Справа № 742/2339/15-п Головуючий у 1 інстанції Бездідько В. М.
Провадження № 33/795/180/2015
Категорія - адміністративна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року місто Чернігів

Суддя Апеляційного суду Чернігівської області Щербаков О.С., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2015 рок,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, фізична особа підприємець, зареєстрований та проживаючий АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Місцевим судом ОСОБА_1 був визнаний винним в тому, що 08 червня 2015 року вчинив сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_2, завдавши останній психологічного тиску, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та закрити провадження у справі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно посилається на пояснення ОСОБА_2 - оскільки вона є зацікавленою стороною. Зазначає, що показання представника ДІМ ОСОБА_3 не ґрунтуються на доказах. Вважає, що суд взагалі не з'ясував обставин справи не визначив обставин що пом'якшують чи обтяжують відповідальність.

Дослідивши матеріали про адміністративне правопорушення та доводи, які викладені в апеляційній скарзі, заслухавши ОСОБА_1, ОСОБА_2 Апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як, встановив суд 08 червня 2015 року ОСОБА_1 прийшовши до помешкання, яке вони винаймають та вчинив відносно неї психологічне насильство, яке полягало в тому,що він виражався нецензурною лайкою на її адресу та вигнав її з квартири. Працівників міліції викликали сусіди, які чули дану сварку.

З матеріалів вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 погоджувався з ним та не заперечував викладених у ньому обставин, що підтверджується його власноручним записом та підписом. Тому, факт не визнання своєї провини в залі судового засідання першої та апеляційної інстанції суд розцінює, як спосіб захисту.

Суд вірно врахував показання потерпілої під час ухвалення судового рішення, оскільки ОСОБА_2 являлась безпосереднім учасником подій 08 червня 2015 року та є потерпілою від дій ОСОБА_1, при цьому її свідчення узгоджуються з даними викладеними у протоколі про адміністративне правопорушення та ряді висновків за результатами перевірки звернень потерпілої зі скаргами на неправомірні дії ОСОБА_1. Отже, свідчення ОСОБА_2 є належним та допустимим доказом, а суд вірно прийняв їх до уваги та оцінив у сукупності з іншими встановленими фактичними обставинами .

Разом з тим, твердження апеляційної скарги, що пояснення представника ДІМ Прилуцького МВ УМВС ОСОБА_3 не ґрунтуються на доказах не знайшло свого підтвердження, оскільки підтверджуються рядом висновків за результатами матеріалів по повідомленням ОСОБА_2.(5-8 а.с.).

В ході судового засіданні обставини, що обтяжували чи пом'якшували відповідальність ОСОБА_1 встановлено не було, не наведено таких обставин і апелянтом.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП підтверджується матеріалами справи та наданими доказами.

Метою адміністративного стягнення відповідно до ст. 23 КУпАП є виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з вимогами передбаченими ст. 33 КУпАП України враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан.

З урахуванням обставин скоєних правопорушень, їх характеру та суспільної небезпечності, особи порушника, який працює, його відношення до скоєного, обставин, за яких було вчинено адміністративне правопорушення, наслідків, що настали, суд вважає що стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП України за санкцією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у виді 40 (сорока) годин громадських робіт є достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст.ст. 173-2, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя О. С. Щербаков