Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/561/15-п
Провадження № 3/670/218/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року смт. Віньківці

Суддя Віньковецького районного суду Хмельницької області Волкова О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

прокурора Брезіцької М.Л.

розглянувши матеріали, які надійшли від прокурора Віньковецького району, радника юстиції ОСОБА_1, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с. Грим`ячка вул. Дзержинського, 13, Віньковецького району Хмельницької області, громадянки України, із середньою спеціальною світою, не одруженої працюючої на посаді головного бухгалтера Грим`яцької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувалась,

за ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного бухгалтера Грим`яцької сільської ради Віньковецького району, Хмельницької області, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 7 категорії 13 рангу, та спеціально уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції, а також субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, обізнана зі спеціальними обмеженнями, встановленими Законом, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (в редакції Закону № 224-VII від 14.05.2013) та ч.1 ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції Закону № 4711-VI від 17.05.2012) щодо урегулювання конфлікту інтересів, свідомо, умисно не повідомила сільського голову про наявність у неї конфлікту інтересів, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції від 01.07.2011 року).

Так, відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера Гримяцької сільської ради ОСОБА_2 від 17.01.2009 року, затвердженої головою Гримяцької сільської ради ОСОБА_3, головний бухгалтер безпосередньо підпорядковується сільському голові.

Згідно розпорядження № 1 виконавчого комітету Гримяцької сільської ради від 02.01.2014 «Про затвердження положення про уповноважену особу з питань запобігання та виявлення корупції» пунктом 2 визнано з 01.01.2014 року головного бухгалтера Гримяцької сільської ради ОСОБА_2 уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції.

Однак, у порушення вимог ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», підпункту 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. N 268 "Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів", ОСОБА_2 з метою отримання допомоги на вирішення соціально-побутових питань, не повідомила про конфлікт інтересів, який полягає в ненаданні письмової заяви Гримяцькому сільському голові ОСОБА_3 про намір отримати нею матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, та допустивши конфлікт інтересів, без розпорядження та погодження виконавчого комітету Гримяцької сільської ради, особисто нарахувала собі, та підписавши у жовтні 2014 року платіжне доручення та розрахунково-платіжну відомість на виплату заробітної плати по Гримяцькі сільські раді за жовтень 2014 року, отримала допомогу на вирішення соціально-побутових питань у розмірі 2243 гривні.

Таким чином, ОСОБА_2, усвідомлюючи, що у її службовій діяльності виник конфлікт інтересів, який полягав у суперечності між своїми особистими майновими інтересами у вигляді отримання матеріальної допомоги та її службовими повноваженнями як головного бухгалтера, який здійснює контроль та облік використання коштів, наявність якої могла вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, не повідомила Грим`яцьку сільську раду про наявність такого конфлікту, не вжила заходів до його недопущення, чим порушила вимоги ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ст. 12-1 Закону України від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ „Про службу в органах місцевого самоврядування», а саме не повідомила сільського голову про наявність конфлікту інтересів у службовій діяльності.

У суді ОСОБА_2 повністю визнала свою вину у вчиненому правопорушенні та підтвердила обставини, викладені у протоколі. Вказала, що через свою халатність вчасно не подала заяву на імя сільського голови, та рішення про надання їй матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань в установленому порядку не оформлялось.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку прокурора в підтримання протоколу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п.п. в, п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, конфлікт інтересів - суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання її службових повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, особи, зазначені у пункті 1, підпунктах а, б пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані:

- уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;

- повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» посадові особи місцевого самоврядування зобовязаня дотримуватися правил запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, передбачених Законом України "Про запобігання корупції".

Положеннями ст. 15 Закону України Про правила етичної поведінки визначено, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльність, що спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності.

Відповідно п. 4 до Постанови Кабінету міністрів України № 1295 від 24.10.1996 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» матеріальна допомога і встановлення надбавок до посадових окладів здійснюється за рішенням відповідної ради, а секретарів сільських, селищних, міських рад, заступників голів рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, керівників та заступників керівників самостійних управлінь та відділів їх виконавчих комітетів - за рішенням голови відповідної ради, сільського, селищного, міського голови у межах затвердженого радою фонду оплати праці працівників апарату відповідного органу.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 р. N 268 "Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" право надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника, надано керівникам органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів та інших органів у межах установленого фонду оплати праці.

З дослідженого в судовому засіданні розпорядження сільського голови Грим`яцької сільської ради ОСОБА_3 № 14 від 10 жовтня 2014 року «Про виплату матеріальної допомоги на покращення соціально-побутових умов проживання працівників виконавчого комітету сільської ради, культури, освіти», встановлено, що даним розпорядженням питання надання матеріальної допомоги головному бухгалтеру сільської ради ОСОБА_2 не вирішувалось.

Відповідно до довідки Грим`яцької сільської ради № 187 від 06.07.2015 року, ОСОБА_2 23.10.2014 року було нараховано матеріальну допомогу у сумі 2243 гривні.

Згідно довідки Грим`яцької сільської ради № 150 від 09.07.2015 року, розпорядження про виділення грошової допомоги для вирішення соціально-побутових умов бухгалтеру сільської ради ОСОБА_2 не приймалось.

Розрахунково-платіжною відомістю Грим`яцької сільської ради по заробітній платі № 10 за жовтень 2014 року та платіжним дорученням за № 470 від 23 жовтня 2014 року підверджено факт нарахування в розмірі 2243 гривні та виплати ОСОБА_2 матеріальної допомоги у вказаному розмірі на покращення соціально-побутових умов проживання.

Даних про те, що впродовж 2014-2015 років до Грим`яцької сільської ради надходили письмові повідомлення про конфлікт інтересів відповідно до ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від ОСОБА_2, судом не встановлено.

Таким чином, на підставі досліджених доказів встановлено, що вчиняючи вказані дії ОСОБА_2 усвідомлювала, що у неї виникає конфлікт інтересів, який полягав у суперечності між її особистими інтересами - виплатою матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та її службовими повноваженнями, наявність яких могла вплинути на об'єктивність та неупередженість прийняття рішення, а також вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Однак вона не вжила жодних заходів щодо недопущення можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила безпосереднього керівника (голову сільської ради) про отримання матеріальної допомоги, тоді як у відповідності до вимог ст. 172-7 КУпАП вона повинна була повідомити безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Статтею 172-7 КУпАП, що діяла у редакції до 26 квітня 2015 року, передбачено відповідальність за неповідомлення особою, зазначеною у пункті 1, підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, - суперечності між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Відповідно до ч. 2 даної статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Тобто, згідно даної норми права адміністративна відповідальність настає за сам факт не повідомлення безпосереднього керівника.

Згідно примітки до ст. 172-7 КупАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи , зазначені у пункті 1, підпункті а, б пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, своїми умисними діями, які виразились у неповідомленні Гримяцького сільського голови про конфлікт інтересів, головний бухгалтер Гримяцької сільської ради ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КупАП (в редакції Законом № 3207-VI від 07.04.2011).

26 квітня 2015 року вступив в дію Закон України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014, згідно якого Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» втратив чинність.

Згідно положень ст. 1 Закону України від 14.10.2014 №1700-VII "Про запобігання корупції", відповідно до якого втратив чинність за винятком окремих положень Закон «Про засади запобігання і протидії корупції», корупційне правопорушення - це діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - це використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов'язаних з ними можливостей; реальний конфлікт інтересів - це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Таким чином, на час розгляду даної справи судом, діяння, за які передбачена відповідальність за ст. 172-7 КУпАП, згідно положень Закону України від 14.10.2014 №1700-VII "Про запобігання корупції", були виведені з поняття корупційне правопорушення, та стали підпадати під поняття адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією.

Суб'єктивна сторона правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, характеризується тим, що воно учиняється умисно; особа, яка його вчиняє, усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї реального конфлікту інтересів або вчиняє дії чи приймає рішення в умовах реального конфлікту інтересів.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно пояснень ОСОБА_2, які вона давала у суді, їй було відомо про необхідність подання письмової заяви на отримання матеріальної допомоги та отримання її на підставі розпорядження сільського голови, вона розуміла, що вчиняє неправомірно, але не подала заяви та умисно, самостійно, скориставшись службовими повноваженнями, не повідомивши безпосереднього керівника нарахувала собі матеріальну допомогу.

Що стосується накладення адміністративного стягнення, то суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КУпАП закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтею 172-7 КУпАП (в редакції Закону № 1700-VII від 14.10.2014) передбачено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, що тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, законодавцем посилено відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, а тому ст. 172-7 КУпАП (в редакції Законом №3207-VI від 07.04.2011) має зворотну силу у часі, але за неповідомлення про наявність в особи реального конфлікту інтересів.

На підставі досліджених доказів, вважаючи доведеною вину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, виходячи з положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, ступеня вини, обставин, що пом'якшують відповідальність, а саме притягнення до адмінвідповідальності вперше, позитивну характеристику, відсутності обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю за можливе призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст. 172-7 КУпАП, у виді штрафу ближче до мінімального розміру.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, 172-7, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький районний суд.

Суддя О.М.Волкова