АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/165/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю правопорушника ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_4,розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_327 грудня 2014 року о 12.5 год. керуючи транспортним засобом «ФольсвагенТрансформер» н/з НОМЕР_1 по вул. К. Лібнехта у м. Нікополі, Дніпропетровської області, поблизу ГК «Сітлофор», не дотримався безпечної дистанції руху в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 Водій ОСОБА_3 порушив п. 13.1 ПДР. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, правопорушник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження відносно нього за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтуванні апеляційної скарги ОСОБА_3 вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_4 При цьому апелянт вказує, що дійсно в той день він на своєму автомобілі Фольксваген рухався по даній ділянці дорожнього руху та попереду нього по лівій смузі тієї ділянки рухався автомобіль CHERI під керуванням водія ОСОБА_4, потім біля ГК «Світлофор» водій ОСОБА_4 почав різко змінювати напрямок руху з лівої смуги в праву та на слизькому покриті його автомобіль почало заносити спочатку вліво, а потім вправо, після чого автомобіль CHERI розвернуло поперек проїзної частини та перегородив смугу руху, щоб уникнути зіткнення він повернув руля в ліво та застосував гальмування однак зіткнення уникнути не вдалося.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи і просив задовольнити апеляційнускаргу. Крім цього зазначає, що він не винний в даному ДТП і зробив все можливе щоб уникнути його.

Потерпілий ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що він на своєму автомобілі постійно рухався по правій частині дорожньої ділянки і коли захотів припаркуватися включив правий поворот і в цей момент відчув удар в задню частину автомобіля, після чого його автомобіль розвернуло, а потім через декілька секунд відчувіще один удар в задню праву частину його автомобіля. Вважає постанову суду законною, оскільки саме через дії ОСОБА_3 сталося ДТП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно того, що в даному адміністративному правопорушенні винний водій ОСОБА_4 та винесена вищевказана постанова є необґрунтованане заслуговують на увагу.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини водія ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; фото таблицею з місці ДТП.

Крім того, проаналізувавши письмові пояснення потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дані пояснення є логічними та послідовними, такими, що в повному обсязі узгоджуються та обєктивно підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд відзначає, що в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не наведено переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду апеляційної інстанції підстави ставити під сумнів обставини даної дорожньо-транспортної пригоди, що були встановлені районним судом. А додані до апеляційної скарги ОСОБА_3 фотознімки його автомобіля не можуть бути доказом оскільки були зроблені не під час ДТП.

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_3 уповноваженою особою Державтоінспекції МВС.

Доводи ОСОБА_3 про невинність у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення були належним чином перевірені судом першої інстанції ті спростовані доказами викладеними у постанові суду.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи районним судом не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Нікопольськогоміськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2