Справа № 3/359/335/2015р.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015р. Суддя Бориспільського міськрайсуду Київської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли від ВДАІ при УДАІ ГУМВС України в Київській області, за участю представника правопорушника ОСОБА_2, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, 28.03.1963р. народження, уродженки Росії, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої приватним підприємцем,

за ст.124 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, 29.01.2015р., о 08 год. 35 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, та рухаючись по вул. Київський Шлях в м.Бориспіль в напрямку м.Харкова, на регульованому перехресті вул.Київський Шлях Котовського-Дзержинського в м.Бориспіль Київської область, здійснила проїзд перехрестя на заборонений сигнал світлофора, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням потерпілого ОСОБА_5 який рухався в зустрічному напрямку та закінчував маневр повороту ліворуч на вул.Котовського, в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушила п.8.7.3. «е» Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке, передбачена ст.124 КпАП України.

В суді ОСОБА_3 свою вину у скоєному не визнала та пояснила, що рухалась прямо на перехресті на зелений сигнал світлофора, а потерпілий, не пропустивши її, повертав ліворуч, скоївши наїзд на її автомобіль.

Однак, не дивлячись на особисте невизнання, вина правопорушниці підтверджується даними адмінпротоколу про порушення правил дорожнього руху та схеми ДТП, а також даними пояснень потерпілого та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Так, потерпілий ОСОБА_5 в суді пояснив, що рухався за кермом вказаного автомобіля в напрямку м.Києва і, включивши покажчик лівого повороту, виїхав на вищевказане перехрестя на зелений сигнал світлофора де почав пропускати автомобілі, що рухались на зустріч. Коли вказані автомобілі зупинились на заборонений сигнал світлофора, він почав рух, закінчуючи поворот ліворуч, коли в зустрічному напрямку, з правого краю проїзної частини дороги вискочив автомобіль під керуванням правопорушниці, який допустив зіткнення з передньою лівою частиною його автомобіля.

Свідок ОСОБА_6 в суді дала покази, аналогічні показам потерпілого, додавши, що вона є дружиною останнього та в момент зіткнення перебувала на передньому пасажирському сидінні.

Свідок ОСОБА_7 в суді показав, що в той час стояв поблизу вказаного перехрестя, пив каву, коли побачив, що автомобіль під керуванням потерпілого виїхав на вказане перехрестя на зелений сигнал світлофора, де зупинився пропускаючи зустрічний транспорт, а коли загорівся заборонений сигнал світлофора, почав поворот ліворуч, коли назустріч, на заборонений сигнал світлофора виїхав автомобіль під керуванням правопорушниці, який зіткнувся з автомобілем потерпілого. Після чого, він підійшов до працівників ДАІ та надав останнім, свої дані як очевидця.

Посилання представника ОСОБА_3 на не встановлення місця зіткнення автомобілів як на одну з підстав невинуватості правопорушниці, не вказує на таку невинуватість, оскільки механізм розташування та місце зіткнення автомобілів в даній дорожній обстановці, не впливає на визначення винної особи, а значення має лише факт проїзду перехрестя на заборонений сигнал світлофору.

Крім того, критично, як такі, що не спростовують вину правопорушниці, слід оцінювати покази в суді свідків ОСОБА_8, що мешкає в АДРЕСА_1 та ОСОБА_9, щодо невинуватості правопорушниці, оскільки як пояснила свідок ОСОБА_9, остання була очевидцем лише подій, які передували зіткненню, а сам момент зіткнення та на який сигнал світлофору рухались учасники ДТП вона не бачила, а відносно свідка ОСОБА_8 викликає сумнів щодо самого факту його перебування в той час на зазначеному перехресті в якості пішохода, приймаючи до уваги, що останній мешкає в іншому місті та працівникам міліції одразу, як і свідок ОСОБА_9, не заявив, що він є очевидцем подій. У зв»язку з чим викликає сумнів і щодо достовірності факту саме «відшукання» даного свідка через мережу Інтернет, а не навмисного створення видимості переписки через мережу Інтернет.

Тому, враховуючи, що вина ОСОБА_3 повністю доведена вищенаведеними доказами по справі, відсутність беззаперечних доказів, які б вказували на невинуватість останньої, характер скоєного та особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, дійшов висновку, що правопорушницю слід визнати винною в скоєнні даного правопорушення та піддати адміністративному стягненню у виді адмінштрафу, оскільки застосування інших адмінстягнень, в межах санкції ст.124 КпАП України, є недоцільним.

Керуючись ст.124 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 визнати винною в скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та піддати стягненню у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., з перерахуванням суми штрафу на розрахунковий рахунок №0001, отримувач Київська область /м. Київ/ 21081300, КБК 21081300, , МФО 821018.

Стягнути з ОСОБА_3 - 36 грн. 54 коп. судового збору в дохід Держави, з перерахуванням на розрахунковий рахунок 0004, МФО 821018, , отримувач Бориспільське УДКСУ Київської області, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Київській області.

Постанова може бути оскарженою до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення та набуває чинності після закінчення строку на її оскарження.

Постанова може бути пред»явленою до виконання протягом 3-х місяців з наступного дня після набрання постановою законної сили.

Суддя О.О.Мельник