Справа № 352/843/15-п
Провадження № 33/779/134/2015
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Томенчук Б.М., із участю апелянта ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою на постанову Тисменицького районного суду від 07 травня 2015 року,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утриманні має 1 неповнолітню дитину, громадянина України,-

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 28.03.2015 року в с. Довге на березі р. Дністер керував автомобілем НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 ПДР України.

Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду змінити в частині накладення адміністративного стягнення із позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік на штраф у розмірі 3500 грн.

Вважає, що суд при накладенні адмінстягнення порушив вимоги ст.ст.33-35 КУпАП, не взявши до уваги його позитивну характеристику з місця проживання, щире каяття, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, а також те, що він керував транспортним засобом на березі річки Дністер, не виїжджав на автомобільні дороги та не створював загроз іншим учасникам дорожнього руху. Просить врахувати ту обставину, що він працює водієм і використовує транспортний засіб для виконання своїх обовязків, а автомобіль є єдиним джерелом доходів, і позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості працювати за спеціальністю та поставить його сім,ю у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи його апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається із матеріалів справи, докази надіслання копії постанови суду відсутні, що призвело до одержання ним копії постанови із порушенням строків, передбачених законодавством. Вказана обставина порушила права апелянта, передбачені ст.268 КУпАП, та позбавила його можливості подати апеляційну скаргу в 10-денний строк, тому процесуальний строк слід поновити як пропущений із поважної причини.

Згідно вимог ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен зясувати, чи було вчинено адмінправопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доводиться даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №970438 від 28.03.2015 року, висновком щодо результатів тестування на алкоголь із застосуванням приладу Drager №880 від 28.03.2015 року.

Покликання апелянта на те, що він керував транспортним засобом на березі річки Дністер та не виїжджав на автомобільні дороги, чим не створював загроз іншим учасникам дорожнього руху не спростовують його вини, оскільки адміністративна відповідальність за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, настає за факт керування транспортними засобами у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно ст.33 КУпАП суд повинен врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Враховуючи на те, що ОСОБА_2 позитивно характеризується, за професією працює водієм(не офіційно) і використовує транспортний засіб для виконання своїх професійних обовязків, тому автомобіль є єдиним джерелом доходів, а отже позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить його можливості працювати та поставить його сім,ю у скрутне матеріальне становище і що на утриманні має неповнолітню дитину тому клопотання ОСОБА_2 про зміну адміністративного стягнення із позбавлення права керування транспортними засобами на штраф слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Тисменицького районного суду від 07 травня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду від 07 травня 2015 року відносно ОСОБА_2 змінити.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1