АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/422/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік,-

ВСТАНОВИЛА: :

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Судом першої інстанції було встановлено, що 06 червня 2015 року о 10.05 годині, водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Леніна, смт. Петропавлівка, Дніпропетровська область, з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці очей не реагують на світло, млява мова). На вимогу працівника міліції, в присутності двох свідків, ухилився пройти огляд на встановлення стану спяніння у встановленому законом порядку

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення з позбавлення права керування всіма видами транспортних засобами на штраф на користь держави.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначив, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права під час дослідження обставин справи, особи винного та накладення стягнення. При цьому апелянт вказує, що він адміністративне правопорушення вчинив вперше та одразу на місці вчинення правопорушення вину визнав, визнавав вину і в судовому засіданні, також вказує, що працює в сільському фермерському господарстві «Орлов», яке знаходиться за 40 км. від місця його проживання, у нього на утримані знаходиться малолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, який часто хворіє в звязку з чим його потрібно відвозити в лікарню на автомобілі. На думку апелянта всі ці обставини можна вважати такими, що помякшують його провину.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності та апелянтом не оспорюється.

Районний суд дав правильну оцінку доказам, які знаходяться в матеріалах справи і беззаперечно підтверджують факт відмови водія ОСОБА_3 на вимогу працівника ДАІ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, при виявленні уповноваженою особою Державтоінспекції у нього ознак наркотичного спяніння, визначених п. 1.4.Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України № 400/666 від 09 вересня 2009 року, що утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про необґрунтованість постанови місцевого суду в частині накладеного адміністративного стягнення є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що адміністративне стягнення на правопорушника ОСОБА_3 районним судом накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При чому, як вбачається з постанови суду адміністративне стягнення на ОСОБА_3 було накладено не на максимальний строк позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, районний суд прийшов до обєктивного та правильного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, проаналізувавши зміст апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що в апеляційній скарзі не наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали апеляційному суду законні підстави для зміни накладеного на ОСОБА_3 адміністративного стягнення.

Також, апеляційним судом було встановлено, що ОСОБА_3 працює робітником СФГ «Орлов»та право керування транспортним засобом не є його основним заробітком.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосовані до ОСОБА_3 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню апелянта в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуХаїнського ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2