Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/182/15-п Головуючий у 1-й інст. Волощук В. В.
Категорія ч.1 ст.51 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Завязуна С.М.,

при секретарі Дорошенко Н.В.,

за участю представника ПрАТ «Побутпослуги» ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу голови правління ПрАТ «Побутпослуги» ОСОБА_2 на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 06 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ :

зазначеною постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, працюючої перукарем ПрАТ «Побутпослуги»,-

у звязку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Згідно постанови суду, 15.05.2015 р. від Олевського РВ УМВС України в Житомирській області надійшов протокол серії ЖИ №035572 від 12.05.2015 р. в якому зазначено, що 07.04.2015 р., (час і місце розташування у протоколі не вказано), ОСОБА_3, перебуваючи на робочому місці, здійснила крадіжку грошових коштів із ПрАТ «Побутпослуги» в сумі 30 грн., шляхом привласнення готівки отриманої від споживачів, яку згідно наказу по товариству від 01.04.2015 р. повинна була здати до каси товариства, чим вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.1 ст.51 КУпАП.

В апеляційній скарзі голова правління ПрАТ «Побутпослуги» ОСОБА_2 просить скасувати постанову Олевського районного суду від 06.07.2015 р. та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 за ч.1 ст.51 КУпАП до адміністративної відповідальності та накласти на неї адміністративне стягнення в межах санкції зазначеної статті. Наголошує на її незаконності та невідповідності фактичним обставинам справи. Рахує, що винність ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП, повністю підтверджується як протоколом про вчинення адміністративного правопорушення від 12.05.2015 р., висновком органів внутрішніх справ про результати розгляду звернення адміністрації ПрАТ «Побутпослуги», так і іншими матеріалами, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_4, доповідною запискою касира ОСОБА_5, наказом №20 від 01.04.2015 р. та актом від 06.04.2015 р., довідками №141 від 23.04.2015 р. та №139 від 21.04.2015 року. При цьому наголошує, що оцінюючи ці докази суд першої інстанції необґрунтовано дійшов до помилкового висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП.

Заслухавши пояснення представника ПрАТ «Побутпослуги» в підтримку апеляційних вимог, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч.1 ст.51 КУпАП дотримався вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП та постановив законне і обґрунтоване рішення.

Так, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, складений щодо ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.256 КУпАП. В протоколі всупереч закону з недостатньою повнотою викладено місце, час і суть адміністративного правопорушення, чим порушено право особи щодо якої його складено на належний захист.

ОСОБА_3, як в ході досудової перевірки, так і в суді першої інстанції, свою вину у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.51 КУпАП не визнала, факт привласнення нею грошових коштів, отриманих під час виконання трудових обовязків, заперечила.

Даючи оцінку наявним у справі доказам, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що визначальним доказом на якому ґрунтується протокол про адміністративне правопорушення є саме доповідна записка складена касиром ОСОБА_6, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_3 07.04.2015 року фактично вчинила на робочому місці привласнення грошових коштів в розмірі 30 гривень. Під час досудової перевірки ОСОБА_6 як свідок опитана не була.

В ході судового розгляду, при перевірці допустимості вказаної доповідної записки як доказу, була допитана як свідок ОСОБА_6, яка категорично заперечила достовірність інформації викладеної в даному документі, при цьому пояснивши, що доповідну записку склала під тиском свого безпосереднього керівника голови правління ПрАТ «Побутпослуги» ОСОБА_2, а ОСОБА_3 в дійсності ніяких грошових коштів не привласнювала.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано визнав наявну в матеріалах справи доповідну записку ОСОБА_6 недопустимим доказом.

Що ж стосується викладених в апеляції посилань на те, що не було допитано Голову правління ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_4, то вказані особи не були безпосередніми очевидцями вчинення адмініправопорушення та будучи повідомлені про час та місце розгляду справи, в апеляційну інстанцію не зявилися.

За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу голови правління ПрАТ «Побутпослуги» ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Олевського районного суду Житомирської області від 06 липня 2015 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_7