АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/146/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1ст. 163-1 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 березня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., за участю захисника ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровськуапеляційну скаргу ОСОБА_4на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює головним бухгалтером ТОВ «ТД Щедро», проживаючою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2014 року ОСОБА_4визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_4працюючи головним бухгалтером ТОВ «Щедро», допустила порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме: завищено відємне значення обєкта оподаткування від усіх видів діяльності за 2012 рік на суму 5218539 грн., в тому числі: за ІІ квартал 2012 року на суму 1816155 грн., за ІІІ квартал 2012 року на суму 3402384 грн., занижено податок на прибуток на 2012 рік на суму 1101684 грн., в тому числі за ІV квартал 2012 рік на суму 1101684 грн., занижено податок на додану вартість на суму 1199991, 09грн., в тому числі: за червень 2012 рік на суму 360413,85 грн., за липень 2012 року на суму 340473,83 грн., за серпень 2012 року на суму 49879, 85 грн., за вересень 2012 року на суму 231837,73 грн., за жовтень 2012 року на суму113401,46 грн., за листопад 2012 року на суму 66563, 76 грн. за грудень 2012 року на суму 37420,61 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_419 лютого 2015 року подала апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч.2 ст.294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, разом з апеляційною скаргоюОстапенко І.О. заявила клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_4 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду нею пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді вона не була присутня, оскільки не отримувала будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду. Крім того, ОСОБА_4 вказує, що про існування вищевказаного судового рішення вона дізналася лише під час виконання рішення в частині стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначила, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм матеріального та процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Крім того, ОСОБА_4 вказує, що повідомлення рішення від 06 березня 2014 року, які були винесенні на підставі акту №103/28-01-39-01/36094135 були скасовані 12 серпня 2014 року Дніпропетровським окружним Адміністративним судом та на даний момент розглядається за апеляційною скаргою Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного Управління Міндоходів у Дніпропетровському Апеляційному Адміністративному суді.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на її оскарження, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, як направлення ОСОБА_4, так і отримання нею судового виклику.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Апеляційним переглядом встановлено, що районний суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не зясував обставини щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на доказах, які містяться в матеріалах справи.

Так, Податковим Кодексом України передбачено апеляційний порядок узгодження сум податкового зобовязання. Зазначений порядок узгоджень представляє собою можливість субєкту господарювання оскаржити в адміністративному порядку (до вищестоящого податкового органу) податкове повідомлення рішення, а у випадку, якщо субєкт господарювання не погоджується з рішення Державної податкової адміністрації України має право оскаржити його до суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином, податковим законодавством України передбачено дворівневу процедуру оскарження рішень органів податкової служби та поширено презумпцію невинуватості на процедуру оскарження.

Визнаючи ОСОБА_4 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, місцевий суд вказав в постанові, що його вина у вчиненні даного правопорушення підтверджується актом про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «ЩЕДРО» від 25.02.2014 року №103/28-01-39-01/36094135.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що у відповідності до ст. 56 ПК України, підприємство, на якому працює ОСОБА_4, проводило процедуру адміністративного оскарження податкових повідомлень рішень від 06 березня 2014 року , які були винесені за результатами податкової перевірки на підставі акту №103/28-01-39-01/36094135, які були скасовані постановою Дніпропетровським окружним Адміністративним судом від 12 серпня 2014 року.

Крім того, не погодившись з вищевказаною постановою суду була подана апеляційна скарга Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального Головного Управління Міндоходів до Дніпропетровського Апеляційного Адміністративного суду.

Таким чином, на момент ухвалення оскарженого судового рішення сума грошового зобовязання не узгоджена, що є доказом відсутності події та складу адміністративного правопорушення, в звязку з чим суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, який не підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень, а провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2