АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 липня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого ПП «Велічко», який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ, в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова районного суду є незаконною, винесена з порушенням вимог КУпАП, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник-адвокат ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній

Провадження № 33/774/379/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та його захисника-адвоката ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності постанови районного суду є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося в керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; письмовим поясненням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6; рапортом працівника ДАІ.

Так, з пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Апеляційним переглядом встановлено, що відсутні підстави ставити під сумнів пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які є послідовними та повністю узгоджуються між собою та з даними, котрі слідують з документів, що містяться в матеріалах справи та є доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, котре полягає в відмові особи, яка керує транспортним засобом і у якої уповноваженою особою ДАІ були виявлені ознаки алкогольного спяніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

При цьому, в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали апеляційному суду ставити під сумнів обєктивно встановлені місцевим судом, фактичні обставини справи, які випливають з документів, що містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно того що постанова районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП винесена з порушенням вимог КУпАП, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи - є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд апеляційної інстанції їх розцінює як намагання правопорушника ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

При розгляді справи місцевим судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП і призначив його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно врахувавши при цьому характер та суспільну небезпеку вчиненого апелянтом правопорушення.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є обґрунтованим та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4