Справа № 164/649/15-п Провадження №33/773/183/15 Суддя в 1 інстанції: Токарська І.С.
Категорія:ч. 2 ст. 130 КУпАП. Доповідач: Пазюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2015 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, за участю скаржника ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого на постанову Маневицького районного суду від 15 серпня 2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_2. визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді 10 діб арешту.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він будучи притягнутим протягом року до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, 02.06.2015 року, о 22 год. 40 хв. керував мотоциклом марки «VIPER», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Черськ-Троянівка і на вимогу працівників міліції відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити. Посилається на те, що судовий розгляд справи проведено однобічно, поверхнево і неповно, без зясування усіх обставин справи. На місці події працівниками міліції відносно нього було складено протокол про керування мотоциклом у нетверезому стані, а не за відмову від проходження медичного огляду. В суді він вину визнав, вважаючи, що справа розглядається по факту керування у нетверезому стані, а не по факту відмови від проходження медичного огляду. Про те, що його притягнули до відповідальності саме за відмову від проходження медичного огляду він дізнався лише після ознайомлення з постановою суду за участі адвоката. Від проходження медичного огляду не відмовлявся, оскільки працівники міліції йому цього не пропонували.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи скарги, приходжу до висновку що апеляція до задоволення не підлягає.

У відповідності до ч. 2 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за повторно вчинене протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, будучи вже притягнутим у 2015 році за керування у нетверезому стані, керуючи транспортним засобом повторно відмовився на вимогу працівника міліції пройти огляд для визначення стану алкогольного спяніння.

Даний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП № 515316 від 09.05.2015 року в якому ОСОБА_2. у своїх поясненнях визнає свою вину та погоджується з протоколом, але від проходження медичного огляду відмовляється, вважаючи, що немає такої потреби.

Те, що скаржник відмовився пройти медичний огляд підтверджується також його поясненнями, приєднаними до матеріалів справи, в яких він власноручно написав, що дійсно цього дня у вказаний в протоколі час керував мотоциклом, випивши перед цим алкогольної ромколи і, будучи зупиненим працівниками міліції відмовився їхати в медичний заклад для освідування.

При розгляді справи в суді свою вину у вчиненні правопорушення визнав повністю.

Проаналізувавши наведені обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції вірно дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не беруться судом до уваги доводи апелянта про те, що він не розумів за яке саме правопорушення притягується судом першої інстанції до відповідальності, оскільки в протоколі та поясненнях до нього власноручно писав про відмову від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння.

Не заслуговують на увагу і доводи ОСОБА_2 про те, що розгляд справи було проведено судом першої інстанції однобічно та неповно.

Як вбачається з постанови суду під час розгляду справи судом були всебічно, повно і об'єктивно дослідженні всі обставин по ній в їх сукупності і порушень вимог закону не допущено.

При накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення суд врахував характер вчиненого ним правопорушення, особу винного, інші обставини справи і призначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП з дотриманням вимог ст. 23, 33 КУпАП.

Постанова суду є законна і обгрунтована. Підстав для її скасування за обставин, викладених в апеляції, немає.

Керуючись ст. 293-294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Маневицького районного суду від 15 червня 2015 року щодо нього без зміни.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1