Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/151/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галицький В. В.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Осєтров В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2015 року суддя Апеляційного суду Кіровоградської області Осєтров В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровоград адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУАП) і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2015 року, 26 квітня 2015 року о 21 год. 00 хв. в смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області по пров. Колодязний, ОСОБА_3 керував трактором «МТЗ-80» д/н НОМЕР_1, не врахував дорожню обстановку, габаритів транспортного засобу та вантажу (пристрій для засіву рослин довжиною 5,50 м.) здійснив виїзд на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2. В результаті ДТП автомобіль «Daewoo Lanos» та пристрій для засіву рослин частково пошкоджені. Своїми діями ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У апеляційній скарзі на постанову районного суду ОСОБА_3 просить скасувати судове рішення, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Своє прохання апелянт мотивує тим, що судом при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення не було належним чином враховано всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди, у судовому рішенні не повно викладено показання свідка ОСОБА_4, з приводу того, що апелянтом було вжито всі необхідні заходи для уникнення ДТП, зокрема останній керуючи трактором максимально прийняв вправо та зупинився. Окрім цього, судом не було взято до уваги, що на тракторі мається фара, яка направлена в бік сівалки та її освітлювала. Таким чином, на переконання апелянта, з урахуванням вищенаведених фактів, водій іншого транспортного засобу, виконавши вимоги п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), в змозі був уникнути ДТП, зупинивши свій автомобіль, але цього не зробив.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, слід зробити висновок, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю, з таких підстав.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.

В судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився апелянт та інші учасники судового розгляду. При цьому, за наявності у матеріалах справи повідомлень, які вказують на завчасне повідомлення всіх зацікавлених осіб про час та дату розгляду справи, жодних клопотань про перенесення розгляду справи до апеляційного суду не надходило. Враховуючи положення ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справа про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Судом при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення вказаних вимог закону дотримано не було та при розгляді справи суд допустив неповноту та однобічність, не давши оцінку одним доказам, відкинувши інші, при цьому не обґрунтувавши, чому саме одні докази приймає до уваги, а інші ні.

Відповідальність, яка передбачена ст. 124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Умовою для настання адміністративної відповідальності за вказаною статтею є наявність причинного зв'язку між порушенням правил дорожнього руху та настанням наслідків у вигляді майнової шкоди.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що він 26.04.2015 року о 21 год. 00 хв. рухався по пров. Колодязний в смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області на тракторі МТЗ-80 д/н НОМЕР_1 з сівалкою, яка виступає за габарити транспортного засобу. Рухаючись з гори, швидкість руху складала 5 км./год. В цей час у зустрічному напрямку рухався автомобіль. Для того щоб привернути увагу водія, який рухався у зустрічному напрямку, ОСОБА_3 почав перемикати світло фар, однак побачивши, що водій на це не реагує, почав з'їжджати до правого боку проїжджої частини та зменшувати швидкість, щоб пропустити автомобіль, який рухався на зустріч. Повністю зупинивши транспортний засіб, оскільки з'їжджати вже не було куди, стався наїзд автомобілем «Daewoo Lanos» під керуванням ОСОБА_5 на сівалку (а.с. 4).

Згідно пояснень ОСОБА_5, він 26.04.2015 року о 21 год. 00 хв. їхав на своєму автомобілі марки «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 по пров. Колодязний в смт. Вільшанка, Вільшанського району, Кіровоградської області. Рухаючись зі швидкістю близько 25 км./год., йому на зустріч їхав транспортний засіб із увімкненими, на дальнє світло, фарами. Після цього він взяв вправо ближче до бордюру. Коли транспортні засоби зрівнялись та побачивши сівалку, яка виступала за габарити транспортного засобу, він різко натиснув на гальма і відчув удар, внаслідок якого сівалка була на капоті його автомобіля (а.с. 3).

Будучи допитаною в суді першої інстанції свідок ОСОБА_4 пояснила, що знаходилася біля свого домоволодіння, бачила як їде трактор, який зменшив швидкість, вважала що він буде повертати, бо світло фар то загасало то загорялось. Також чула звук іншого транспортного засобу, який рухався під гору. Потім почула звук зіткнення.

Із наведеного слідує, що ОСОБА_3 рухаючись на тракторі із сівалкою, яка виходила за межі габаритів транспортного засобу, побачивши автомобіль, який рухався у зустрічному напрямку, вчинив всі дії для уникнення негативних наслідків, зокрема: попереджав водія шляхом перемикання світла фар, максимально скерував свій транспортний засіб вправо та зменшив швидкість. На вказані факти звертав увагу ОСОБА_3 та їх підтвердила свідок ОСОБА_4, однак судом першої інстанції не надано жодної оцінки цим доказам.

При цьому, слід зазначити, що в даних умовах водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_5 мав керуватись п.п. 12.2, 12.3 ПДР України, а саме:

п. 12.2 ПДР України - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги;

п. 12.3 ПДР України - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди.

Як слідує із матеріалів адміністративної справи вказаних вимог ПДР України ОСОБА_5 не дотримався, про що свідчать наступні факти.

Зі схеми ДТП, яка мається в матеріалах справи та підписана обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди, що свідчить про їх згоду із відомостями, наявними в ній, водій трактора ОСОБА_3 максимально скерував свій транспортний засіб до правого краю дороги. При цьому, з правого боку від автомобіля під керуванням ОСОБА_5 залишилось біля 1 м. вільного шляху, скориставшись яким, останній спроможний був об'їхати перешкоду у вигляді сівалки, однак цього не зробив, що вказує на порушення ним вимог п. 12.3 ПДР України.

Окрім цього, показання ОСОБА_5 щодо швидкості руху його транспортного засобу, а саме 25 км./год., матеріалами справи не підтверджені, а навпаки спростовуються показаннями самого ОСОБА_5 в частині того, що сівалку він побачив зрівнявшись із трактором та екстрено натиснув на гальма, а також схемою ДТП, в які міститься опис пошкоджень автомобіля «Daewoo Lanos». За таких пошкоджень, які мали місце внаслідок ДТП, можна зробити висновок, що швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_5 була не 25 км./год. як про це вказує останній, а більшою.

За наведених обставин слід зробити висновок, що саме дії ОСОБА_5, які виразились у порушенні вимог п.п. 12.2, 12.3 ПДР України знаходяться у причинному зв'язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням матеріальної шкоди. У разі дотриманням ОСОБА_5 зазначених вимог ПДР України, а саме обрання безпечної швидкості руху, а також за наявності можливості об'їхати перешкоду, вживши для цього заходів, останній мав реальну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім цього, слід зазначити, що недотримання ОСОБА_3 вимог п.п. 12.1, 22.5 ПДР України, в даному випадку не знаходиться в прямому причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, а тому слід вважати, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочато підлягає закриттю, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294, 247 ч. 1 п. 1 КУАП.

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати.

Закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області В.І. Осєтров