АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/4247/15-п Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 33/790/368/15 ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.184 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2015 року про притягнення

ОСОБА_3, що народився 01 вересня 1987 року в м. Харкові, мешкає за адресою : м. Південне Харківського району Харківської області вул. Радянська буд.10,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді попередження.

Не погодившись з прийнятим процесуальним рішенням судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову суду від 09 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким визнати його невинним у вчиненні адміністративного правопорушення. На думку апелянта, суд першої інстанції неповно з*ясував всі обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності. Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що йому не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, жодних заяв про розгляд справи за його відсутності він суду не подавав; розгляд справи відбувся без його участі, що позбавило його права на судовий захист.

Посилаючись на ці обставини, а також на те, що, всупереч вимогам ст.254 КУпАП, постанова судді йому у передбачений законом термін не була направлена, а отримана ним вже поза межами строку оскарження 20 червня 2015 року, ОСОБА_3 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду від 09 червня 2015 року.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 в обґрунтування доводів апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, суддя не виконав вказані вимоги закону в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В оскаржуваній постанові суд зазначив про неявку в судове засідання ОСОБА_3, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Проте, матеріали справи взагалі не містять жодних відомостей про належне сповіщення ОСОБА_3 про розгляд судом протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього. Будь-яких заяв чи клопотань ОСОБА_3 про розгляд справи за його відсутності у справі також немає.

За таких обставин ОСОБА_3 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

Порушення судом вимог ст.268 КУпАП та розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавив суд можливості заслухати особисті пояснення ОСОБА_3 щодо обставин виявленого правопорушення, що, в свою чергу, потягло неповноту та однобічність судового розгляду та неправильне застосування норм матеріального права.

Ч.1 статті 184 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Обов*язок батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплений у ст.150 Сімейного Кодексу України. До кола обов'язків батьків входить турбота про здоров'я, фізичний, психічний і моральний розвиток дитини. У розумінні положень ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 Сімейного Кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов*язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 не виконує належним чином обов*язки по вихованню своєї малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яку 21 травня 2015 року біля 21.00 год. за місцем мешкання в ІНФОРМАЦІЯ_2 залишив без нагляду, внаслідок чого остання впала зі столу та отримала тілесні ушкодження.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 не спростовував фактичних обставин події, що відбулася 21 травня 2015 року із його малолітньою донькою, та пояснив, що це був одиничний випадок, а травмування дитини відбулося внаслідок того, що він в достатній мірі не врахував рухливість чотиримісячної дитини, яку на декілька хвилин залишив без нагляду на столі після переодягання, внаслідок чого вона впала на підлогу. Відразу після цього, помітивши на голові дитини синець, вони з дружиною звернулися до стаціонарного лікувального закладу, де донька перебувала декілька днів під наглядом лікарів та було проведено необхідне обстеження; ніяких негативних наслідків для здоров*я дитини на даний час немає. ОСОБА_3 зазначив, що він є уважним та люблячим батьком та жодним чином не має наміру ухилятись від виконання батьківських обов*язків, а зазначена подія є прикрою випадковістю.

З огляду на встановлене апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції, внаслідок неповного з*ясування фактичних обставин справи, в достатній мірі не врахував положення ст.ст.22, 23 КУпАП, та дійшов необґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_3 вперше притягується до адміністративної відповідальності, факт необачної поведінки батька щодо залишення малолітньої дитини на короткий проміжок часу без нагляду в небезпечних для її здоров*я умовах є єдиним випадком, про який йдеться у постанові, будь-яких інших даних, які б свідчили про ухилення ОСОБА_3 від виконання обов*язків щодо забезпечення необхідних умов життя чи виховання дитини матеріали справи не містять та не встановлено таких обставин і при розгляді справи у суді, апеляційний суд приходить до висновку, що дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, не завдало шкоди здоров*ю дитини та її фізичному розвитку, а тому є малозначним, що дає підстави для звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. За таких обставин постанова суду від 09 червня 2015 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити. Звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення , є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2