Справа № 415/966/15-п
Провадження № 33/782/16/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» квітня 2015 року. м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області ОСОБА_1, за участю прокурора Прожога Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_3, на постанову судді Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2015 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КпАП України,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту та з нього стягнуто судовий збір у сумі 36 гривень 54 копійки.

Згідно постанови, 08 лютого 2015 року о 13 годині 05 хвилин ОСОБА_3, керуючи на підставі реєстраційних документів транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ-21065, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4, по вулиці Артемівська міста Лисичанська, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), в порушення вимог п.2.5 ПДР України, від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків.

Захисником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на незаконність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 та судового рішення, яке вважає винесене з порушенням ряду норм законодавства. Наводить доводи неповноти судового розгляду, зясування обставин адміністративної справи та зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення і в судовому засіданні ОСОБА_3 не були розяснені його права та не забезпечено право мати захисника, який йому був наданий тільки при відбутті стягнення, хоча він свою вину у скоєному правопорушенні фактично не визнав. Вказує на те, що ОСОБА_3 не знав про наслідки відмови пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння та адміністративну відповідальність у вигляді адміністративного арешту, а якби йому були розяснені його права, він би не відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння відповідно до встановленого порядку, однак через необізнаність і знаходження в салоні його автомобілю малолітньої дитини відмовився відвідати медичну установу. Просить скасувати постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності і закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 також подав клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду, посилаючись на те, що він був призначений в якості захисника ОСОБА_5 лише 04 березня 2015 року під час відбування останнього накладеного стягнення і відвідав його в місцях затримання, який вважав постанову суду необґрунтованою та просив її оскаржити.

В суд апеляційної інстанції захисник ОСОБА_2 і його підзахисний ОСОБА_5 не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, при цьому від захисника ОСОБА_2 надійшла заява з проханням розглянути справу у його і ОСОБА_3 відсутність.

Згідно ч.6 ст. 294 КпАП України, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, прокурора, який вніс протест, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб, а тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності апелянта захисника ОСОБА_2 та його підзахисного ОСОБА_3

Заслухавши прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 та вважала за необхідне задовольнити його клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження зазначеної постанови судді першої інстанції відносно ОСОБА_3, скасувати її та закрити провадження по справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, дослідивши матеріалі справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови судді першої інстанції та апеляційну скаргу такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.7 ст. 294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше.

Згідно ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Загальними положеннями провадження в справах про адміністративні правопорушення, визначеними ст.ст. 245, 251, 252 КпАП України передбачено, що завданнями такого провадження є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом…на підставі наявних у справі доказів, які свідчать про наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ч.2 ст.294 КпАП України, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови. У випадку пропуску зазначеного строку апеляційна скарга повертається без розгляду, якщо не заявлено клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Захисник ОСОБА_2 вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду щодо ОСОБА_3 пропущений з поважних причин, оскільки він, як захисник, був призначений ОСОБА_3 лише 04 березня 2015 року під час затримання останнього і не мав раніше можливості оскаржити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності свого підзахисного.

В матеріалах справи є доручення від 04.03.2015 року захиснику ОСОБА_2 про надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_3, до якого застосовано адміністративний арешт (а.с.20).

Крім того, в матеріалах справи є підтверджені дані про відбування ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту (а.с.14).

За таких обставин доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими і даний строк підлягає поновленню.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_3 складу зазначеного адміністративного правопорушення, слід зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_3 від 08 лютого 2015 року серії АВ2 № 049276 не в повній мірі відповідає вимогам ст.256 КпАП України, оскільки не містить в собі відмітки на підтвердження про розяснення ОСОБА_3 сутності його прав та його підпису про ознайомлення з правами (а.с.1).

Судом в постанові було встановлено, що ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння.

Проте ч.2 ст.266 КпАП України передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних техничних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Згідно ч.3 ст.266 КпАП України у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Однак в постанові суду відсутні відомості про те, що працівником міліції пропонувалось ОСОБА_3 пройти огляд на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів або він був незгоден з результатами такого огляду (а.с.9). Такі дані також відсутні в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.1) і в матеріалах адміністративної справи.

Більш того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в порушення вимог ч.ч.2,3 ст.266 КпАП України ОСОБА_3 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі без проведення попереднього огляду працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків (а.с.1).

В апеляційній скарзі також зазначено, що ОСОБА_3 не відмовлявся пройти відповідно до зазначеного порядку огляд на стан алкогольного спяніння, оскільки йому такий порядок ніхто не пропонував, і ці доводи не спростовано матеріалами адміністративної справи.

Суд у своїй постанові про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не навів достатніх доказів та належних мотивів, які б підтвердили його вину та лише послався на визнання ним своєї провини в судовому засіданні, його письмові пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення, хоча в них він зазначає про вживання 07 лютого 2015 року невеликої кількості пива 0,5 л, тобто за день до керування транспортним засобом, яким керував 08 лютого 2015 року (а.с.1), а також на пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відмову ОСОБА_3 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, хоча в своїх поясненнях вони не зазначають, чи пропонували працівники міліції ОСОБА_3 провести такий огляд з використанням спеціальних технічних засобів або його відмову від проведення саме такого огляду (а.с.2).

Доказів того, що ОСОБА_3 було запропоновано працівником міліції провести огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів в присутності двох свідків, а також про його незгоду такого огляду в матеріалах справи відсутні.

Вказані обставини судом першої інстанції залишились не дослідженими.

З огляду на викладене, рішення суду не відповідає вимогам ст. 283 КпАП України, а притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України є необґрунтованим, оскільки рішення суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному зясуванні обставин справи та не підтверджується відповідними доказами.

Згідно до вимог п.1 ст. 247 КпАП України провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 вимог ст.ст. 245, 266, 268 КпАП України та безпідставності прийнятого судового рішення є обґрунтованими, а само судове рішення є незаконним, яке підлягає скасуванню і з закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 247, 294 КпАП України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Поновити захиснику ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2015 року відносно ОСОБА_3.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, подану в інтересах ОСОБА_3, - задовольнити.

Постанову Лисичанського міського суду Луганської області від 18 лютого 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 ч.1 КпАП України скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: