Номер провадження: 33/784/30/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Войтовського С.А.

при секретарі судового засідання - Жданової О.М.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

потерпілого - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

представника потерпілого - ОСОБА_4

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 січня 2015 року, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Дніпропетровської області, громадяна України, працюючого менеджером ТОВ «Рекккітт Бенкідер Хаусхолд Енд Хелс Кер Україна», проживаючого в АДРЕСА_1

- притягнутого до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито провадження по справі у зв'язку з пропуском строку притягнення до адміністративної відповідальності.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, 13.10.2014 року, приблизно о 8 год., ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Хюндай Акцент» р/н НОМЕР_1, в порушення вимог п.п.12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, рухаючись зі сторони м.Кривий Ріг в напрямку м.Миколаєва по автодорозі Н-11 «Дніпропетровськ-Миколаїв», в районі с.Новополтавка не обрав

Провадження № 33/784/30/15 Головуючий 1 інстанції: Дірко І.І.

Категорія: ст. 124 КУПАП Доповідач: Войтовський С.А.

безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Форд В-МАХ» р/н НОМЕР_2, що рухався попереду в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що висновки суду про його винуватість в скоєні адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що він рухався з допустимою швидкістю на даній ділянці дороги та почав маневр обгону автомобіля «Форд». В цей час водій автомобіля «Форд» зробив маневр вліво з метою об'їхати «наплив» на дорозі та виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого скоротився безпечний інтервал між автомобілями і сталося зіткнення. Зазначає, що водій автомобіля «Форд» мав можливість об'їхати пошкоджену ділянку дороги не виїжджаючи зі своєї смуги руху. Вказує, що в результаті зіткнення його автомобіль відкинуло вправо на свою смугу руху, після чого він зупинився, а автомобіль «Форд» продовжив рух і зупинився в 133 метрах від місця зіткнення. На думку апелянта, саме дії водія автомобіля «Форд» ОСОБА_2 призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Заперечує, що в судовому засіданні інспектор ДАІ ОСОБА_6 надав пояснення про те, що сліди гальмування і осип від автомобілів розташовувались переважним чином на правій смузі дороги. Вказує, що ОСОБА_6 надав пояснення, що він відобразив сліди гальмування максимально наближено до дійсності, а саме до розділової частини, в тому числі, й на зустрічній смузі руху. Також вважає недостовірними пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, оскільки, на думку апелянта, вони зацікавлені в результатах розгляду справи.

Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає постанову суду законною і обґрунтованою. Вказує, що водій автомобіля «Хюндай» не врахував дорожню обстановку, наблизився до його автомобіля на небезпечну дистанцію, в момент зіткнення лише частково знаходився на смузі зустрічного руху, а тому вважати, що той виконував обгін, є неможливим. Зазначає, що розташування автомобілів після аварії в правій часині проїзної частини у своїй сукупності з поясненнями свідків спростовують твердження апелянта про те, що на момент ДТП вони розташовувались на стороні зустрічного руху. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення; пояснення потерпілого ОСОБА_2 та його представника, які вважали постанову суду законною і обгрунтованою і просили залишити її без змін; вивчивши матеріали адміністративного провадження та додатково надані матеріали, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Доводи апелянта про те, що він не порушував правила дорожнього руху та не вчиняв адміністративного правопорушення, є неспроможними.

Так, з пояснень ОСОБА_11 вбачається, що він 13.02.2014 року, приблизно о 8 год., керуючи автомобілем «Хюндай» та рухаючись зі сторони м.Кривий Ріг в напрямку м.Миколаєва по автодорозі Н-11 з приблизною швидкістю 90 км/год., в районі с. Новополтавка почав виконувати маневр обгону автомобіля «Форд». При цьому він виїхав на зустрічну смугу та раптом автомобіль «Форд» перемістився лівіше на смугу зустрічного руху та пригальмував. Намагаючись уникнути зіткнення, він застосував екстрене гальмування, але уникнути зіткнення не вдалося.

В судовому засіданні апеляційного суду також зазначив, що після зіткнення він частково втратив керування автомобілем і його відкинуло назад на смугу попутного руху. Вказав, що, на його думку, висновок спеціаліста № 3 від 12.02.2015 року за результатами експертного транспортно-трасологічного дослідження, проведеного за його ініціативою, спростовує висновки суду про його винуватість і вказує, що ДТП сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2

Разом з тим, як вбачається з адміністративного протоколу АА 2 № 524746 від 13.10.2014 року, у вказаний день, о 8 год., ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Хюндай Акцент» р/н НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони м.Кривий Ріг в напрямку м.Миколаєва по автодорозі Н-11 «Дніпропетровськ-Миколаїв», в районі с.Новополтавка, порушив вимоги п.п.12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, а саме, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Форд В-МАХ» р/н НОМЕР_2, що рухався попереду в попутному напрямку.

Зі схеми ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що автомобіль «Хюндай» розташований переважно на правій смузі проїзної частини дороги, осип від деталей автомобілів також переважно знаходиться на правій смузі. Автомобіль «Форд» розташований на правій смузі руху.

Обставини, викладені в адміністративному протоколі та схемі ДТП підтверджуються поясненнями водія ОСОБА_2, з яких слідує, що він рухався на автомобілі «Форд» з двома пасажирами зі сторони м.Кривий Ріг в напрямку м.Миколаєва. Рухаючись у крайній правій смузі з приблизною швидкість 50-60 км/год., побачивши перешкоду для руху у виді нерівності покриття проїзної частини, поступово зменшив швидкість і в цей час почув звук різкого гальмування автомобіля «Хюндай», який рухався позаду у попутному напрямку. Від сильного удару його автомобіль прокотився від місця зіткнення приблизно 100 м., перед тим як зупинився.

В суді апеляційної інстанції наполягав, що на смугу зустрічного руху не виїжджав.

Пояснення ОСОБА_2 узгоджуються також з поясненнями свідків, зокрема свідка ОСОБА_7, який пояснив, що знаходився в автомобілі «Форд» під керуванням ОСОБА_2 та зазначив, що останній рухався у крайній правій смузі та при виникненні перешкоди в русі зменшив швидкість до 40 км/год., не виїжджаючи на зустрічну смугу.

Свідок ОСОБА_6 - інспектор ДАІ, який займався оформленням ДТП, в суді першої інстанції підтвердив, що на схемі ДТП правильно відображені сліди гальмування та осип від автомобілів, які розташовувались переважно на правій смузі руху.

Та обставина, що сліди осипу від зіткнення автомобілів розташовувались на правій смузі руху, підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_9, які були понятими під час складання схеми ДТП та які в судовому засіданні суду першої інстанції пояснили, що при огляді місця ДТП автомобіль «Хюндай» знаходився на смузі попутного руху, на цій же смузі знаходились сліди гальмування і осип деталей від зіткнення автомобілів.

Вказані докази узгоджуються між собою і суд першої інстанції надав їм вірну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що дії ОСОБА_13, які виразились в порушенні п. 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв'язку з ДТП, оскільки він, рухаючись позаду автомобіля «Форд», мав обрати безпечну дистанцію та швидкість руху свого транспортного засобу.

Доводи апелянта про винуватість водія ОСОБА_2 у настанні ДТП, є неспроможними.

Як вірно встановлено судом, саме порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, зокрема недотримання дистанції, призвело до дорожньо-транспортної пригоди.

Твердження ОСОБА_1 про те: що він виїхав на зустрічну смугу для здійснення маневру обгону автомобіля «Форд»; що автомобіль «Форд» раптово також виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого сталося зіткнення; що після зіткнення він частково втратив керування своїм автомобілем і його відкинуло назад на смугу попутного руху, є неспроможними. Об'єктивно вказані доводи апелянта належними доказами не підтверджуються. Те, що ОСОБА_2 виїхав на зустрічну смугу з метою об'їхати перешкоду на дорозі також матеріалами справи не підтверджується.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, за клопотанням ОСОБА_1 був досліджений, наданий ним висновок спеціаліста № 3 від 12.02.2015 року за результатами експертного транспорно-трасологічного дослідження, який проводився спеціалістом АТЕ відділу ІТЕТЕ НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_14

У вказаному висновку спеціаліст зазначив, що: 1. В момент первинного зіткнення автомобіль «Хюндай» контактував своєю передньою правою частиною з задньою лівою частиною автомобіля «Форд».Вірогідний кут між автомобілями, в момент первинного зіткнення, склав величину близьку до 10?±5?; 2. Місце первинного зіткнення транспортних засобів знаходиться в смузі зустрічного руху для обох автомобілів, на відстані близько 0,25- 0,3 м від розділювальної смуги дорожньої розмітки. Будь-яких інших висновків спеціаліст не робив.

Вважаю, що даний висновок спеціаліста є неналежним доказом, оскільки, як слідує з його дослідницької частини, спеціалісту надавались на дослідження фотоматеріали с місця ДТП та копія схеми огляду місця події. Також досліджувався автомобіль «Хюндай Акцент» р/н НОМЕР_1. При цьому автомобіль «Форд В-МАХ» р/н НОМЕР_2, який також був учасником ДТП, спеціалістом не досліджувався, а тому вважати, що вказаний висновок є об'єктивним і проведений з урахуванням всіх обставин справи, є неможливим.

Посилання апелянта на те, що інспектор ДАІ ОСОБА_6 надав не такі пояснення, як зазначені в протоколі судового засідання та постанові суду, є голослівними.

Та обставина, що на схемі ДТП осип від автомобілів наявний і на лівій смузі руху, не свідчить безперечно про те, що зіткнення сталося в цій частині проїзної частини дороги, оскільки більша частина осипу знаходиться саме в правій смузі руху.

Доводи апелянта про недостовірність пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ґрунтуються на припущеннях, в той час, як пояснення вказаних свідків щодо місця розташування транспортних засобів після зіткнення на правій смузі руху узгоджуються з іншими доказами по справі.

Твердження ОСОБА_1 про неправильність відображення даних на схемі ДТП є необґрунтованими. Як вбачається з матеріалів справи, після складання схеми ніяких зауважень щодо складеної схеми він не мав та особисто підписав її.

Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердив, що всі дані на схемі ДТП зазначені вірно, а відсутні лише бокові заміри гальмування його транспортного засобу по відношенню до узбіччя. Яким чином відсутність вказаного заміру вплинула на правильність складання схеми ДТП, не пояснив.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши докази по справі, вірно встановив фактичні обставини та обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Підстави для скасування постанови суду, про що просить апелянт, відсутні.

Оскільки на момент винесення постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, то суд правильно закрив провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 січня 2015 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області С.А. Войтовський.