Справа № 308/4712/15-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

17.07.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Симаченко Л. І., з участю представника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляцією начальника Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_4 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року, якою провадження у справі щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 1 ст. 483 МК України закрито у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про порушення митних правил № 0484/30500/15 від 19 березня 2015 року ОСОБА_2 обвинувачувався у тому, що 19 березня 2015 року, о 6 - й годині 50 хвилинах, в зоні митного контролю поста «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, на ділянці «вїзд в Україну» пасажирського напрямку намагався перемістити через державний кордон України легковий автомобіль марки «SKODA OKTAVIA», реєстраційний номерний знак республіки Словаччини SO844AR, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1, з приховуванням від митного контролю шляхом надання як підстави для переміщення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу №РВ994491 від 22 березня 2011 року та доручення на право користування транспортним засобом від 18 червня 2014 року, видане власником автомобіля ОСОБА_5, посвідчене в реєстрі під № 0771668/2014 нотаріусом Ладіславом Лехенем. В ході проведення митного контролю та перевірки поданих ОСОБА_2 документів було встановлено, що нотаріусом Ладіславом Лехенем зазначена довіреність не оформлялась.

Закриваючи провадження у справі, суд в постанові зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази , які вказують на наявність у ОСОБА_2 прямого умислу на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 483 МК України, яке не передбачає необережної форми вини.

В апеляції представник митниці ОСОБА_4 просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі 49 304, 50 гривень з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил легкового автомобіля марки «SKODA OKTAVIA», реєстраційний номерний знак республіки Словаччини SO844AR, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1. Вважає, що висновки суду про відсутність умислу не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам адміністративного закону. Суд безпідставно прийняв до уваги показання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності і не зважив на те, що довіреність є підробленою, у звязку з чим митниця ДФС звернулась до Ужгородського МВ УМВС України в Закарпатській області з відповідною заявою.

Переглянувши справу в межах апеляційної скарги, заслухавши доводи представника митниці про задоволення апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_2 та його захисника про відмову у задоволенні апеляції та залишення постанови суду першої інстанції без зміни, заслухавши сторони в судових дебатах, перевіривши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляція митниці підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 531 МК України підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення за порушення митних правил є невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Крім того, судове рішення є законним та обґрунтованим лише тоді, коли ґрунтується на доказах, які підтверджують чи спростовують обставини, що підлягають обовязковому доказуванню у справі про адміністративне правопорушення. Суд зобовязаний перевірити та проаналізувати як докази, що стосуються обєктивної, так і субєктивної сторони правопорушення в їх сукупності, а не обмежуватись лише аналізом та оцінкою одного доказу показань особи, яку притягнуто до відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що такий аналіз судом проведено не було, у звязку з чим викладені в постанові суду висновки суперечать фактичним обставинам справи.

Так, з протоколу про порушення митних правил вбачається, що ОСОБА_6 передав митному органу для митного оформлення підроблену довіреність. ( а. с. 1- 4, 6 9 ).

Згідно з диспозицією статті 483 МК України особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України шляхом подання документів як підстави для його переміщення, несе повну відповідальність за свої дії.

Посилання ОСОБА_2 на те, що він не знав про недійсність довіреності, оскільки не був присутній при її оформленні не є доказом його невинуватості і не має логічного звязку з його діями. Так, купляючи автомобіль за 2500 доларів США у незнайомої особи і не перевіряючи оформлення довіреності на користування цим автомобілем, виданої від імені власника, який проживає за кордоном, він розумів можливі небезпечні наслідки таких дій і допускав їх настання. Маючи вищу освіту за спеціальністю «Митна справа» він свідомо взяв на себе всю відповідальність за ті ризики і наслідки, які повязані з придбанням та використанням транспортного засобу за довіреністю громадянина іншої держави.

ОСОБА_6 в судовому засіданні не надав будь яких документів, які б свідчили, що він став жертвою шахрайських дій і був ошуканий недобросовісними особами. Жодних заходів на здобуття даних, які б могли підтвердити цей факт ні він, ні його захисник не вжили. Вони не звертались до правоохоронних органів із заявою про вчинення щодо ОСОБА_6 шахрайських дій, не вчинили спроб звязатися із власником автомобіля з метою оформлення належної довіреності, що підтверджує свідоме відношення ОСОБА_6 до можливих негативних наслідків, повязаних з придбанням та використанням автомобіля за підробленою довіреністю.

Твердження особи, яка притягається до відповідальності про те, що він кожного місяця робив «пересічку» на кордоні із Словаччиною і не отримував від митного органу жодних зауважень не підтверджують факт дійсності довіреності, оскільки спростовуються його ж поясненнями про те, що ці дії носили формальний характер і фактично він не перетинав кордон на виїзд із України.

Отже, пояснення ОСОБА_2 про відсутність умислу суд оцінює критично.

Враховуючи викладене, а також відомості, що містяться в копії доручення, поясненнях ОСОБА_6 митному органу, акті проведення огляду транспортного засобу, електронній відповіді нотаріуса, доповідній записці інспектора Мигалини В. В., копії закордонного паспорта ОСОБА_2, апеляційний суд приходить до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України - переміщення через митний кордон України транспортного засобу з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення підробленого документу. ( а. с. 1 4, 7, 8 11, 12 13, 14, 15 16, 20 - 22 ).

При накладенні стягнення суд відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу - ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 19 травня 2015 року про закриття провадження за ч. 1 ст. 483 МК України відносно ОСОБА_2 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста відсотків вартості безпосереднього предмету порушення митних правил в сумі 49 304 гривень 50 копійок з конфіскацією безпосереднього предмету порушення митних правил легкового автомобіля марки «SKODA OKTAVIA», реєстраційний номерний знак республіки Словаччини SO844AR, 2000 року випуску, кузов № НОМЕР_1.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_7.