фінансового характеру за 2013рік. Однак, вказану декларацію вона не заповнювала та за місцем роботи не подавала, хоча таку можливість мала, оскільки на лікарняному через тимчасову непрацездатність, під вартою та у відрядженні за межами України не перебувала. Декларацію не подала, так як була заклопотана і тому забула та не придала цьому значення.

Прокурор в судовому засіданні підтримала зазначений протокол про адміністративне правопорушення та зазначила, що в діях ОСОБА_1 є ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6КУпАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1ст.172-6КУпАП, неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України Про засади запобігання і протидії корупції тягне за собою адміністративну відповідальність.

При цьому вказаний Закон не пов'язує настання адміністративної відповідальності за вчинення даного діяння з формою умислу особи, що притягується до адміністративної відповідальності, а обмежується лише констатацією самого факту неподання або несвоєчасного подання декларації про доходи суб'єктом правопорушення.

Також у самому Законі міститься перелік поважних причин несвоєчасного подання декларації, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Факт неподання ОСОБА_1 декларації про її доходи та зобов'язання фінансового характеру повністю підтверджується, як поясненнями самої ОСОБА_1 так і матеріалами справи, що були досліджені в суді.

На підставі викладеного суд вважає винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6КУпАП, доведеною повністю та приходить до висновку про необхідність накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу, але враховуючи обставини справи щодо розміру штрафу слід обмежитись його мінімальним розміром.

Відповідно до ст.40-1КУпАП, Закону України Про судовий збір судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладене таке стягнення.

Керуючись ст.ст.283,284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.40-1, Закону України Про судовий збір , -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винуватою у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 170 (сто сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,03% мінімальної заробітної плати, що становить 36,54 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 діб з моменту її винесення.

Суддя: І. В. Зіневич

Постанова підлягає предявленню до виконання протягом трьох місяців з дня винесення постанови.