АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1063/15-п Номер провадження 33/786/85/15Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 483 МК
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 - захисника ОСОБА_3, якого притягнуто до адміністративної відповідальності, з участю:

особи, притягнутої до відповідальності ОСОБА_3,

захисника адвоката ОСОБА_2,

представника Полтавської митниці ДФС ОСОБА_4,

прокурора прокуратури м. Полтави ОСОБА_5

на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючий за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, інвалід 2-ї групи, не працюючий, має на утриманні неповнолітню дитину,

визнаний винним у порушенні митних правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК України,

в с т а н о в и в :

До апеляційного суду звернувся захисник ОСОБА_2 як адвокат ОСОБА_3, якого притягнуто до адміністративної відповідальності. У поданій апеляційній скарзі він порушує питання про скасування постанови судді Ленінського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2015 року та закриття провадження у справі.

У апеляційній скарзі покликається на поверховий та однобічний розгляд справи про адміністративне правопорушення. Зокрема, вказує на те, що факт порушення митних правил було заявлено самим ОСОБА_3 шляхом звернення до Полтавської митниці з відповідною заявою 03 березня 2014 року.

Звертає увагу, що заява ОСОБА_3 залишилася без належного реагування і три місяці з моменту повідомлення факту порушення митних правил, посадовими особами Полтавської митниці не проводилися жодні дії стосовно перевірки заяви ОСОБА_3

Вважає висновки суду стосовно того, що вказане правопорушення було виявлено внаслідок офіційного письмового повідомлення про вчинення порушення митних правил, отриманого від митних органів ОСОБА_6 у жовтні 2014 року, помилковими, оскільки в матеріалах справи відсутнє офіційне письмове повідомлення митних та правоохоронних органів іноземних держав про вчинення порушення митних правил ОСОБА_3

Також не погоджується з висновками суду про те, хто та за яку саме суму придбавав вищезазначений автомобіль. Вважає, що митні органи мали можливість та зобов'язані були виявити порушення митних правил при переміщенні автомобіля ще під час проходження митного контролю, тобто 07.10.2013 року, але знехтували виявлені порушення.

Вказує, що суддею під час розгляду справи не встановлювалися обставини що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, ступінь вини ОСОБА_3, а також звертає увагу, що у матеріалах справи є підтвердження, що вказаний автомобіль було передано ОСОБА_3 за договором доручення ОСОБА_7 який розмитнив його, поставив на облік та в подальшому продав ОСОБА_8, але при ухваленні судового рішення, не було враховано, що ОСОБА_3 не був власником автомобіля і не отримував кошти з його продажу. Водночас вважає, що в порушення ст. 497 МК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 до розгляду справи не залучалися, що не дозволило повно і всебічно розглянути справу.

Інші сторони по справі постанову не оскаржували, представник Полтавської митниці ДФС ОСОБА_4 подав заперечення на апеляційну скаргу.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_3 визнаний винуватим у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 515CDI/43, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, тобто 117 340,76 грн. з конфіскацією автомобіля в дохід держави, в разі неможливості конфіскувати даний автомобіль, стягнути його вартість.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 36,54 грн. судового збору.

Як вказано у постанові судді, згідно протоколу від 26 листопада 2014 року про порушення митних правил № 0105/80600/14, 07 жовтня 2013 року ОСОБА_3 в зоні діяльності Львівської митниці на митну територію України було ввезено вантажний автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 515CDI/43, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2.

Як підставу для переміщення вказаного автомобіля через митний кордон України, ОСОБА_3 було надано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 04 жовтня 2013 року, без номеру, згідно якого продавцем (відправником) виступало підприємство Andre Al Aklaus Automobile GmbH (Німеччина), та відповідно до якого вартість автомобіля складала 2950 євро, що за курсом НБУ на день перетину митного кордону становило 32 051,41 грн.

Згідно повідомлення митних органів ОСОБА_6, зазначений транспортний засіб переміщувався через митний кордон ОСОБА_6 в пункті пропуску Корчова-Краківець на підставі німецької експортної декларації MRN 13DE58E9 та польської експортної декларації ZWA/401060/00/555864/2013. Згідно експортних декларацій продавцем (відправником) автомобіля виступала компанія INOX GmbH (Німеччина), якій фактично сплачено суму в розмірі 10 800євро, а особою, яка переміщувала автомобіль через митний кордон - є ОСОБА_3

Отже, при переміщенні через митний кордон України вищезазначеного автомобіля, ОСОБА_3 було подано документи, які містили неправдиві відомості про відправника транспортного засобу та його митну вартість, чим порушено митні правила, передбачені ч.1 ст. 483 МК України.

Заслухавши пояснення особи, яка притягується до відповідальності, ОСОБА_3, його захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу з підстав, у ній зазначених, пояснення представника Полтавської митниці ОСОБА_4, міркування прокурора Чорнорука А.В., які заперечували проти заявлених апелянтом вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про порушення митних правил, приходжу до наступних висновків.

При розгляді справи про порушення митних правил ОСОБА_3 суддею першої інстанції відповідно до вимог ст. 489 МК України всебічно, повно і обєктивно досліджено всі обставини справи в їх сукупності та встановлено факт вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 7 жовтня 2013 року здійснив переміщення товару через митний кордон України з поданням органу доходів і зборів документів, як підстави для переміщення товару, які містять неправдиві відомості для визначення його митної вартості та відправника.

Твердження захисника про те, що факт порушення митних правил було виявлено ОСОБА_3 під час звернення до Полтавської митниці не заслуговує на увагу.

Згідно ст. 491 МК України підставами для порушення справи про порушення митних правил є:

1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил;

2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу;

3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій.

26 листопада 2014 року в ході перевірки обставин, зазначених у заяві ОСОБА_3, головним державним інспектором АПВ УАР та ПМП Полтавської митниці ДФС складено протокол про порушення митних правил щодо останнього.

Підставою для його складання стало безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил в ході перевірки заяви ОСОБА_3

Відповідно до ст. 488 МК України, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Зважаючи на це, початковим днем провадження у справі про порушення митних правил ОСОБА_3 є 26 листопада 2014 року.

Отже, звернення ОСОБА_3 до Полтавської митниці з заявою про переміщення через митний кордон України транспортного засобу на підставі документів у яких вказано недостовірні відомості щодо його вартості не є підставою для складення протоколу про порушення митних правил.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_3 купити за кордоном автомобіль на його імя та перегнати його до місця постійного проживання довірителя на території України, а також представляти його інтереси у всіх установах, в тому числі, в Державних митницях, про що складено довіреність, яка посвідчена нотаріусом 25 вересня 2013 року та дійсна протягом року (а.с. 64).

У цьому звязку твердження ОСОБА_3 про те, що під час перетину митного кордону України розмитненням автомобіля займався невстановлений представник ОСОБА_7, який предявив договір купівлі-продажу транспортного засобу б/н від 04.10.2013 року згідно якого продавцем-відправником виступало підприємство Andre Al GmbH (Німеччина) з зазначенням вартості автомобіля 2950 євро є неспроможними, оскільки спростовуються змістом наведеної довіреності відповідно до якої перегоном автомобіля та представленням інтересів ОСОБА_7 в Державних митницях був наділений лише ОСОБА_3

Водночас, звертає увагу те, що у разі незгоди з названими документами та відомостями, в тому числі, з обставинами переміщення в зоні діяльності Львівської митниці Міндоходів на митну територію України означеного автомобіля, ОСОБА_3 відповідно до ч.1 ст. 24 МК України має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено його права, свободи чи інтереси. Проте, протягом 1 року 5 місяців він дії або бездіяльність органів доходів і зборів не оскаржував, що дає підстави для висновку, що його права, свободи чи інтереси не порушено.

На запит про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності ввезення на митну територію України автомобіля Mercedes-Benz Sprinter», Полтавською митницею отримано відповідь Митної палати Вроцлаву (респ. Польща) з копіями експортних декларацій, згідно яких автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 515CDI/43(кузов WDB9061551N365808) переміщувався через митний кордон ОСОБА_6 в пункті пропуску «Корчова-Краківець» на підставі німецької експортної декларації MRN 13DE58E9, переміщення здійснювалось громадянином України ОСОБА_3 ( а.с. 54-57, з зазначенням паспортних даних останнього).

По справі достовірно встановлено, що переміщення на митну територію України автомобіля Mercedes-Benz Sprinter» здійснено ОСОБА_3 (а.с.61, 68), що не оспорюється і не заперечується ним, як в апеляційній скарзі, так і в ході апеляційного розгляду.

З пояснень ОСОБА_3 під час перевірки його заяви убачається, що вказаний автомобіль він придбав у компанії INOX GmbH та фактично сплатив суму 10 800 євро, яка за курсом НБУ на день перетину митного кордону становить 117 340,76 грн., що підтверджено рахунком компанії № 200-0259 від 04.10.2013 року та листом даної компанії.

Вина ОСОБА_3 доведена матеріалами справи на які послався суддя у постанові, а саме, протоколом про порушення митних правил, повідомленням компанії INOX GmbH про те, що дійсна вартість придбаного ОСОБА_3 автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 515CDI становить 10 800 Євро, проте за домовленістю сторін у договорі купівлі продажу вказано ціну 5 500 Євро (а.с.28,29).

Саме зазначені документи та відомості, що містяться в них прийняті як докази при вирішенні цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, що випливає з рішення Апеляційного суду Полтавської області від 03квітня 2014 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.06.2014 року залишено без змін ( а.с.17-18, 22-23).

Наведене також підтверджується поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_7 та іншими зібраними матеріалами в їх сукупності, які всебічно, повно і обєктивно досліджені під час розгляду справи.

З огляду на це, суддя місцевого суду прийшов до правильного висновку, що при переміщенні через митний кордон України вищезазначеного автомобіля, ОСОБА_3 було подано документи, які містили неправдиві відомості про відправника транспортного засобу та його митну вартість, чим порушено митні правила, передбачені ч.1 ст. 483 МК України.

Доводи захисника про порушення суддею вимог ст. 497 МК України щодо незалучення до участі у справі власників транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 515CDI ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не відповідають даним наявним у матеріалах справи, оскільки судом вживались необхідні заходи для виклику вказаних осіб у судове засідання.

Так, ОСОБА_8 подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, ОСОБА_7, будучи повідомленим про час, дату та місце розгляду справи до суду не зявився. В той же час, згідно протоколу судового засідання суду першої інстанції, ОСОБА_3 не клопотав про виклик останнього та не заперечував проти розгляду справи у його відсутність.

Поряд з цим приписами ч.3 ст. 465 МК України регламентовано, що конфіскація товарів транспортних засобів, зазначених у п.3 ст. 461 МК України застосовується незалежно від того, чи є ці товари, транспортні засоби власністю особи, яка вчинила правопорушення.

Строки накладення адміністративного стягнення передбачені ч.2 ст.467 та ст. 522 МК України у справі про порушення митних правил ОСОБА_3 та вид адміністративного стягнення суддею дотримано.

Зважаючи на це не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_3 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Голубенко Н.В.

Полтавської області