Справа №: 452/1467/15-п
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 червня 2015 року м.Самбір

суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Казан І.С., розглянувши матеріали, які надійшли від ВДАІ з обслуговування міста Самбір і Самбірського району ГУМВС України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого охоронцем в ІТК «Автоматик», українця, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, -

· за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 20.04.2015 року о 06.10 годині в м. Дрогобичі по вул. Стрийській, 22 Львівської області керував транспортним засобом марки «Audi A6» із реєстраційним номером ВС9480ВК у стані алкогольного спяніння, - відмовився від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 винним себе визнав частково, у вчиненому щиро розкаявся; просив суд також врахувати його важке матеріальне та сімейне становище і те, що по суті незначне правопорушення вчинив вперше. Однаково ствердив, що спиртного не вживає, а лише у звязку з інвалідністю міг напередодні споживати ліки на спирту, через що в інспектора виникла підозра про керування в стані спяніння, однак фактично він не перебував у стані алкогольного спяніння і тепер усвідомив про необхідність пройти медичний огляд на визначення стану спяніння, від чого 20.04.2015 року відмовився через брак часу. На сьогодні він має постійне місце роботи на посаді охоронця в ІТК «Автоматик» та просив на таке правопорушення відреагувати заходами громадського впливу.

Крім визнання ОСОБА_1 своєї вини, його винність у вчиненому правопорушенні стверджується виходячи із наступних підстав:

Ч. 1 ст. 130 КУпАП регламентовано, - керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, - у діях ОСОБА_1 вбачається кваліфікуюча ознака відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - про що не заперечив сам правопорушник.

Згідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, з обєктивної сторони зазначеного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1, є відмова водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, а субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП передбачає навмисну форму провини.

Відповідно до ст. 266 КУпАП визначено порядок проходження медичного огляду особами. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Ураховуючи наведені норми законів та позицію самої особи правопорушника ОСОБА_1, в діях останнього міститься склад адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та він повинен би за це нести відповідальність.

Разом з тим при розгляді справи про адміністративне правопорушення та прийнятті судового рішення слід звернути увагу також на наступне:

Із протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 убачається, що він складений 20.04.2015р. о 06.20год., також з нього вбачається, що інспектор ДПС зазначив, що правопорушник керував у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, але інспектором не зазначено чим підтверджується такий його стан та яким саме чином інспектор визначив такий стан водія транспортного засобу, що позбавляє можливості зробити висновок щодо дійсного перебування цієї особи в стані алкогольного спяніння та використати такий документ як доказ. П. 2.5 ПДР України встановлює обовязок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, однак, з протоколу про адміністративне правопорушення при викладенні обставин справи взагалі не викладено, що ОСОБА_1 відмовився пройти такий огляд, що дало інспектору підстави кваліфікувати його дії саме за порушення п. 2.5 та ставить під сумнів факт того, чи взагалі пропонувалося особі пройти такий огляд.

Відповідно до п. п. 1.6 Інструкції про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерством охорони здоровя України від 09.09.2009 року №400/666 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06.10.2009 року за №931/16947 Огляд проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

У порушення вимог зазначеної інструкції інспектором ВДАІ огляду з використанням спеціальних технічних засобів не було проведено і про це відсутні докази стосовно відмови ОСОБА_1 від продування Алкотестеру, що взагалі як установлено у суді не було запропоновано цього зробити.

Згідно ч. 1 ст. 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не в повній мірі виконані вимоги ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме огляд особи ОСОБА_1; також не наведено доводів, що йому пропонувалося, але він відмовився від проходження такого огляду, що позбавляє у суді можливості використати зазначене як доказ; тому із урахуванням показань безпосередньо самого правопорушника є наявною підстава для звільнення особи від відповідальності.

У відповідності до ст. 21 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, крім посадової особи, звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу. Про заходи громадського впливу, застосовані до осіб, які вчинили правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, або громадська організація повинні не пізніш як у десятиденний строк з дня одержання матеріалів повідомити орган (посадову особу), який надіслав матеріали.

У суді також ураховано характер вчиненого правопорушення, те, що воно є суспільно небезпечним і разом з тим не спричинило суттєвої шкоди суспільним та державним інтересам, не порушило права і свободи громадян, негативних наслідків не настало. Беручи до уваги особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, щире розкаяння винного, важке матеріальне та сімейне становище; з метою прийняття справедливого судового рішення, приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 доцільно застосувати захід громадського впливу та є наявною можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності; провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 21, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 21 КУпАП, застосувавши захід громадського впливу, - передати матеріали на розгляд трудового колективу; провадження по справі закрити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.С. Казан.