Справа №720/1326/15-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року м. Новоселиця

Суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Павлінчук С.С.

при секретарі Істратій І.В.

з участю прокурора Бачинського В.Я.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця Чернівецької області справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Магала Новоселицького району Чернівецької області, працюючої Магальським сільським головою, раніше до адміністративної відповідальності за корупційні діяння не притягувалася,

за ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 притягується до адміністративної відповідальності за те, що вона працюючи на посаді голови Магальської сільської ради, будучи посадовою особою місцевого самоврядування і попередженою про спеціальні обмеження встановлені в ст.12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» щодо необхідності невідкладно в письмовій формі інформувати відповідну раду про наявність конфлікту інтересів, у вигляді отримання грошового забезпечення у розмірі 180 гривень за нібито перебування на робочому місці, в той час як вона перебувала за кордоном в приватних цілях та не повідомила Магальську сільську раду та не вжила всіх заходів щодо запобігання конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину не визнала та пояснила, що вона вже тривалий час працює на посаді сільського голови с. Магала Новоселицького району. Громада її села встановила дружні стосунки із громадою с.Думбревень Сучавського повіту Республіки Румунія. У звязку із цим на сесії було прийнято рішення уповноважити її організовувати робочі відрядження за кордон, в тому числі і для зустрічей із високопосадовцями країни Румунії. Оскільки у 2014 році у громади був забраний шкільний автобус в зону АТО, то голова села Думбровень запропонував поїхати її на зустріч із премєр-міністром Румунії, бо він буде присутній на відкритті дитячого садочка в їхньому селі, та має привезти для нього пасажирський автобус. У звязку із цим вона отримала офіційне запрошення від громади та разом із депутатом Новоселицької районної ради ОСОБА_3 поїхала 14 вересня 2104 року в Румунію взявши із собою посвідчення про відрядження. Там вона була присутня на відкритті дитсадка і зустрілася із премєр міністром ОСОБА_4, який пообіцяв допомогти. На наступний день 15 вересня 2014 року вона була присутня у школі на святкуванні дня знань та офіційно підписала протокол про співробітництво між громадою її села та комуною Думбревень, який необхідний був зі слів премєра для надання її селу матеріальної допомоги. Після всіх урочистостей та зустрічей вона сильно перехвилювалася, а тому в неї піднявся артеріальний тиск і вона не могла їхати додому, а тому виїхали назад вже після закінчення робочого дня. Жодних коштів на відрядження, добових чи на проїзд вона із каси сільради не отримувала, оскільки їхала за власний рахунок, а отримані нею 180 гривень заробітної плати за вказане число вважає правильним, оскільки під час перебування у відрядженні за нею зберігається середній заробіток. Про її відрядження знала вся сільрада, оскільки запрошення на поїздку її надійшло ще на початку вересня, а тому про відрядження вона письмово нікого не попереджала. Після того, їй стало через день ще гірше і до кінця місяця вона перебувала на лікарняному. Вважає що корупції в її діях немає, оскільки нічого незаконного вона не отримувала.

Прокурор вважає, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, а тому її слід визнати винною за ст.172-7 ч.1 КУпАП в редакції чинній на день скоєння та накласти стягнення у формі мінімального штрафу.

Захисник просив суд провадження по справі закрити у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, оскільки недотримання порядку оформлення відрядження згідно чинного законодавства не може вважатися корупційним правопорушенням без наявного зловживання своїм посадовим становищем.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, думку прокурора, позицію захисника, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що провадження по справі слід закрити у звязку із відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно є посадовою особою органів місцевого самоврядування та на неї поширюються обовязки визначені в ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, оскільки відповідно до рішення №09 1 сесії 6 скликання Магальської сільської ради Новоселицького району від 16.11.2010 року її як сільському голові присвоєно 7 ранг та 4 категорію у звязку із виборами, які відбулися 31.10.2010 року, що підтверджується повідомлення Магальської сільської виборчої комісії від 02.11.2010 року.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до офіційного запрошення громади с.Думбревень Сучавського повіту Республіки Румунія №5646 від 03.09.2014 року перебувала у вказаному населеному пункті саме з робочим візитом, а не по особистих справах, оскільки нею саме 15.09.2014 року було підписано протокол про співробітництво між двома громадами, на що вона була уповноважена рішенням сесії. Зазначені обставини підтвердив і свідок ОСОБА_3, який також як депутат районної ради приймав участь у офіційних заходах разом із ОСОБА_2 Факт її перебування у вказаній громаді також підтверджено посвідченням про відрядження від 14.09.2014 року, де містяться відбитки її печаток за 14 та 15 вересня 2014 року.

Згідно ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, який діяв в редакції станом на 15.09.2014 року, корупційне правопорушення - це умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність. В свою чергу корупція - це використання особою, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей.

Суд вважає, що в даному випадку для визначення основних термінів з метою кваліфікації дій особи застосуванню підлягають положення саме цього Закону, оскільки із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 притягається до адміністративної відповідальності у звязку з вчиненням корупційних дій протягом третього кварталу 2014 року.

Зазначене визначення корупції повністю узгоджується із ратифікованими Україною Цивільною Конвенцією про боротьбу з корупцією 1989 року, Кримінальною конвенцією про боротьбу з корупцією 1993 року, Конвенцією ООН 2003 року та п.3.22. Рішення Конституційного суду України № 21-рп/2010 від 6 жовтня 2010 року в яких зазначено, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб», а корупційна діяльність безпосередньо пов'язується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обов'язків. Зазначене може прирівнюватись до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи яке вона не може раціонально обґрунтувати, тощо.

Згідно ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, за змістом національного законодавства та міжнародних договорів згоду на обов'язковість яких надала Верховна Рада України, обов'язковими ознаками за якими будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих суб'єктів до категорії корупційних та їх кваліфікації за відповідними нормами глави 13-А КУпАП в тому числі і за ст.172-7 цього Кодексу є умисна форма вини, використання свого службового становища та мета одержання неправомірної вигоди.

Під «особистими інтересами» - слід розуміти будь-які інтереси публічного службовця, обумовлені особистими, родинними, дружніми чи будь-якими іншими позаслужбовими стосунками з іншими фізичними чи юридичними особами, в тому числі особисті майнові та немайнові інтереси, а також ті, що виникають у зв'язку з його членством або діяльністю в громадських, політичних та релігійних організаціях.

Згідно ст.172-7 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за умови неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 12-1 Заокгну України «Про службу в органах місцевого самоврядування» чинній станом на вересень 2014 року у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови обласної, районної ради зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

Визначення змісту поняття „конфлікт інтересів" має значення для правильного застосування положень ст.14 Закону щодо урегулювання конфлікту інтересів. Зміст цього поняття визначають такі дві обов'язкові ознаки: конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами та її службовими повноваженнями; наявність такої суперечності може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Згідно Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», передбачено вичерпний перелік випадків, які кваліфікуються як конфлікт інтересів (ст.ст. 6-9). Сам термін «конфлікт інтересів» використовується законодавцем для узагальнюючого визначення всіх прямо встановлених законом ситуацій конфлікту інтересів.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.06.2015 року, ставлячи за провину ОСОБА_2 вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, в ньому не розкрито всіх обов'язкових елементів об'єктивної та суб'єктивної сторони вказаного правопорушення, які відповідно до вимог ст. 256 КУпАП мають бути вказані. Зокрема, з нього не вбачається яку статтю із 6 по 9 Закону було порушено і це спричинило конфлікт інтересів.

Не розкрито в протоколі в чому саме полягає суперечність між особистим інтересом та службовими повноваженнями голови сільської ради.

Згідно ч.3 ст.121 КЗпП України за особою, яка перебуває у відряджені за нею зберігається середній заробіток, і тому нарахування ОСОБА_2 180 гривень за 15.09.2014 року жодним чином не свідчить про те, що в неї виник конфлікт чи отримувати заробітну плату за день перебування у відрядженні, та відповідно про це вона не повинна була повідомляти раду. Жодними доказами не було спростовано і факту того, що про візит голови не знав ніхто в сільській раді.

Таким чином, в діях ОСОБА_2 відсутні такі обовязкові складові частини обєктивної сторони правопорушення передбаченого ст.172-7 КУпАП як сам конфлікт інтересів та субєктивної прямий умисел та корисливий мотив, в тому числі для отримання неправомірної вигоди.

Відсутність окремого розпорядження голови про відбуття її у відрядження може свідчити лише про порушення порядку ведення діловодства у сільській раді, відповідальність за яке може бути в даному випадку лише дисциплінарна, однак не адміністративна.

Згідно ст.247 ч.1 п.1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу корупційного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.172-7 КУпАП, ст.ст.6-9, 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити у зв′язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до апеляційного суду Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: