Справа № 559/1662/15-п
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2015 року Суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області Лопухович А.О., при секретарі Федчук А.А., за участю прокурорів Рижого Ю.С, Поліщука М.А, представника Боржецького О.Л., розглянувши матеріали, які надійшли від військової прокуратури Рівненського гарнізону Західного регіону України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 за ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та роз"яснивши ст.268 цього Кодексу, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України №50 від 23 листопада 2004 року підполковника ОСОБА_1 призначено на посаду начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №270 від 03 грудня 2004 року (по стройовій частині) підполковник ОСОБА_1 із 03 грудня 2004 року приступив до виконання службових обов`язків начальника штабу- першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 та проходить військову службу у вказаній військовій частині по даний час.

Відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №11 від 29 січня 2015 року та №45 від 05 березня 2015 року підполковник ОСОБА_1 за відсутності командира військової частини у період із 29 січня 2015 року по 05 березня 2015 року тимчасово виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 11, 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, як ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 зобов`язаний був діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, свято і непорушно додержуватися їх, вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів, встановлювати у довіреній йому військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне їх виконання, є прямим начальником для всього особового складу, має право встановлювати розпорядок дня та вимагати підтримання внутрішнього порядку, особисто керувати кадровою роботою, командир має право віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати.

Встановлено, що підполковник ОСОБА_1 у період тимчасового виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 (із 19 січня 2015 року по 05 березня 2015 року) мав у підпорядкуванні свою дружину - ОСОБА_2 , яка обіймає посаду інженера-програміста відділення автоматизації інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_1 та фактично перебувала у відносинах прямої організаційної та правової залежності, оскільки, як командир частини ОСОБА_1 мав право застосовувати до неї дисциплінарні стягнення та заохочення, виплачувати премії, у тому числі вирішувати питання прийняття на роботу та звільнення із роботи, надавати вказівки, доручення та контролювати їх виконання.

Отже, під час виконання службових обов`язків у підполковника ОСОБА_1 виник реальний конфлікт інтересів, що зумовлено його сімейними відносинами.

Однак, у порушення вимог ч.І ст.27, ч.І ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ч.І ст.9, ч.І ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (діючого до 26.04.2015 року), ст. ст. 11, 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України, тимчасово виконуючи обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 , маючи у прямому підпорядкуванні свою дружину - ОСОБА_2 у період із 19 січня по 05 березня 2015 року заходів щодо недопущення реального конфлікту інтересів не вжив, не пізніше наступного робочого дня безпосереднього керівника (вищестояще командування - Головне управління оперативного забезпечення Збройних Сил України) про наявний реальний конфлікт інтересів, який зумовлений перебуванням у прямому підпорядкуванні його дружини - ОСОБА_2 не повідомив.

Таким чином, підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України допустив порушення вимог ч.І ст.27, ч.І ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», ч.І ст.9, ч.І ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (діючого до 26.04.2015 року), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто, неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у суді вину у вчиненому правопорушенні не визнав повністю. Пояснив, що в його діях відсутній склад даного правопорушення. Пояснив, що ніколи не мав ОСОБА_2 у безпосередньому підпорядкуванні оскільки її прямим начальником є ОСОБА_4 , а безпосереднім ОСОБА_5 . Між ним та його дружиною є як мінімум дві проміжні ланки, а саме начальник вузла та начальник відділення, і вже останньому підпорядковується вона. Безпосередніх відносин між керівником і підлеглою у нього немає і не було ніколи. Крім того, всі дані стосовно осіб, які перебувають у родинних стосунках і працюють в межах однієї військової частини передавалися Рівненському зональному відділу військової служби правопорядку. Проводилися відповідні перевірки по списках і ніяких невідповідностей вимогам Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» стосовно них встановлено не було. З часу поданні списків він і його дружина перебувають на тих же ж самих посадах. Перевіряючи списки було видно, що він автоматично буде виконувати обов`язки командира частини, у випадку його відпустки чи відсутності. Такі ж списки скеровувалися і в Головне управління оперативного забезпечення ЗСУ, а тому стверджувати, що він не повідомив про щось немає підстав. Військовому прокурору Рівненського гарнізону теж направлялися аналогічні списки. Просять закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.

Допитані у суді свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 дали аналогічні пояснення суду. Пояснили, що є відповідне підпорядкування між ОСОБА_1 , як командиром частини, та його дружиною ОСОБА_2 , інженером-програмістом відділення автоматизації інформаційно-телекомунікаційного вузла. Між ними є дві ланки підпорядкування. Перша безпосередня це начальник відділення ОСОБА_5 , друга пряма це начальник зв`язку- начальник інформаційно-телекомунікаційного вузла ОСОБА_4 . Жодні питання не вирішуються командиром військової частини без їх відому і погодження.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про запобігання корупції», особи, визначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону зобов`язані вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Згідно підпункту «г», пункту 1 ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами на яких поширюється дія цього Закону, серед інших, являються військові посадові особи Збройних Сил України.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», пряме підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень тощо, контролю за їх виконанням. До близьких осіб суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону відносять дружин.

Реальним конфліктом інтересу є суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень. Приватний інтерес - будь-який майновий чи не майновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовоми стосунками із фізичними чи юридичними особами.

Окрім цього, згідно ч.І ст.27 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у підпунктах «а», «в»-«з» пункту 1 частини першої статті З цього Закону, не можуть мати у підпорядкуванні близьких ним осіб або бути прямо підпорядкованими у зв`язку із виконанням повноважень близькими їм особами.

Аналогічні вимоги щодо заборони мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких осіб, а також необхідності негайного повідомлення про конфлікт інтересів, визначалися ч.І ст.9, ч.І ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», який діяв до 26.04.2015 року.

Безпосереднє (пряме) підпорядкування обумовлене значними організаційними та правовими зв`язками, у тому числі відсутністю проміжних ланок.

За змістом п. 53 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV командир відділення, у даному випадку ОСОБА_8 , має право накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих як їх безпосередній начальник. Відповідно до функціональних обов`язків посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , що непередбачені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, командир відділення підпорядковується командирові взводу та його заступникові і є безпосереднім начальником особового складу відділення. Згідно з п. 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник зв 'язку полку підпорядковується начальникові штабу полку і є прямим начальником особового складу підрозділу зв`язку полку.

Після набрання чинності Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» листом від 27.10.2011 року військова частина НОМЕР_1 надала Рівненському зональному відділу Військової служби правопорядку список посадових осіб, які перебувають в родинних стосунках і проходять військову службу (працюють) в межах однієї військової частини. В даному списку є відомості про ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як про начальника штабу-першого заступника начальника центру і про інженера-програміста відділення автоматизації інформаційно- телекомунікаційного вузла. Відомості про них містяться в пункті 2 таблиці. (а.с. 94-95)

Листом від 02.11.2011 року за № 2772 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 вказав, що за результатами перевірки наданих відомостей про посадових осіб, які проходять службу (працюють) у військовій частині НОМЕР_1 та перебувають у родинних стосунках невідповідностей вимогам Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» стосовно обмеження щодо роботи близьких осіб встановлено не було. Про можливе призначення ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки командира вищестояще керівництво вже було повідомлене завчасно, і також про те, що у даній військовій частині працює його дружина. Листом від 21 липня 2015 року Головне управління оперативного забезпечення ЗСУ вказало, що дана інформація систематизувалася в управлінні у листопаді 2011 року і була знищена через закінчення встановлених термінів зберігання. (а.с.93,120)

Таким чином, перевіривши матеріали адміністративної справи, вислухавши свідків, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не повинен був повідомляти про наявність у нього реального конфлікту інтересів, оскільки такого конфлікту не було, оскільки його дружина, ОСОБА_2 , за своєю посадою, не є йому безпосередньо підпорядкованою, має безпосереднього начальника відділення ОСОБА_5 , прямого начальника зв`язку- начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла ОСОБА_4 . Крім того, з даного приводу повідомлялися відповідні органи та проводилися перевірки, ніяких обмежень встановлено не було.

За таких обставин, провадження у справі підлягає закриттю, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Керуючись ст. ч.1 ст.172-7, ст.ст. 221, 280, ч.1 п.1 ст.247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:
Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП відносно ОСОБА_1 у звязку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд.

Суддя: