Справа №489/2389/15-п 14.08.2015
Провадження №33/784/205/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2015 року апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого: Ржепецького О.П.

секретар судового засідання: Ястреба С.С.,

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Постановлено провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що суд першої інстанції необґрунтовано визнав його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП, просив постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити з інших підстав - у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

При цьому, зазначав, що, дійсно, працював виконробом комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (далі - КП «ЕЛУ автодоріг»).

Згідно з наказом директора цього підприємства № 27 від 26 січня 2015 року був призначений відповідальним за стан магістральних доріг та мереж ливневої каналізації в м. Миколаїв.

Однак, на думку ОСОБА_1, до складу його посадових обов'язків з утримання вулично-шляхової мережі в м. Миколаїв входило наступне. В літній період - це лише підмітання, поливання, миття вулиць та доріг, відповідно до п. 4.1 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів. В зимовий період -

___________________________________________________________

Провадження № 33/784/205/15 Головуючий у суді 1-ї інст.

Категорія: ч. 4 ст. 140 КУпАП України Олефір М.В.

Головуючий апеляційного суду:

Ржепецький О.П.

снігоочищення, видалення снігу та сколу, боротьба із слизкістю доріг, ліквідація ожеледі, згідно з Правилами утримання доріг у літній період. Всі ці обов'язки він та його бригада виконували належним чином.

З огляду на це, вважав, що поняття утримання доріг не містить в собі робіт з обстеження їх ділянок та встановлення технічних засобів регулювання руху.

До того ж, зазначав, що починаючи з 2010 року КП «ЕЛУ автодоріг» не є переможцем конкурсів, а тому бюджетного фінансування на утримання доріг не отримує.

Крім того, вказував, що відповідно до положень Порядку проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою, встановлення технічних засобів регулювання руху віднесено до номенклатури поточного ремонту дороги. Тоді як, КП «ЕЛУ автодоріг» у 2014-2015 роках переможцем конкурсу з виконання поточного ремонту доріг не визначалося. Тому, на працівників цього підприємства не можуть бути покладені як обов'язок з встановлення технічних засобів регулювання руху, так і відповідальність за відсутність встановлення таких знаків.

Посилаючись на викладене просив оскаржувану постанову скасувати із закриттям провадження у справі у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Під час розгляду справи судом першої інстанції були встановлені наступні обставини.

29 березня 2015 року, близько 14.20 год. в м. Миколаїв, ОСОБА_1, як посадова особа, відповідальна за утримання вулично-шляхової мережі цього міста, не забезпечив встановлення технічних засобів регулювання руху у місці вибоїн асфальтового покриття на перетині Херсонського шосе та вул. Новозаводської, що є порушенням вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України. Внаслідок чого транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 є винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП України.

Водночас, оскільки на момент розгляду справи у суді сплив передбачений ч. 2 ст. 38 КУпАП строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд першої інстанції закрив провадження у справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явився, про час і місце апеляційного розгляду повідомлений своєчасно і належним чином. Заяву з викладенням причин неявки не подавав.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Диспозиції статті 140 КУпАП визначають склади адміністративних правопорушень, які полягають у порушенні правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт.

Відповідно до ч. 4 ст. 140 КУпАП, такими є порушення, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно з п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (з наступними змінами), ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

Пункт 11 цих же Правил передбачає, що дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані, крім іншого, постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 працював виконробом КП «ЕЛУ автодоріг» та наказом директора цього підприємства № 27 від 26 січня 2015 року був призначений відповідальним за стан магістральних доріг та мереж ливневої каналізації в м. Миколаїв (а. с. 11).

1 квітня 2015 року старшим інспектором СОДР ВДАЇ з обслуговування м. Миколаїв Малярчуком В.М. відносно ОСОБА_1, як особи, відповідальної за утримання вулично-шляхової мережі в м. Миколаїв, був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Протоколом встановлено, що 29 березня 2015 року, близько 14.20 год. в м. Миколаєві, ОСОБА_1, як посадова особа, відповідальна за утримання вулично-шляхової мережі міста, не забезпечив встановлення технічних засобів регулювання руху у місці вибоїн асфальтового покриття на перетині Херсонського шосе та вул. Новозаводської м. Миколаїв. Внаслідок чого транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_4 отримав механічні пошкодження. Встановлено порушення вимог п. 1.5 Правил дорожнього руху України (а. с. 1).

Виходячи з викладених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Водночас, зазначені матеріали про адміністративне правопорушення надійшли до суду першої інстанції 6 липня 2015 року.

Тоді як, відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Згідно з п. 7 ст. 247 КУпАП, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього ж Кодексу є однією з обставин, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у даній справі відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.

Так, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що він не є посадовою особою, відповідальною за встановлення технічних засобів регулювання руху у місці вибоїн асфальтового покриття в м. Миколаїв, спростовуються наказом директора КП «ЕЛУ автодоріг» № 27 від 26 січня 2015 року про призначення ОСОБА_1 відповідальним за стан магістральних доріг та мереж ливневої каналізації в м. Миколаїв.

До того ж, Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони покладають саме на експлуатаційні організації обов'язок невідкладно позначати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених в апеляційній скарзі, які б спростовували висновок суду першої інстанції і слугували підставою скасування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не надав.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 липня 2015 року у відношенні ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий :