АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1114/15-п Номер провадження 33/786/129/15Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. Куліш В. М.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Куліш В.М., з секретарем Костюченко М.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, не працюючий,

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

в с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся притягнутий до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який у поданій апеляційній скарзі прохає постанову Гадяцького районного суду від 23.06.2015 року відносно нього скасувати, а провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Покликається на те, що суд не з'ясував усі фактичні обставини та не дослідив їх.

Зокрема, вказує, що суд першої інстанції не перевірив його твердження щодо перебігу подій та обставин справи, покликавшись у своїй постанові лише на письмові пояснення понятих, запрошених для візування протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, не допитав у якості свідків понятих ОСОБА_3 і ОСОБА_4, а також осіб, присутніх при подіях, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, - ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Також вказує, що судом не було перевірено правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього.

Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження скоєння ним адміністративного правопорушення.

Інші апеляційні скарги на вказану постанову та будь-які заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2 до початку судового розгляду не надходили.

Постановою судді Гадяцького районного суду від 23 червня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 3400 грн.

Згідно з постановою місцевого суду ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення за наступних обставин. 04 червня 2015 року о 00-10 год. в с. Петрівка-Роменська Гадяцького району ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ-110307, д.н.з. НОМЕР_3, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у присутності свідків, чим порушив п.2.5 та п.2.9(а) Правил дорожнього руху.

За висновками суду першої інстанції, викладеними у оскарженій постанові, вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 04.06.2015 року, його поясненнями, зазначеними у протоколі, та поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4

ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з'явився, хоча двічі належним чином повідомлявся про час і місце розгляд його апеляції 20 і 28 липня, про причину неявки до суду він не повідомив. Як видно, звертаючись до суду з апеляцією, ОСОБА_2 вказав свою контактну адресу: АДРЕСА_2. Інші дані про способи його повідомлення апелянт не назвав.

Між тим, із матеріалів справи вбачається, що повістка, яка направлялася районним судом ОСОБА_2 на вказану адресу з повідомленням про розгляд справи про адміністративне правопорушення, ним не була отримана та відділенням зв'язку була повернена через те, що адресат за її отриманням не з'явився.

Про проблеми з врученням судових викликів щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 було відомо, однак він не вжив заходів для надання суду надійних засобів його повідомлення. Вбачається, що повістки, які направлялися на адресу вказаних ОСОБА_2 свідків ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ними були отримані, однак за виключенням останнього у судове засідання вони також не з'явилися.

За номером мобільного телефону, вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення (НОМЕР_2), протягом 28.07.2015 року ОСОБА_2 на контакт не вийшов, а тому не з'явився і в наступне судове засідання 29.07.2015 року.

За таких обставин, коли відповідно до ст. 294 КУпАП справа про адміністративне правопорушення в апеляційній інстанції має бути розглянута протягом 20 днів, а апелянт ОСОБА_2 для розгляду поданої ним апеляції не з'явився та не надав надійних засобів його повідомлення про розгляд поданої ним апеляції, знаходжу, що вона може бути розглянута на підставі тих доказів, які маються у справі.

Таким чином, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляції, не знаходжу підстав для її задоволення з наступних мотивів.

Згідно зі ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Убачається, що суд першої інстанції при розгляді справи, належним чином дослідивши докази, об'єктивно встановив обставини справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону.

Так, за змістом ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративну відповідальність тягне відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Відповідно до пунктів 2.5 та 2.9 (а) ПДР, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, та йому забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Як видно із матеріалів справи, і це визнав у поданій апеляції ОСОБА_2, він 4 червня 2015 року, керуючи автомобілем ЗАЗ-110307, д.н.з. НОМЕР_4, близько 00 годин у зв'язку з поломкою зупинив свій автомобіль в с. Петрівка-Роменська поблизу залізничного переїзду. В цей час до нього підійшли працівники міліції та стали з'ясовувати причину, з якої був зупинений автомобіль поблизу переїзду. Для оформлення факту порушення правил дорожнього руху вони викликали працівників ВДАІ, які склали протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Після цього працівники ВДАІ стали стверджувати про наявність у нього ознак алкогольного сп'яніння та пропонували пройти медичний огляд. Для оформлення і такого порушення вони стали здійснювати пошук свідків, які б змогли підтвердити факт відмови від проходження освідування. У зв'язку з пізнім часом доби пошук здійснювався не за місцем зупинки автомобіля ОСОБА_7

За змістом апеляції видно, що ОСОБА_2 не бажав пройти обстеження на стан сп'яніння покликаючись на те, що на час, коли прибули інспектори ВДАІ, він не керував транспортним засобом.

Це підтверджується і його поясненням у протоколі про правопорушення, за яким вбачається, що ОСОБА_2 власноручно вчинив у ньому запис, зміст якого зводиться до того, що він відмовляється від обстеження з використанням приладу, а також, їхати на медичний огляд до лікарні. Між тим, у протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що у водія ОСОБА_2 на час виявлення його біля автомобіля, яким він до цього керував, були ознаки алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю та порушена мова).

Доводи апелянта про те, що вказані у протоколі свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не були присутні біля його автомобіля коли туди прибули працівники ВДАІ, хоча й підтверджуються як такі, що мали місце, однак, як видно зі показань свідка ОСОБА_3, які він дав у засіданні апеляційного суду, останній, а також ОСОБА_4 дійсно були зупинені в іншому місці працівниками ВДАІ для підтвердження того, що ОСОБА_2 відмовляється від обстеження на стан сп'яніння. При цьому заперечень з цього приводу від останнього не надходило. Вбачається, що такі дії працівників ВДАІ були викликані обстановкою, яка мала місце на той час, а саме, пізнім часом доби та складністю відшукати у цей час незацікавлених свідків

Що стосується доводів апеляції про те, що суд першої інстанції не допитав як свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_5, які у ту ніч їздили у його машині, то, як видно із матеріалів справи, про їх допит ОСОБА_2 клопотання не заявляв. Хоча ОСОБА_2 у поданій ним апеляції й заявив клопотання про допит вказаних осіб, однак на виклики у судове засідання вони та сам апелянт не з'явилися, хоча викликалися до суду тричі.

З огляду на наведене, зважаючи на те, що у матеріалах справи є достатньо даних, які вказують на ознаки вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, знаходжу, що його апеляція задоволенню не підлягає з наведених вище підстав.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП суддя, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року, якою він визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України, - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області В.М. Куліш