АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/410/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участюНовицького С.О. та його захисника-адвоката ОСОБА_3,апеляційну скаргу захисника на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючої за адресою:Запорізька область, Запорізький район,смт. Балабіне, вул. Комсомольська, 27-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 5 (пять) років з оплатним вилученням транспортного засобу «Форд Транзит» номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2014 рокуНовицького С.О.визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 5 (пять) років з оплатним вилученням транспортного засобу «Форд Транзит» номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4

Судом першої інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_4, 20.07.2014 року о 22-50 год. у м. Запоріжжя по вул. Очарівська, керував транспортним засобом «Форд Транзит» номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою захисник ОСОБА_3, 02 липня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі. Крім того, в апеляційній скарзі захисник подав клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку захисник ОСОБА_3 вказує, що він був пропущений з поважної причини, а саме тому, що ОСОБА_4 не повідомили про час та дату судового засідання в суді першої інстанції, а про існування постанови дізнався лише 22.06.2015 року.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_3 вказує, що постанова суду є незаконною. При цьому апелянт вказує, що дійсно ОСОБА_4 зупинили працівники ДАІ, але зупинили незаконно, ОСОБА_4 був у тверезому стані, коли працівники ДАІ дізналися, що ОСОБА_4 притягувався раніше до адміністративної відповідальності за те, що керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння почали вимагати грошову винагороду у розмірі 2 000 гривень та повідомили, що вразі незгоди на нього буде складено протокол про керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Крім того апелянт вказує, що ОСОБА_4 заборонено вживати спиртні напої, в звязку з виразковою хворобою шлунку, що підтверджується проведеною Езофагогастродуоденоскопією № 1809. Також протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 130 КУпАП апелянт вважає незаконним оскільки ОСОБА_4 на протязі року притягувався лише один раз. Судом також не було взято до уваги дані про особу.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали в повному обсязі подану ОСОБА_3 апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скаргий клопотання, дійшов висновку, що заявлене клопотання підлягає задоволенню,ав задоволенні самої апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, суд наділений правом розглянути справу у відсутність особи лише при наявності достатніх даних, про її неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи.

З наявних матеріалів справи вбачається, що особу ніхто належним чином не повідомив про розгляд справи, який відбувся 20 серпня 2014 року. Даних про отримання особою виклику до суду у матеріалах справи не має, відсутні також данні про направлення копії постанови, як того вимагає ст. 285 КУпАП.

З врахуванням приведених обставин апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

Доводи ж самої апеляційної скарги захисника ОСОБА_3В про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції, є безпідставними.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП. (а.с.1) З вказаного протоколу вбачається, що ОСОБА_4 20.07.2014 року о 22-50 год. у м. Запоріжжя по вул. Очарівська, керував транспортним засобом «Форд Транзит» номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння відмовився в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які засвідчили протокол своїми підписами.

Рапортом працівника ДАІ ОСОБА_7 також підтверджується, що ОСОБА_4 був з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), після чого останньому було запропоновано пройти огляд з метою визначення стану алкогольного спяніння за допомогою спеціального технічного засобу DRAGER чи медичногоогляду на стан спяніння у КУ «ЗОНД» ЗОР на, що останній відмовився в присутності двох свідків. Також відмовився давати пояснення та ставити свої підписи, а також отримувати копію протоколу про адміністративне правопорушення.(а.с.3)

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_5 дали аналогічні пояснення, які були викладенні у рапорті працівника ДАІ ОСОБА_7, що також підтверджує факт відмови ОСОБА_4 від проходження огляду на стан спяніння. (а.с.4-5)

З карток обліку адміністративного правопорушення від 16.10.2013 року та14.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 на протязі року двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, які були складенні інспектором АП, ОСОБА_9В.(а.с.6-7)

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою Державтоінспекції МВС.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_4 правопорушення.

Апеляційний суд констатує безпідставність та надуманість доводів апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_4 притягувався на протязі року тільки один раз за ст. 130 КУпАП, оскільки строк обчислення адміністративного правопорушення обчислюється з моменту вчинення першого правопорушення, а саме 16.10.2013 року, а не спочатку календарного року, як це вважає апелянт.

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_4 адміністративне стягнення, районний суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 3 ст. 130 КУпАП, правильно врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_3 Владиславовичапро поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити захисникуКраснову ОСОБА_10 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2014 року.

Апеляційну скаргу захисникаКраснова ОСОБА_10, який діє в інтересах ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2014 року, якоюНовицького ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 5 (пять) років з оплатним вилученням транспортного засобу «Форд Транзит» номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2