Справа № 163/1460/15-п Провадження №33/773/203/15 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О.С.
Категорія: ч.1 ст.483 МК УкраїниДоповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2015 року місто Луцьк

Суддя апеляційного суду Волинської області Гапончук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 на постанову Любомльського районного суду від 09 липня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, водія ПП Ковальчука ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1,- за ч.1 ст.483 МК України

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови Любомльського районного суд від 09 липня 2015 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України і на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 66177,18 грн. з конфіскацією 2844,83 євро, що за курсом НБУ станом на 25.05.2015 року становило 66177,18 грн., вилучених згідно протоколу про ПМП Волинської митниці ДФС №0638/20502/2015.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 25.05.2015 слідуючи через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС з України в ОСОБА_3, водієм автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2, намагався перемістити через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю, 2844,83 євро, що за курсом НБУ станом на 25.05.2015 року становило 66177 гривень 18 копійок, які знаходилися за поясом одягнених на нього штанів, тобто з використанням способу, що утруднює їх виявлення, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки рішення суду є незаконним, а висновки судді не відповідають фактичним обставинам справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.

Зокрема, винуватість ОСОБА_1 у вчинені цього правопорушення повністю стверджена протоколом про порушення митних правил №0638/20502/2015 від 25.05.2015 року; митною декларацією від 25.05.2015 року, у якій ОСОБА_1 задекларував 3000 євро, 14700 польських злотих, 5000 гривень, 50 доларів США; копією контрольного талона для проходження по «червоному коридору»; службовими записками старшого та головного державних інспекторів ВМО №4 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_4, ОСОБА_5 від 25.05.2015 року, актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020104/2015/000187Е від 05.01.2015 року, у якому зафіксовано факт виявлення в процесі огляду ОСОБА_1, 6000 євро, які він добровільно видав і які знаходились в нього за поясом штанів.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 переміщував через митний кордон України: 3000 євро, 14700 польських злотих, 5000 гривень, 50 доларів США, які задекларував у митній декларації; 6000 євро, які він добровільно видав під час огляду на вимогу працівника митниці і які були приховані в нього за поясом штанів. Будь-яких дозвільних документів на суму, що перевищує еквівалент 10000 євро ОСОБА_1 надано не було.

Згідно ч. 3 ст. 197 МК України обмеження щодо ввезення на митну територію України та вивезення за межі митної території України валютних цінностей, а також порядок переміщення їх через митний кордон України, у тому числі особливості декларування валютних цінностей (зокрема, визначення граничних сум валютних цінностей, які підлягають письмовому або усному декларуванню), можуть встановлюватися Національним банком України.

Відповідно до розділу 2 Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 27.05.2008 року № 148 фізична особа - резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10000 євро, за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі та за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків у банках (фінансових установах), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10000 євро. Строк дії таких документів 30 календарних днів, починаючи з дня видачі..

Таким чином, валютні цінності, які перевозив ОСОБА_1 через митний кордон України, та які у розумінні п. 57 ч. 1 ст. 4 МК України є товаром, являються такими, що на 2844,83 євро перевищує розмір, встановлений зазначеною постановою Правління НБУ від 27.05.2008 року № 148, оскільки будь-яких дозвільних документів на суму, що перевищує еквівалент 10000 євро в нього не було.

Таким чином діяння ОСОБА_1 обґрунтовано кваліфіковано за ст.483 МК України.

При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КпАП України, врахував характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, ступінь його вини та інші обставини, обравши йому стягнення згідно санкції статті 483 МК України, яка іншого стягнення не передбачає.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у судді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

За таких обставин, постанова Любомльського районного суду від 25 травня 2015 року є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування, з мотивів наведених в апеляції, немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну особи, яка притягується до відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду від 25 травня 2015 року щодо нього без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Гапончук