АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/331/15 Головуючий у першій інстанції: Калініченко Г.П.
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

ІменемУкраїни

30 червня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3, розглянула його апеляційну скаргунапостанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм в ООО «ТПГ АЛВИС», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.04.2015 року о 8.30 годин водій ОСОБА_3 керував автомобілем марки «FiatDoblo», реєстраційний номер НОМЕР_1, по пр. Металургів у м. Дніпропетровську з явними ознаками алкогольного сп'яніння (зіниці очей не реагують на світло, млява мова), і на вимогу інспектора ДПС від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постановуЛенінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року змінити в частині призначеного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не було надано можливості надати пояснення та надати докази, які б пом'якшували обставини вчиненого правопорушення. При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції наклав занадто суворе адміністративне стягнення порушуючи вимоги ст. 33 КУпАП.Крім того вказує, що він на даний час є годувальником своєї сім'ї та в нього на утримані знаходяться двоє малолітніх дітей. Також зазначає, що єдиною роботою на якій він отримує заробітну плату є робота безпосередньо пов'язана з керуванням транспортного засобу, оскільки він працює водієм у ТОВ «Торгово промислова група АЛВІС».

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердиввикладені в ній доводи і просив задовольнити в повному обсязі апеляційну скаргу, змінивши постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів на штраф. Просив врахувати, що він працює водієм і позбавлення його права керування транспортними засобами поставить його в дуже скрутне становище.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Викладений в постанові районного с уду висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, як встановлено апеляційним судом, при накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення судом першої інстанції вказані вимоги закону не були дотримані в повному обсязі, що призвело до необґрунтованого накладення на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, суд апеляційної інстанції враховує як обставину, яка відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшує відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення.

Також, районним судом не в повній мірі були враховані відомості про особу порушника ОСОБА_3, який, як вбачається з доданих до апеляційної скарги документів, має на утримані двох малолітніх дітей, а саме: сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4./а.с.20/

Крім того з доданої до апеляційної скарги характеристики від ТОВ «Торгова промислова група АЛВІС» видно, що ОСОБА_3 працює на посаді водія та характеризується позитивно./а.с.21/

При цьому, в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_3 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме трьохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року відносно ОСОБА_3 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП України у вигляді штрафу в розмірі 5 (п'ять) тисяч 100(сто) гривень.

В іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун