Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/2140/15-п Головуючий у 1-й інст. Кондратюк В. І.
Категорія ч.2 ст.164-16 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Шевченко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с.Нові Велідники Овруцького району Житомирської області, вул. Соборна, 11, не працюючої, -

встановив:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП та застосовано до неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень.

Відповідно до постанови суду, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЖИ № 039048 від 17 червня 2015 року убачається, що ОСОБА_1 за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 займається виготовленням та збутом самогону. Таким чином займається забороненим законом видом господарської діяльності, щодо якого є спеціальна заборона, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.164-16 КУпАП, оскільки відповідно до постанови Овруцького районного суду 13 лютого 2015 року ОСОБА_1 вже притягувалась до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та адміністративне провадження закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Посилається, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, суд не дав належної оцінки її поясненням, які вона давала в судовому засіданні з приводу того, що адміністративне правопорушення, у вчиненні якого її визнано винною, вона не вчиняла. Стверджує, що виготовляла самогон раніше для власних потреб та іноді розплачувалась ним за виконану роботу. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення вона підписала під психологічним тиском дільничного інспектора міліції. Крім того, вказує, що посилання суду на пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки викладені у їх поясненнях обставини не відповідають змісту її пояснень та обставинам, викладеним у протоколі про вчинене правопорушення.

ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, доказів на підтвердження поважних причин неявки до суду не надала ( а.с.27). Крім того, в апеляційній скарзі просила розглянути справу у її відсутність( а.с.21).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, ґрунтується на зібраних у справі та перевірених судом доказах.

Так, за змістом ч.2 ст.164-16 КУпАП, відповідальність порушника наступає у випадку зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, якщо вони були пов'язані з отриманням доходу у великих розмірах або вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення.

Хоча ОСОБА_1 й заперечує свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП, її доводи про те, що постанова суду є необґрунтованою та її притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, апеляційний суд визнає безпідставними.

Правильність висновку суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП, підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЖИ №039048 від 17.06.2015 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_1 власноручно зазначила, що в скоєному адміністративному правопорушенні вину визнає та кається у вчиненому, що засвідчила, також, власним підписом. (а.с.2).

Доводи апелянта, що протокол вона підписала під тиском інспектора міліції є непереконливими, оскільки в матеріалах провадження не міститься будь-яких заяв чи звернень останньої зі скаргами про вчинення щодо неї психологічного чи фізичного тиску з боку працівників міліції.

Так, свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в доданих до протоколу поясненнях підтвердили, що ОСОБА_1 протягом останнього часу займається виготовленням самогону та продає його іншим людям за гроші. Так, вказані свідки у своїх поясненнях зазначили, що останній раз ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_1 самогон за ціною 10грн. за 0,25л. 08 червня 2015р. (а.с.4, 5).

Свідок ОСОБА_4 в своїх поясненнях також, підтвердив, що йому відомо, що ОСОБА_1 займається виготовленням та збутом самогону та сам придбавав у неї самогон для власного споживання (а.с.10).

Зазначені докази узгоджуються між собою в їх сукупності , підстав вважати, що вказані свідки обмовляють ОСОБА_1 у апеляційного суду немає.

Крім того, в поясненнях, наданих ОСОБА_1 дільничному інспектору міліції, остання зазначила, що один-два рази на день продає своїм односельчанам алкогольні напої, зокрема, самогон. (а.с.6).

Таким чином, вищезазначеним підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і її дії правильно кваліфіковані за ст.164-16 ч.2 КУпАП, як зайняття видами господарської діяльності, щодо яких є спеціальна заборона, встановлена законом, за відсутності ознак діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке саме правопорушення.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на те, що вона не вчиняла даного адміністративного правопорушення спростовуються доказами, які містяться в матеріалах провадження та були належним чином дослідженні судом.

Виходячи з сукупності доказів, зібраних по справі, перевіривши їх при розгляді даної справи, вважаю обґрунтованим висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164-16 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.

Не вбачається й порушень вимог ст.256 КУпАП під час складання дільничним інспектором протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1

Вид стягнення ОСОБА_1 судом першої інстанції призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП та обґрунтовано застосовано найменше стягнення у вигляді штрафу, передбачене санкцією ст.164-16 ч.2 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушниці та ступеня її вини.

Таким чином, постанова суду є законною, обґрунтованою, норми матеріального та процесуального права судом були застосовані правильно, а тому підстав для зміни чи скасування постанови не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.289, 294 КУпАП,

Постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ю. Шевченко