АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 липня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого «Веча «Д» директором, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, при цьому правопорушник керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився пройти відповідно до встановленого законом порядку медичний огляд на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.п. 2.5, 8.7.3 е Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 18 червня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову місцевого суду в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення та помякшити йому призначене судом адміністративне стягнення. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення пропущеного строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений зповажної причини,

Провадження № 33/774/361/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

а саме у звязку з тим, що при розгляді справи в місцевому суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про місце, дату та час розгляду справи.

В обґрунтування апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова місцевого суду є необґрунтованою в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення. Крім того, ОСОБА_1 вказує на те, що свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні визнав повністю, та не заперечує того, що перед обставинами, що сталися, він дійсно вживав пляшку пива, а тому не виконав вимоги працівників ДАІ та відмовився від проходження медичного освідчення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови суду, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання апелянтом судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення апелянту копії постанови суду в трьохденний строк, передбачений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності і як вбачається з доводів апеляційної скарги, правопорушником не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. 30, ст. 33, ст. 36 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши зміст апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що в апеляційній скарзі не наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду підстави для зміни накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, а ті обставини, що ОСОБА_1 в повному обсязі визнав свою вину та щиро розкаявся у вчиненому, не можуть бути безумовними підставами для зміни накладеного на нього адміністративного стягнення.

На переконання суду, застосовані до ОСОБА_1 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови місцевого суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову районного суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 36, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року.

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3