АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/172/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 154 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську,за участю ОСОБА_3,її апеляційну скаргуна постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 рокуу справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючої, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винноюу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154КУпАП, та накладеноадміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня з конфіскацією тварини собаки породи «Американський стафордширський терєр», -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винноюу вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАПта накладеноадміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня з конфіскацією тварини собаки породи «Американський стафордширський терєр».

Судом першої інстанції встановлено, що 28 січня 2015 року ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Каруни, 105а/2 повторно протягом року порушила правила тримання собак і котів, а саме тримає собаку бійцівської породи без письмового дозволу у комунальній квартирі.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3, 05 травня 2015 року подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3заявила клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтуванні апеляційної скаргиДзвіняцька К.С.вважає винесену постанову незаконою та необґрунтованою внаслідок однобічного та неповного зясування обставин справи.Вважає, що вина її не доведена у скоєнні адміністративного правопорушення, не встановлено свідків даного правопорушення та матеріалами справи не доведено, що собака постійно проживала за вказаною адресою. Крім того апелянт зазначає, що дозвіл на тримання собаки в неї був від співвласника ОСОБА_4, а не заявника його сина ОСОБА_5 Також зазначає, що судом першої інстанції не було встановлено породу собаки та не доведено, що собака належить саме їй.

Крім того, ОСОБА_3 вважає що суд безпідставно конфіскував собаку, оскільки відповідно до вимог п. 14 Правил тримання, вилученню підлягають собаки і коти, які вдруге покусали людей внаслідок порушення власниками правил триманння, а також у випадках, якщо на це є відповідне рішення органів санітарно-епідеміологічної чи ветеринарної служби. Своє рішення в цій частині не мотивував.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3підтримала в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердила викладені в її обґрунтування доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що клопотання про поновлення пропущеного строку є зайвим, оскільки вказаний строк не пропущений. При цьому у задоволенні поданої апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_3 була присутня в суді першої інстанції 21 квітня 2015 року, отже останнім днем подачі апеляційної скарги буде 01 травня 2015 року, оскільки останній день припадає на святкові дні то останнім днем буде наступний робочий день, тобто 05 травня 2015 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення не пропущений, тому подану апеляційну скаргу слід розглянутипо суті.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ДН №108631 від 28 січня 2015 року; висновком старшого ДІМ АНД РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_6; рапортом інспектора ПС роти № 1 полка ПС ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшого сержанта ОСОБА_7.; письмовими поясненнями ОСОБА_8 (а.с.5,6).

Крім того сама ОСОБА_3 при написанні письмових пояснень,визнала, що по її місцю проживання дійсно знаходитьсяїї собака породи американський стафордширський терєр, у неї є всі необхідні документи на собаку, але не має письмової згоди на тримання даної собаки від ОСОБА_8. Підтвердила, що квартира в якій вона мешкає, є комунальною.

В матеріалах адміністративної справи також міститься постанова адміністративної комісії виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті ради від 17.09.2014 року (а.с.8), якою вона була притягнута до адміністративної відповідальності за те, що допустила порушення правил тримання собак та котів, в комунальній квартирі, а саме тримала в комунальній квартирі собаку породи стафордширський терєр без письмової згоди сусіда ОСОБА_8

Отже, з дотриманням вимог ст. ст. 252, 279, 280 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність, в контексті ст. 251 КУпАП.

Доводи ОСОБА_3 про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП, є необґрунтованими і такими, що спростовані доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Твердження апелянта в частині того, що у неї був дозвіл на тримання собаки від ОСОБА_4 є надуманим, оскільки, в матеріалах справи відсутній даний письмовий дозвіл та ОСОБА_3 на прохання суду апеляційної інстанції пояснила, що письмового дозволу в неї не має.

Відповідно до п. 5.2.1.Правил утримання домашніх тварин у м. Дніпропетровську, утримувати домашніх тварин:у квартирах, де проживає кілька сімей, можливо лише за письмовою згодою усіх мешканців квартири. Отже у ОСОБА_3 повиний був бути письмовий дозвіл від усіх осіб, які проживають в даній квартирі, в тому числі і від ОСОБА_8, який мешкав в комунальній квартирі.

Факт проживання ОСОБА_3 з собакою саме в комунальній квартирі, в якій мешкає і ОСОБА_8 встановлений в суді, підтверджується висновком ДІМ ОСОБА_6, постановою адміністративної комісії, якою раніше притягувалася до відповідальності, та письмовими поясненнями ОСОБА_8. та самої правопорушниці.

Даючи письмові пояснення ОСОБА_8 зазначив, що аналогічні заяви про порушення правил утримання домашніх тварин, він писав неодноразово, але ОСОБА_9 не реагує на його скарги та продовжує утримувати бійцівську собаку без його дозволу (а.с.6).

Твердження ОСОБА_3 про те, що вказана собака їй не належить, були спростовані в суді апеляційної інстанції. Суду була надана копія паспорту собаки, в якому зазначено власником ОСОБА_3, вказана порода собаки та те, що мешкає вона АДРЕСА_1, разом з власницею.

Письмові пояснення свідків, які були надані разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 суд не приймає до уваги, оскільки вони не досліджувалися в суді першої інстанції. Раніше вона про них не заявляла, більше того, правопорушниця була повністю згодна з протоколом про адміністративне правопорушення. Провину в суді свою визнала та у скоєному розкаялась.

Отже доводи ОСОБА_3 про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення були спростовані. У суду першої інстанції було достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Доводи апелянта в частині того, що конфіскації підлягають тварини лише ті, які вдруге покусали людей внаслідок порушення власниками правил триманння, а також у випадках, якщо на це є відповідне рішення органів санітарно-епідеміологічної чи ветеренарної служби є безпідставними, оскільки відповідно до санкції ч.2 ст. 154 КУпАП до осіб, які притягуються до відповідальності застосовується адміністративне стягнення у виді штрафу з обовязковою конфіскацією тварини.

Оскільки ОСОБА_3 вже вдруге за рік притягалася до адміністративної відповідальності за ст. 154 КУпАП, суд обґрунтовано призначив їх покарання у виді штрафу з конфіскацією тварини.

Доводи про те, що правопорушниця судом першої інстанції була позбавлена права на захист, спростовуються матеріалами справи, а саме наявністю розписки ОСОБА_3 про те, що їй розяснені всі права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (а.с.11). В цій розписці, вона власноруч зазначила, що права зрозумілі та зобовязалася більше не порушувати закону.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Отже, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 154 КУпАП, відносно ОСОБА_3 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, місцевий суд постановив законне і обґрунтоване рішення, а тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови суду і вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року відносно ОСОБА_3, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАПта накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня з конфіскацією тварини собаки породи «Американський стафордширський терєр» - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2