АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/823/2015 Головуючий в 1-й інстанції: Бурлака О.В.
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Сокуренко Д.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Сокуренко Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 19.06.2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно постанови суду, 24.05.2015 року, близько 04 год. 20 хв., в м. Києві по вул. Горького, 91, ОСОБА_2 керував автомобілем марки Honda CR-V, д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, нерозбірлива мова). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, а адміністративний матеріал направити до Троїцького районного суду Луганської області для подальшого розгляду і належного захисту своїх прав та інтересів.

Вказує, що місцевий суд виніс рішення по справі за відсутності апелянта, чим порушив його право на законний захист прав та інтересів, позбавивши апелянта можливості дати пояснення щодо обставин, викладених у протоколі. Апелянт не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що він, ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання, адже повістка про виклик в судове засідання надійшла на поштову скриньку одного з будинків, який апелянт використовував у якості тимчасового місця проживання, але на час надходження повістки уже не мешкав за вказаною адресою. Зазначив, що постійно мешкає за місцем реєстрацій, а саме: АДРЕСА_1. Крім того, вказує, що в повістці про виклик до суду було зазначено, що слідчий суддя викликає ОСОБА_2 як правопорушника, проте, як вказує апелянт, діяльність слідчого судді регламентується КПК України, а не нормами КУпАП.

Апелянт вказує, що правопорушення, зазначеного а протоколі, він не здійснював, винним себе не вважає. Зазначає, що наразі не має можливості знаходитись у м. Києві для розгляду його справи по суті, тому змушений повернутися до міста Луганськ.

Апелянт не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду його апеляційної скарги, а тому суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_2 за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1-196329 від 24.05.2015 року, підписаного ОСОБА_2., а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Висновок, викладений у постанові судді, про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, а тому вказані в апеляційній скарзі ОСОБА_2 доводи про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно правил визначення підсудності, передбачених ст. 276 КУпАП, справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, можуть окрім як за місцем вчинення адміністративного правопорушення, також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Проте, дана норма закону визначає право суду, а не обов`язок. Крім того, визначення територіальної підсудності на стадії апеляційного провадження в справах про адміністративні правопорушення, не належить до компетенції Апеляційного суду м. Києва.

Стягнення накладене судом в межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу, та ступеню вини цієї особи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року залишити без задоволення, а постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19 червня 2015 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік - без змін.

Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Д.М. Сокуренко