АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/850/2015 Постанова винесена суддею Васильєва К.О.
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва КепкалЛ.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як зазначено в постанові ОСОБА_4, 06 травня 2015 року о 17 год. 25 хв., керував автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту Л. Курбаса в м. Києві, з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження освідування на предмет наркотичного сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та справу направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду, яка винесена без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи в їх сукупності.

Зазначає, що судом першої інстанції не були взяті до уваги його доводи про те, що зупинка керованого ним транспортного засобу співробітниками ДПС була неправомірною, оскільки при русі було дотримано всіх правил дорожнього руху, а причини зупинки співробітники ДПС пояснити не змогли.

Крім того, апелянт зазначає, що його пояснення про те, що він працюючи автомаляром, виїхав на автомобілі «Пежо» за лако-фарбовими матеріалами, яких не вистачало для завершення фарбування автомобіля, де зволікати не можна було, не були взяті до уваги ні працівниками ДПС ні судом першої інстанції.

Крім того, зазначає, що в порушення ст. 266 КУпАП на місці зупинки присутнім був лише один свідок, що є порушенням чинного законодавства. А тому зухвала і упереджена поведінка працівника ДПС здалася йому підозрілою, що і змусило його відмовитися від проведення відповідної експертизи.

Вислухавши пояснення ОСОБА_4, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення свідка ОСОБА_5 та інспектора ДПС ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд повно та всебічно дослідив обставини вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, а тому висновок, викладений в постанові суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених у постанові обставин, є правильним.

Доказом вчинення ОСОБА_4 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою ( а.с.1), поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_5, рапортом інспектора ДПС ОСОБА_6 та розпискою ОСОБА_8, які долучені до матеріалів справи ( а.с. 2-5), та на які суд правильно послався в постанові, а також поясненнями свідка ОСОБА_5 та інспектора ДПС ОСОБА_6, в суді апеляційної інстанції.

Допитаний в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 суду пояснив, що на момент зупинки автомобіля «Пежо», яким він керував, працівник міліції не повідомив причину зупинки, потім висловивши підозри про перебування ОСОБА_4 в стані наркотичного сп'яніння, не прийняв до увагу ту інформацію, що він працює на СТО та до поїздки фарбував автомобіль, і міг надихатись фарби. Разом з тим, ОСОБА_4 не заперечував того факту, що він дійсно на пропозицію працівника ДАІ проїхати до найближчого медичного закладу для проходження освідування, відмовився. Однак, вказує, що при цьому був присутній лише свідок, підпис якого міститься в копії протоколу про адміністративне правопорушення. Іншого ж свідка не було.

Допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор ДПС ОСОБА_6 суду пояснив, що конкретної дати та часу він не пам'ятає, однак згоден з тим, що вірний час та дата подій зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_4. Події, пов'язані з даною особою він пам'ятає гарно, адже це був один із останніх випадків складання ним протоколів про адміністративне правопорушення.

ОСОБА_6 зазначив, що ним був зупинений автомобіль «Пежо», водій якого не був пристебнутий паском безпеки, про що було повідомлено водію. Під час спілкування з водієм ОСОБА_4, ним, ОСОБА_6, у зазначеного водія було виявлено ознаки наркотичного сп'яніння, а саме: стомлений вигляд, зіниці очей не реагували на світло. Після цього, ОСОБА_6 були зупинені два свідки, в присутності яких ОСОБА_4 було запропоновано проїхати до найближчого медичного закладу охорони здоров'я для визначення стану наркотичного сп'яніння, на що ОСОБА_9 в присутності свідків відмовився. На підстав такої відмови, отримавши від свідків пояснення з даного приводу, ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 та вирішено питання щодо відсторонення останнього від керування транспортним засобом.

Відсутність підпису одного зі свідків на копії протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_6 пояснив тим, що в цій частині копія протоколу могла підігнутись, або ж свідок, підписуючи протокол про адміністративне правопорушення, не дуже притискав на ручку, і тому підпис не відбився.

Допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_10 пояснив, що дату точно не пам'ятає, лише пам'ятає місяць - травень 2015 року, він був зупинений працівниками ДПС на вул. Л.Курбаса в м. Києві та запрошений бути свідком, проти чого він не заперечував. Він став свідком відмови водія на прізвище ОСОБА_4 проїхати до найближчого медичного закладу для проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння, про що власноручно написав в своїх пояснення, та підписав протокол про адміністративне правопорушення, складений працівником ДАІ. При цьому, свідок стверджує, що оскільки він єдиний раз був свідком, то за зовнішніми ознаками він впізнав в судовому засіданні саме того водія, який відмовлявся від проходження медичного огляду.

Відсутність свого підпису на копії протоколу про адміністративне правопорушення пояснити не зміг, адже стверджував, що на оригіналі протоколу про адміністративне правопорушення стоїть його та іншого свідка підпис.

Враховуючи наведені вище докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження, а тому, притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності є законним та обґрунтованим.

Що стосується накладеного на ОСОБА_4 адміністративного стягнення, то воно накладене з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням конкретних обставин вчинення останнім правопорушення, даних про особу ОСОБА_4 та його ставлення до скоєного.

Саме з накладенням такого виду адміністративного стягнення на ОСОБА_4 буде реалізована мета адміністративного стягнення, визначена ст. 23 КУпАП, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і в цій частині не вбачаю.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал