АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/290/15
Справа № 619/1440/15-п Суддя районного суду: Остропілець Є.Р.
Категорія: ч. 3 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Виноградова О.П., за участю прокурора Мороко О.О., особи, у відношенні якої складено протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення ОСОБА_1, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора Ленінського району м. Харкова на постанову судді Дергачівського районного суду Харківської області від 8 травня 2015 року

у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який обіймає посаду начальника ізолятора тимчасового тримання Дергачівского РВ ГУМВСУ в Харківській області, раніше не судимого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення і в звязку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 31 березня 2015 року, ОСОБА_1, працюючи на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання Дергачівського РА ГУМВС України в Харківській області, подав завідомо недостовірні відомості в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, чим порушив вимоги ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та скоїв адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-6 КУпАП.

Перевіркою встановлено, що 26.11.2013 року наказом начальника ГУМВС України в Харківській області №417 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду начальника ізолятору тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області, має спеціальне звання підполковника міліції.

Враховуючи вищевикладене встановлено, що ОСОБА_1 є працівником начальницького складу органу внутрішніх справ, тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, визначеним у підпункті «Д» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Так, на виконання вищевикладених вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», 01.02.2015 року начальник ІТТ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 подав за місцем своєї роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

Згідно даних, зазначених ОСОБА_1 у вказаній вище декларації, членами його сімї є батько ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) та мати ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2).

Зі змісту декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік начальника ІТТ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 вбачається, що будь-які транспортні засоби у власності, в оренді чи на іншому праві користування декларанта не перебувають. Відповідні графи декларації заповнені ОСОБА_1 шляхом проставлення в них прочерків.

Разом з цим, відповідно до даних ОСОБА_4 України в Харківській області, викладених в листі №04.27/475 вих.№15 від 05.03.2014 року, адресованого прокурору Ленінського району м. Харкова, за ОСОБА_1 зареєстровано транспортні засоби, а саме автомобіль Ніссан Urvan, 1998 року випуску, (номер двигуна ТД27577642), а також ВАЗ 21065, 2001 року випуску (номер двигуна НОМЕР_3).

Будучи опитаним, ОСОБА_1 повідомив, що вказані вище транспортні засоби він продав в 2013 році, проте договори купівлі-продажу він не укладав, а надав генеральні довіреності особам, які придбали дані автомобілі. Факт отримання прибутку від продажу транспортних засобів в своїй декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_1 не відобразив, що спростовує факт продажу транспортних засобів.

Крім того, в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік начальника ІТТ Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 зазначено, що у власності, в оренді чи на іншому праві користування членів сімї декларанта будь-яке нерухоме майно не перебуває, зокрема відповідні графи декларації заповнені ОСОБА_1 шляхом проставлення в них прочерків.

Проте, згідно наявної інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, викладених в довідці №35571363 від 27.03.2015 року, наданої Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції Харківської області, у приватній власності матері ОСОБА_1 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №4633 від 03.06.2005 року перебуває трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2, а також на підставі договору купівлі-продажу №1966 від 12.03.2008 року у власності ОСОБА_3 перебуває трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3.

Таким чином, ОСОБА_1, достовірно знаючи про наявність у власності зареєстрованих на його імя транспортних засобів та нерухомого майна у власності членів його родини в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, 01.02.2015 року даний факт укрив, таким чином умисно подавши завідомо недостовірні відомості в своїй декларації, чим порушив вимоги ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 8 травня 2015 року провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-6 КУпАП, у відношенні ОСОБА_1 закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення і в звязку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

Не погоджуючись із рішенням судді, прокурор Ленінського району м. Харкова подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність даної постанови вимогам законодавства, просить скасувати постанову судді районного суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-6 КУпАП, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначив, що судом не підтверджено факт продажу ОСОБА_1 належних йому автомобілів. Крім того у своїй декларації ОСОБА_1 не відобразив ані факту продажу автомобілів, ані отримання прибутку, чим самостійно спростував дані факти, незважаючи на те, що йому достовірно було відомо про необхідність зазначення таких відомостей.

Зазначив також, що не відображення ОСОБА_1 у своїй декларації факту наявності майна та фінансового зобовязання матері вкотре підтверджує систематичне приховування ним майна від обліку.

Щодо твердження про відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення адміністративного правопорушення, то воно є непереконливим, оскільки останній має вищу юридичну освіту, двадцятирічний досвід роботи в галузі права, є працівником начальницького складу органу внутрішніх справ та був достовірно обізнаним із вимогами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Заслухавши пояснення прокурора Мороко О.О., який підтримав апеляційну скаргу прокурора Ленінського району м. Харкова, пояснення ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив постанову суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги прокурора, приходжу до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а постанова судді районного суду зміні, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону суддею виконані не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно є певним субєктом, тобто особою, зазначеною у підпункті «Д» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції та ст.172-6 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення та пояснив, що вказані транспортні засоби ним були продані у 2011 році, проте договори купівлі-продажу він не уклав, а надав генеральні довіреності особам, які придбали дані автомобілі.

Що стосується квартири матері №60 по вул. Соціалістичній, 54 в м. Харкові, то він не вказав відомості щодо неї у декларації тому що вказана квартира відповідно до договору купівлі-продажу продана в 2013 році. Ця обставина дійсно підтверджується договором купівлі продажу від 17.10.2013 року, тому ОСОБА_1 обґрунтовано не зазначив її в декларації.

Квартира АДРЕСА_4 придбана його матірю в кредит і є залоговим майном, тому він вважав, що якщо кредит не виплатився, то його мати не є власником квартири.

ОСОБА_1 було надано письмові пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в яких ОСОБА_5 зазначив, що вищезазначений автомобіль він придбав у ОСОБА_7 за довіреністю у 2013 році, а зареєстрував за своїм батьком ОСОБА_8 25.03.2015 року.

Згідно пояснень ОСОБА_6, він придбав у ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ-21065, 2001 року випуску, згідно довіреності від 12.06.2011 року.

Проте, апеляційний суд погоджується із твердженням прокурора про те, що судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права, оскільки в судовому рішенні суддею неодноразово вказується на продаж автомобілів за довіреністю, а даний правочин не є переходом права власності, оскільки за довірителем зберігається право як розпорядження майном, так і скасування виданої довіреності.

Крім того, ОСОБА_1 не відображено у декларації і факту отримання прибутку від продажі автомобілів, в той час як відображення даного факту є обовязковим, про що ОСОБА_1 було достовірно відомо.

Крім того, вкотре нехтуючи своїм обовязком декларування майна та приховуючи його, ОСОБА_1 не відобразив майно, яке знаходиться у приватній власності його матері, пояснюючи це тим, що дане майно являється заставним майном у банку. Незважаючи на викладене, відомості про фінансові зобовязання матері ОСОБА_1 у своїй декларації також не вказав.

Таким чином, на момент складання декларації дії ОСОБА_1 містили склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-6 КУпАП, а саме подання завідомо недостовірних відомостей в декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

На день розгляду справи судом першої інстанції статтю 172 6 КУпАП було змінено відповідно до Закону України від 13.05.2014 року № 1261 VII в редакції від 14.10.2014 року № 1700- VII, тому суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 172-6 КУпАП, у звязку скасування акту, який встановлює адміністративну відповідальність.

За наявності викладених вище обєктивних доказів у справі місцевий суд безпідставно закрив провадження у справі в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що постанову судді слід змінити, виключивши з резолютивної частини вказівку на закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ленінського району м. Харкова задовольнити частково.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 08 травня 2015 року про закриття провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-6 КУпАП змінити.

Виключити з резолютивної частини постанови вказівку на закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_9