АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Ігнатов Р.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, сурдоперекладача Шуман А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ

Цією постановою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік без конфіскації транспортного засобу.

Згідно постанови суду першої інстанції 08 червня 2015 року близько 01 год. 50 хв., ОСОБА_2 керував автомобілем «Чері Амулет» д/н НОМЕР_1 та рухаючись в м.Києві по вул.Чорнобильській 4/56, з явними ознаками алкогольного сп'яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нерозбірлива мова, тремтіння пальців рук, нестійка хода. Від огляду на стан алкогольного сп'яніння відмовився у встановленому законом порядку в присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржувану постанову суду в частині накладення на нього стягнення та застосувати до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В апеляційній скарзі апелянтпосилається на те, що він не згоден з винесеною постановою, в частині застосування стягнення у виді позбавлення спеціального права, і вважає, що постанова підлягає зміні, так як, винесена на основі не повно, і не всебічно з'ясованих обставинах.

На думку особи , яка подала апеляцію, в порушення ст. 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, його не було завчасно сповіщено про дату, час та місце розгляду справи.

Оскільки він не був присутній при розгляді даної справи, Оболонський районний суд міста Києва, фактично позбавив особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, права надати пояснення по справі. Як наслідок, суд був обмежений в можливості повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини, які мають значення для точного і неупередженого вирішення справи.

Апелянт, як особа, що притягається до адміністративної відповідальності, вважає, що адміністративне стягнення у виді позбавлення спеціального права, за своєю суворістю не відповідає тяжкості адміністративного правопорушення та особі правопорушника. Він вперше притягається до адміністративної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на наступне.

З 12.09.2009 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Від шлюбу має малолітню доньку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки його дружина не працює, єдиним годувальником в сім'ї є він.

Єдиним джерелом доходів сім'ї є надання ним послуг з перевезення вантажів та пасажирів в таксі.

Особливу увагу слід звернути на той факт, що він, є інвалідом III групи, являючись з дитинства глухонімим, що в певній мірі ускладнює можливість працевлаштуватись.

Застосування за вчинене правопорушення такого виду стягнення як позбавлення спеціального права, позбавляє засобів до існування не лише правопорушника, але й усю його сім'ю.

На його думку, він з об'єктивних підстав був відсутнім під час розгляду справи, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності. Проте він щиро розкаюється у вчиненому. Розуміє що дане правопорушення є грубим та таким, що могло нести загрозу життю та здоров'ю іншим учасникам дорожнього руху.

Усвідомлюючи всю серйозність вчиненого ним правопорушення, ОСОБА_2 не намагається уникнути відповідальності, а лише просить суд змінити захід стягнення та застосувати до нього більш м'яке адміністративне стягнення у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді , думку правопорушника ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію і надав суду через сурдоперекладача ШуманА.В., пояснення , вивчивши доводи апеляції , суд апеляційної інстанції приходить до висновку про зміну постанови в частині адміністративного стягнення і відповідно задоволення апеляції виходячи з наступного .

Відповідно до ч.8 п.4 ст. 294 КУпАП , за наслідками апеляційного розгляду апеляційної скарги , суд апеляційної інстанції має право змінити постанову . Призначаючи адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік , суд першої інстанції , враховуючи правову конструкцію санкції ч.1 ст. 130 КУпАП як альтернативну, взагалі не обґрунтував в мотивувальній частині постанови , з яких підстав суд прийшов до висновку про призначення такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами , посилаючись лише на порушення ПДР України яке є суворішим в порівнянні зі штрафом .

Згідно вимог частини другої ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Як зазначено в ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Проте судом першої інстанції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення зазначених вимог закону в повному обсязі дотримано не було.

Суд в постанові зазначив, що ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності притягається вперше, але наклав на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, за наявності в санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП альтернативного більш м'якого виду стягнення у виді штрафу.

Таким чином , враховуючи обставини правопорушення і критичне відношення до них з боку правопорушника , його щире каяття та наявність довічної групи інвалідності що відповідно до п.1 ч.1 ст. 34 та ч.2 ст. 34 КУпАП судом апеляційної інстанції визнано як обставинами які пом'якшують відповідальність , беручи до уваги , що раніше правопорушник не притягувався до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень за ст. 130 КУпАП , беручи до уваги, що правопорушник є інвалідом III групи, та має певні фізичні вади та те, що автомобіль це єдине джерело доходів його сім'ї, суддя апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість вимог апеляції щодо зміни адміністративного стягнення на більш м'який - у вигляді штрафу у мінімальному розмірі передбаченому санкцією частини 1 статті 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік без конфіскації транспортного засобу змінити в частині накладення адміністративного стягнення обравши інший , більш м'який вид адміністративного стягнення передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП .

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у виді двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тобто 3400 ( три тисячі чотириста ) гривень .

В іншій частині постанову Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року залишити без змін .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає .

Копія повного рішення по скарзі на постанову протягом трьох днів надсилається особі щодо якої її винесено .

Суддя Р.М.Ігнатов

Справа № 33/796/857/2015

Категорія: ст. 130 КУпАП

Суддя у першій інстанції - РимарЄ.П.