Номер провадження: 33/785/508/15
Номер справи місцевого суду: 522/1973/14-п
Головуючий у першій інстанції Коваленко В.М.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі: головуючого судді Копіци О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського райсуду м. Одеси від 07.02.2014 року,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено на ньогої адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на два роки.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2 06.12.2013 р. о 02 годині, керуючи автомобілем «Рено», держ.номер «НОМЕР_1», рухався по вул. Сиваської дивізії у м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного сп'яніння, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з неналежним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, з огляду на наступне:

- про дату та час розгляду справи він не був повідомлений належним чином, оскільки судова повістка про виклик у судове засідання йому не направлялась;

- працівники ДАІ не надали йому направлення для проведення огляду на стан наркотичного сп'яніння, отже протокол було складеного з грубим порушенням діючого законодавства, у зв'язку з чим висновки про перебування ОСОБА_2 у стані сп'яніння було зроблено працівниками на підставі візуального огляду, що є недопустимим;

- накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд не врахував його особу, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, не мотивував неможливість застосування до нього більш м'якого стягнення, оскільки його єдиним джерелом є перевезення людей, окрім того він раніше та на протязі півтора роки з для ухвалення постанови до адміністративної відповідальності не притягувався.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржувану постанову та накласти на нього адміністративне стягнення, не пов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

Окрім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому ОСОБА_2 зазначив, що про дату та час розгляду справи він не був повідомлений належним чином. Крім того, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 25.06.2015 р., коли звернувся до канцелярії суду, тому просив поновити йому строк на оскарження постанови.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не з'явився, хоча про час та місце його проведення був поставлений у відомість належним чином (телефонограмою), про поважність причин неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності .... протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Частина 3 зазначеної ст. також передбачає, що копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про направлення ОСОБА_2 копії постанови суду у встановлений законом строк, тому строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню як пропущений з поважних причин.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про постанови суду 1-ої інстанції, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 №534767 від 06.12.2013 р., в якому ОСОБА_2 вказав, що від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння він відмовляється (а.с. 1);

- поясненнями понятих ОСОБА_3, ОСОБА_4, згідно з якими, в їх присутності ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп'яніння він відмовився (а.с. 2,3),

- пояснення ОСОБА_5, якому передано керування транспортним засобом (а.с.4).

висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння та актом медичного огляду

Таким чином, суд 1-ої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп'яніння.

Апеляційний суд вважає помилковими доводи ОСОБА_2 про те, що в матеріалах справи відсутні докази його керування транспортним засобом в стані сп'яніння, не дивлячись на те, що кваліфікуючою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є керування транспортними засобами особами в стані сп'яніння, з огляду на наступне.

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....; 2) передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння....

Таким чином, одним із способів вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, тому для кваліфікації дій за вказаною частиною статті достатньою відмови особи від проходження медичного огляду, що підтверджується переліченими вище доказами.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що він не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи з огляду на наступне.

Згідно ст. 268 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи, і, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом було здійснено виклик ОСОБА_2 згідно місця проживання, вказаного у протоколі про адміністративне правопорушення, з яким він ознайомлений під підпис, однак в судове засідання він не з'явився, причини неявки суду не повідомив, до суду повернувся конверт із повідомленням «Укрпошти» про те, що конверт повертається у зв'язку з закінченням терміну зберігання, у зв'язку з чим суд 1-ої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку можливим справу розглянути у його відсутності.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП підтверджується перерахованими доказами, які є належними та допустимими.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про те, що накладаючи на нього адміністративне стягнення, суд не врахував особу правопорушника, ступінь вини, характер вчиненого правопорушення, апеляційний суд вважає їх голослівними, оскільки жодних обставин, які пом'якшують вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення ним не надано, при цьому апеляційний суд вважає правильними висновки суду 1-ої інстанції про те, що врахований характер вчиненого правопорушення, особа порушника та ступінь його вини. При цьому, апеляційний суд також враховує те, що умисні дії ОСОБА_2 були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки - автомобіля, тому вважає, що суд 1-ої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність накладення на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити, та поновити йому процесуальний строк на оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца