АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/175/15 Головуючийупершійінстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 173 КУпАП Головуючийудругійінстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участюПостнікова О.М. та його захисника ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 рокуу справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює: директором ТОВ «Техно УКР Бут», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 85 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року ОСОБА_4визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 85 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2014 року близько 09.40 годині за адресою: м. Дніпропетровськ, спуск Калініна біля будинку №29, ОСОБА_4 пошкодив автомобіль НОМЕР_1, наніс удар ногою по лівому задньому крилу автомобіля, таким чином своїми діями порушив громадський порядок і спокій громадян.За вчинення правопорушення ОСОБА_4 був притягнутий до відповідальності за ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно в постанові послався на покази свідка співробітниці потерпілого, не зясувавши навіть її анкетних даних. Також не повинен був посилатися на покази свідка ОСОБА_5, оскільки він дав покази, які не відповідають дійсності.

В той же час вважає, що судом безпідставно не прийняті до уваги покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були допитані в суді та підтвердили, що були очевидцями цих подій та стверджували, що ніяких ударів ОСОБА_4 по автомобілю ОСОБА_8І не наносив. Необґрунтовано судом відкинуті і покази свідка ОСОБА_9, який безпосередньо знаходився в автомобілі зі своїм сином та спростував факт нанесення пошкоджень автомобілю потерпілого.

Також правопорушник вважає, що не є доказом по справі протокол огляду автомобіля, оскільки складений був працівниками міліції не на місці подій.

Враховуючи вказані обставини, ОСОБА_4 просив скасувати постанову суду та провадження закрити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі подану ОСОБА_4 апеляційну скаргу, підтвердилидоводи викладені в ній та просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувавши постанову суду першої інстанції, а справу закрити, оскільки він не вчиняв даного правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості постанови районного суду є неспроможними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, які були досліджені в суді, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; висновком про результати перевірки інформації, що надійшла до чергової частини; протоколом усної заяви про злочин; протоколом огляду місця події; письмовими поясненнями ОСОБА_8; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_5

Як вбачається з матеріалів справи, потерпілий ОСОБА_8 після вчинення щодо ньогоправопорушення, звернувся до працівників міліції з заявою та просив притягти до відповідальності особу, що скоїла кримінальне правопорушення, пошкодивши при цьому його автомобіль (а.с.6-7).

Інспектором ДІМ в рамках перевірки вказаної заяви, були відібрані пояснення від ОСОБА_10 (а.с.13-14), яка підтвердила факт знаходження її в автомобілі потерпілого в день подій. Пояснивши, що коли вони їхали на роботу 09.12.2014 року біля 09.40 хвилин по дорозі виникла автомобільна пробка через погодні умови. ОСОБА_2 того як ОСОБА_8. зробив зауваження водію автомобіля «Міцубісі», той вийшов з автомобіля та підійшовши до авто ОСОБА_8, вдарив ногою по лівому задньому крилі автомобіля.

Водій ОСОБА_5, який на автомобілі також рухався в зазначеному потоці, інспектору також підтвердив як бачив, що водій «Міцубісі» вийшов з свого авто, підійшов до автомобіля «Пежо» та наніс удар ногою по автомобілю , а саме в ліву задню арку крила. (а.с.15).

В цей же час, слідчим райвідділу був оглянутий автомобіль ОСОБА_8 та в протоколі огляду (а.с.9-10) зафіксовані пошкодження з лівої пасажирської задньої двері, на задній частині бамперу у виді вмятини, які за показами потерпілого спричинив ОСОБА_4. Вказаний огляд автомобілю був здійснений біля Красногвардійського РВ, куди й звернувся потерпілий з заявою.

Той факт, що протокол огляду був складений не на місці подій, а біля Красногвардійського РВ не тягне за собою висновку про недопустимість доказу. Вказаний огляд був здійснений в рамках заяви про вчинення кримінального правопорушення і тільки після зясування всіх обставин справи, дільничий інспектор прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_4 складу лише адміністративного правопорушення про що склав протокол відносно нього за ст.173 КУпАП.

Вже в судовому засіданні судом першої інстанції був безпосередньо допитаний потерпілий ОСОБА_11, який ще раз підтвердив свої пояснення. Свідок ОСОБА_5 пояснив, що після того як ОСОБА_4 наніс удар по авто потерпілого, з нього вийшла жінка яка слідувала з потерпілим та почала тримати чоловіка який бив машину. Від грубої поведінки жінка плакала.

Суд також обґрунтовано в постанові як на доказ провини правопорушника послався на протокол про адміністративне правопорушення та протокол огляду автомобіля, які дослідив в суді.

Проаналізувавши письмові пояснення свідка ОСОБА_5 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що дані пояснення є логічними та послідовними, такими, що в повному обсязі узгоджуються та обєктивно підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Отже доводи ОСОБА_4 викладені в апеляційній скарзі про те, що вони протирічать фактичним обставинам справи, спростовані вищезазначеними доказами.

Твердження апелянта про посилання в постанові суду на покази свідка співробітниці потерпілого як на доказ вини правопорушника спростовуються самою постановою, оскільки в ній не приведені покази ОСОБА_10, тому що вона не допитувалася в суді.

Судом також правильно оцінені покази свідка ОСОБА_6 та не прийняті до уваги, оскільки відповідно до його пояснення, дані в суді та викладені у постанові,як не підтверджують так і не спростовують вину ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення. Крім того з матеріалів справи не зрозуміло чому при наявності свідківШопіна А.С. та ОСОБА_7, які підтверджують невинуватість ОСОБА_4, останній заявив тільки в судовому засіданні, а нічого про них не заявляв слідчому при відібранні у нього пояснення безпосередньо після подій. А навпаки вказував, що на місці подій крім нього та його батька та потерпілого з жінкою, свідків не було (а.с.12). На відміну від потерпілого, який про свідка ОСОБА_5 заявляв з самого початку при написанні заяви.

Покази свідка ОСОБА_9 також судом обґрунтовано не прийнято до уваги при винесенні рішення по справі, оскільки він є заінтересованою особою, так як правопорушник є його сином.

Отже, судом першої інстанції всі докази по справі були досліджені та прийнято законне та обґрунтоване рішення щодо доведеності провини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд прийшов до правильного висновку про правильність кваліфікації його дій, оскільки вказані події відбувалися на вулиці в світлий час, прикута увага була під час подій інших людей. Свідок ОСОБА_5 підтвердив суду, що дії ОСОБА_4 налякали жінку, яка була в авто потерпілого та намагалася зупинити правопорушника, при цьому вона плакала. Отже ОСОБА_4 своїми діями порушив громадський порядок і спокій громадян. Кваліфікація його дій за ст.173 КУпАП є правильною.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Накладаючи стягнення у виді штрафу у прибуток держави в сумі 85 гривень, районний суд дотримався вимог ст.33КУпАПі призначив його в межах санкції ст. 173КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постановуКрасногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 лютого 2015 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у прибуток держави в сумі 85 гривень без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2