Справа № 750/8273/14 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/137/2015
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАп
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Миронцова В.М.,

з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на 2 роки. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

Як встановив суд, 12 липня 2014 року, о 04 год 30 хв, ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул. Шевченка, 97, керував автомобілем марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова), від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, скасувати її та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що тільки 05 червня 2015 року він дізнався про те, що 11 вересня 2014 р. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, копію постанови не отримував, а отримав її за своєю заявою лише 12 червня 2015 року. Вважає, що постанова прийнята з порушенням норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме судом не були дотримані вимоги ст. ст. 245, 268 КУпАП. Зазначає, що не був належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. Вказує, що суд не врахував помякшуючі відповідальність обставини, а саме те, що він є інвалідом 3 групи, фізичною особою-підприємцем, не притягувався до адміністративної відповідальності і автомобіль використовує в своїй підприємницькій діяльності. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про виклик свідків, а тому на його думку, суд не перевірив письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та безпідставно не викликав в судове засідання ОСОБА_4 Вказує, що після складання протоколу він особисто поїхав за кермом автомобіля до себе додому, і не передавав керування автомобілем ні співробітникам ВДАІ, ні ОСОБА_4

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який визнав свою провину в скоєнні адміністративного правопорушення і в засіданні суду змінив вимоги апеляційної скарги і просив застосувати до нього стягнення у виді штрафу, переглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, викладені у апеляційній скарзі та надані апелянтом документи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 визнав факт того, що 12 липня 2014 року, о 04 год 30 хв, в м. Чернігові по вул. Шевченка, 97, він керував автомобілем марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1 і після зупинки працівниками ДАІ відмовився від проходження медогляду на стан спяніння. Також, пояснив, що на постанову суду вчасно не подав апеляційну скаргу, оскільки справа була розглянута у його відсутності і копію постанови він отримав тільки 12.06.2015 року і просив поновити йому строк на її подачу, оскільки вважає причини пропуску поважними.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові, відповідає фактичним даним справи, ґрунтується на досліджених судом першої інстанції доказах, які також були предметом перевірки апеляційного суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується матеріалами справи.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 956629 від 12.07.2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 12 липня 2014 року, о 04 год 30 хв, в м. Чернігові по вул. Шевченка, 97, керував автомобілем марки БМВ, державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (а.с.3).

Згідно наявних в матеріалах справи пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вони були свідками того, як на ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП в звязку з перебуванням його за кермом автомобіля в нетверезому стані, та який в категоричній формі відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння у лікаря (а.с. 5,6).

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, за якою ОСОБА_1 підданий стягненню, є альтернативною, що дає можливість визначити стягнення з урахуванням форми вини та даних про особу порушника.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Однак, притягуючи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладаючи стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки, місцевий суд не в повній мірі врахував особу порушника, а саме те, що до адміністративної відповідальності притягується вперше, в судовому засіданні вину свою визнає, щиро розкаюється, обставин, які б обтяжували відповідальність порушника судом не встановлено.

Разом з тим, при дослідженні в засіданні апеляційного суду матеріалів провадження зясовано, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання, проживає разом з непрацюючою дружиною та малолітнім сином ІНФОРМАЦІЯ_3, які перебувають на його утриманні, а єдиним джерелом доходів сімї є його дохід приватного підприємця і його робота повязана з постійним пересуванням на автомобілі по Чернігівській області, що підтверджується наданими в засіданні апеляційного суду довідкою про склад сімї №2117 від 30.06.15 р., медичними документами щодо його стану здоровя та витягом з Державного реєстру фізичних осіб платників податків реєстраційний № і на сьогодні в нього не має можливості іншого способу заробітку для існування, а тому, позбавлення його права керування негативно вплине на матеріальне становище його сімї.

В такому випадку апеляційний суд вважає недоцільним застосування щодо порушника такого виду адміністративного стягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Разом з тим, пунктом 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлено одну з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив: Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абз. 3 п.п 3.1 п. 3 мотивувальної частини).

Таким чином, враховуючи вищезазначені положення Конституції України та приймаючи до уваги, що ОСОБА_1, з наведених в апеляційній скарзі підстав, які підтверджуються матеріалами адміністративного провадження, з поважних причин пропустив строк на оскарження постанови суду то, на думку апеляційного суду він підлягає поновленню.

Враховуючи сукупність наведених обставин, постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування до нього виду стягнення, призначивши стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП змінити.

ОСОБА_1 змінити вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки на штраф у розмірі 3400 ( три тисячі чотириста) гривень.

В решті зазначену постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5