Справа № 483/914/15-п 28.07.2015 28.07.2015 28.07.2015
Номер провадження: 33/784/181/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/181/15 Головуюча у суді 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.172-7 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції: Пустовар М.Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Пустовара М.Л.,

при секретарі Чоботаренко Т.І.,

за участю:

прокурора Кременцова А.В.,

особи, притягнутої до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

28 липня 2015 року, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року, якою:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації, громадянку України, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4;

- визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді 170 грн. штрафу,

в с т а н о в и в:

Постановою ОСОБА_2 визнано винуватою у тому, що вона, перебуваючи на посаді заступника Очаківського міського голови з питань діяльності виконавчих органів міськради, та одночасно депутатом Очаківської міської Ради, 30 січня 2015 року взяла участь у голосуванні за прийняття Рішення № 16 «Про умови праці заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради на 2015 рік», яким їй, як заступнику міського голови, встановлювалась надбавка у розмірі 40 відсотків від посадового окладу, яке за результатами голосування було прийнято більшістю голосів, не повідомивши про конфлікт інтересів ні Очаківську міську раду, ні міського голову, чим порушила вимоги ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за передбачено відповідальність за ст.172-7 КУпАП (в редакції закону від 17.01.2015 р.).

В апеляції ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення та, на підставі ст.22 КУпАП, звільнити її від адміністративної відповідальності.

Вказує, що протокол про адміністративне корупційне правопорушення № 6 від 21.05.2015 р. не містить конкретних даних про місце, час вчинення та суть адміністративного правопорушення, конкретних даних щодо фактичних обставин справи, а також у ньому не вірно вказані адреса її реєстрації та ранг посадової особи.

Стверджує, що розпорядженням міського Голови від 30.01.2015 р. «Про встановлення надбавок до посадових окладів на 2015 рік» крім неї, також було встановлено надбавку у розмірі 40 % начальникам відділів та спеціалістам відділів виконкому Очаківської міської ради, а отже, будь яких переваг вона, як заступник міського голови не отримала, неправомірної вигоди з її боку не було, умисне порушення діючого законодавства нею не передбачалось.

Вказує, що повідомляла міського голову ОСОБА_3 про можливість свого голосування в звязку з тим, що в даному проекті рішення також було зазначено другого заступника міського голови - ОСОБА_4, якій також встановлювалась аналогічна надбавка.

Крім того, зазначає, що її голос не став вирішальним за результатами голосування.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної постанови без зміни, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов наступного.

Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_2, суд обґрунтував його дослідженими матеріалами справи, поясненнями самої ОСОБА_2, яка обставини справи не оспорювала, а також зазначив, що у відповідності до вимог ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», особи, зазначені у п.1 та підпунктах «а»,«б» п.2 ч.1 ст.4 вказаного Закону, зобовязані вживати заходів щодо недопущення будь-якого можливого виникнення конфлікту інтересів та невідкладно в письмовій формі повідомити безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Згідно із п.п. «б»,«в» п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону, субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є депутати місцевих рад та посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.ст.2,3 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», заступник міського голови є посадовою особою місцевого самоврядування.

Такі особи, згідно із ст.12-1 цього Закону, зобовязані дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України «Про запобігання корупції».

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді заступника Очаківського міського голови, та, одночасно будучи депутатом Очаківської міської Ради, взяла участь у голосуванні з питання умов оплати її праці, як заступника міського голови, рішення за яким радою було прийняте.

Разом з тим, вона, на порушення вимог ч.1 ст.14, ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», не вжила заходів щодо усунення конфлікту інтересів та не повідомила про це голову Очаківської міської ради та міську Раду, хоча повинна була це зробити, у звязку з чим скоїла адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП.

Конфлікт інтересів щодо ОСОБА_2 полягав у тому, що вона, як депутат, приймала участь у голосуванні на сесії Ради по питанню підвищення їй самій (ОСОБА_2В.), як заступнику міського голови, заробітної плати, що суперечить її службовим повноваженням, і, що могло вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих ОСОБА_2 службових повноважень.

Відповідно до довідки Очаківської міської ради № 642/10-03, у період з 1 січня по 14 травня 2015 року до вказаної Ради письмові повідомлення від ОСОБА_2 про конфлікт інтересів не надходили.

Отже, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, суд 1-ї інстанції дійшов висновку про доведеність її вини у неповідомленні безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

З цим висновком апеляційний суд не погоджується, виходячи з таких підстав.

За вимогами ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Однак, ці вимоги закону судом 1-ї інстанції дотримані у повному обсязі не були.

Так, встановлюючи винуватість ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення, суд зазначив про наявність конфлікту інтересів, який на порушення вимог ст.14 Закону «Про засади запобігання і протидії корупції», не був урегульований ОСОБА_2, як депутатом та посадовою особою (заступником міського голови), шляхом повідомлення міської ради та міського голови про такий конфлікт інтересів.

При цьому, суд не звернув уваги, що у даному випадку конфлікт інтересів щодо ОСОБА_2 був наявним лише стосовно її, як депутата, оскільки вона приймала участь у голосуванні на сесії міської ради, а не як заступника міського голови, до службових повноважень якого не входить прийняття рішень, які є виключною компетенцією вказаної сесії.

Отже, ОСОБА_5, всупереч рішенню суду, постановленого щодо неї, не була повинна, як заступник міського голови, повідомляти свого безпосереднього керівника - міського голову - про конфлікт інтересів.

Що стосується її, як депутата і субєкта відповідальності за корупційні правопорушення, апеляційний суд зважає на положення ч.2 ст.14 «Про засади запобігання і протидії корупції», чинного станом на 30 січня 2015 року, за якими закони та інші нормативно-правові акти, що визначають порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, повязаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів.

Цим законодавець заздалегідь визнав за необхідне прийняти додаткові закони та інші нормативні акти, якими слід передбачити, встановити та врегулювати відповідний порядок та шляхи розвязання конфлікту інтересів, зокрема для органів місцевого самоврядування (а отже, і для депутатів місцевих рад).

Такого механізму розвязання конфліктів на час голосування ОСОБА_2 за рішення № 16 відповідним правовим актом встановлено не було.

Більш того, депутат будь-якого рівня не є підлеглою особою, тобто не має безпосереднього керівника, яким не може бути, як це визнав суд 1-ї інстанції, голова відповідної (районної) Ради.

Депутат підзвітний тільки своїм виборцям.

За такого, посилання суду в оскаржуваній постанові щодо обовязку ОСОБА_2 повідомити міського голову та голову міської ради про наявність конфлікту інтересів, не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже, відсутність на законодавчому рівні правил розвязання конфлікту інтересів унеможливлює притягнення особи (у чинній справі - ОСОБА_2В.) до відповідальності за ст.172-7 КУпАП.

Такий підхід випливає також із змісту рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 11.04.2013 р. у справі «Вєренцов проти України», у якому суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством.

Суд констатував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку суперечить ст.7 Конвенції про захист прав люди і основоположних свобод.

За ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», національні суду при розгляді справ зобовязані застосовувати Конвенцію та практику Суду, які є джерелом національного права України.

Що стосується правил врегулювання конфлікту інтересів, встановленого ст.59-1 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», якими визначено, що депутат міської ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання, то цей механізм став дійсним лише з 24 квітня 2015 року, тобто з моменту введення в дію Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 р. (№ 1700-VII), а отже після вчинення ОСОБА_2 інкримінованих їй дій.

З огляду на зазначене, у діях депутата та заступника міського голови ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, тому рішення суду 1-ї інстанції про притягнення її до адміністративної відповідальності є хибним.

Згідно із п.1 ст.247, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП оскаржувана постанова має бути скасована, провадження у справі закрите.

Керуючись п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП (в редакції закону від 17.01.2015 р.) - скасувати.

Провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя