Спарва№ 308/4683/15-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Бенца К.К. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від Управління Служби безпеки України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності начальника Першого сектора Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень», ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженого, українця, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого на час складання протколу про адміністративне правопорушення начальником Першого сектора Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень», ДТГО «Львівська залізниця», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, -

за п. 4, 5 ,6 ч. 1ст. 212-2 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне правопорушення № 16 від 23.04.2015 року, складеному спеціалістом відділу ОДТ Управління СБ України в Закарпатській області старшим лейтенантом ОСОБА_2 вбачається, що у відповідності до вимог Закону України «Про державну таємницю» на начальника Першого сектора «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ( керівника режимно-секретного органу) ОСОБА_1 покладено обовязок здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності в установі та постійного контролю за їх додержанням.

Під час здійснення підрозділом охорони державної таємниці Управління СБУ в Закарпатській області заходів та подальшої перевірки, спрямованих у відповідності із ст. 37 Закону України «Про державну таємницю» на забезпечення контролю за станом охорони державної таємниці в субєктах режимно-секретної діяльності регіону - Відокремленому підрозділі «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» встановлено, що начальником Першого сектора «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця», який є керівником режимно-секретного органу порушено вимоги ст.ст. 15, 21, 26,27,28 Закону України «Про державну таємницю», п.п. 41,42, 50, 156, 266, 283 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМ України від 18 грудня 2013 року №939, внаслідок чого керівник режимно-секретного органу ОСОБА_1 , безпосередньо відповідаючи за підготовку документів для отримання допуску до державної таємниці працівникам установи та недопущення необґрунтованого допуску та доступу осіб до секретної інформації - допустив факт безпідставного перебування працівника Дирекції ОСОБА_3 з 02.02.2015 року на номенклатурній посаді заступника старшого диспетчера (порядковий номер 7 номенклатури посад працівників вказаної Дирекції, зайняття яких потребує оформлення допуску до державної таємниці обл. № 106 дск від 12.10.2012р), оскільки, вказаною номенклатурою посад передбачено дві посади заступника старшого диспетчера (порядковий номер 7), які на момент призначення ОСОБА_3 (наказ про призначення № 29 о/с від 02.02.2015р.) займали працівники Ужгородської дирекції ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що є порушенням п. 50 «Порядку № 939» (на одній номенклатурній посаді має право перебувати один працівник). Також, зміни до номенклатури посад щодо збільшення кількості посад за порядковим номером 7 (заступника старшого диспетчера) станом на 31.03.2015 року органами СБ України не погоджено та керівником установи не затверджено.

Крім того, керівник режимно-секретного органу ОСОБА_1 , допустив факт безпідставного надання у період з 22.10.2012р. по 11.12.2014 р. допуску до державної таємниці співробітниці установи ОСОБА_5.

Крім того, керівник режимно-секретного органу ОСОБА_1 допустив порушення вимог ведення секретного діловодства, передбаченого п.п. 242-255 «Порядку № 939», а також порушення вимог ст.ст. 15, 21, 28 Закону України «Про державну таємницю», п.п. 156, 266, 283 «Порядку № 939» та ЗВДТ 2005р. під час створення, засекречення та облікування МНСІ. Зокрема, на підготовлених документах з грифом секретності «таємно» (обл. № 68т від 11.06.2013р., № 73т від 11.06.2013р., обл. № 74 т від 11.06.2013р. тощо) відсутня стаття ЗВДТ-2005р., на підставі якої здійснювалося засекречування виконавцем (ОСОБА_1В.) МНСІ, що унеможливлює юридично визначити секретність створених матеріальних носіїв інформації та згідно вищевказаних законодавчих та нормативних актів такі документи визнаються як незасекреченими. Разом з цим, наявність на таких документах виразу «ТАЄМНО» на підставі вказаних нормативних вимог не є юридичним свідченням засекречування документу, оскільки, гриф секретності надається виключно на підставі статті ЗВДТ 2005 року, а кожна стаття ЗВДТ передбачає можливу наявність грифу секретності від «таємно» до «особливої важливості», чим було порушено процедуру засекречування матеріальних носіїв інформації, визначену ст.15 ЗУ «Про державну таємницю».

Таким чином, ОСОБА_1 безпосередньо відповідаючи за дотримання вимог режиму секретності в установі в т.ч. під час створення, засекречування, облікування матеріальних носіїв інформації, підготовку документів для отримання допуску та доступу до державної таємниці працівників установи допустив факти порушення вимог чинного законодавства України у сфері охорони державної таємниці під час ведення секретного діловодства, створення та засекречування МНСІ, надання допуску та доступу до державної таємниці. Також, всупереч функціональним обовязкам, ст.21 ЗУ «Про державну таємницю» не вживав заходів щодо забезпечення режиму секретності в установі відповідно до вказівок органу СБ України.

Своїми діями, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.п. 4,5,6 ч.1 ст. 212-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме п. 4 (надання грифа секретності матеріальним носіям конфіденційної або іншої таємної інформації, яка не становить державної таємниці, або ненадання грифа секретності матеріальним носіям інформації, що становить державну таємницю, а також безпідставне скасування чи зниження грифа секретності матеріальних носіїв секретної інформації), п.5 («порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці»), та п.6 (невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці) частини 1 статті 212-2 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення».

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечив щодо вчинення ним правопорушень при обставинах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення № 16 від 23.04.2015 року.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Згідно наказу керівника Ужгородської дирекції залізничних перевезень № 181/ос від 10.07.2006 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Першого сектора «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» з 10.07.2006 року /а.с. 24/

Наказом начальника дирекції Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» від 02.07.2007 року № 20дск/н, начальнику Першого сектора «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_1 надано допуск та доступ до державної таємниці за першою формою , для роботи з документами і відомостями з грифом секретності « особливої важливості» /а.с. 23/

03.06.2013 року ОСОБА_1, ознайомлений з зобов`язаннями в зв`язку з допуском до державної таємниці.

Згідно посадової інструкції начальника Першого сектора Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень», ДТГО «Львівська залізниця», з якою ознайомлений ОСОБА_1, останній відповідальний за своїми функціональними обовязками за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці.

Як вбачається із дослідженого в судовому засіданні Акта перевірки стану охорони державної таємниці від 10.04.2015 року №58/26-1105 (а.с. 7-18) за наслідками перевірки, яка проводилася в строк з 31.03.2015 року по 03.04.2015 року виявлено ряд недоліків та зроблено висновок комісії, що охорона державної таємниці здійснюється з окремими порушеннями законодавства про державну таємницю.

Суспільні відносини, пов'язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулюються Законом України від 21.01.1994р. №3855-XII «Про державну таємницю».

Відповідно до вимог ст.ст.5, 28, 37 Закону України «Про державну таємницю»на керівника режимно-секретного органу Першого сектора Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень», ДТГО «Львівська залізниця», ОСОБА_1, серед іншого покладається обов'язок щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності та контролю за охороною державної таємниці.

Відповідно до вимог ст.24 Закону України «Про державну таємницю» перевірка громадян у звязку з їх допуском до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у двомісячний строк у порядку, встановленому цим Законом і ЗУПро оперативно-розшукову діяльність.

Відповідно до вимог ч.1 ст.26 Закону України «Про державну таємницю» переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється зокрема у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією.

З протоколу № 16 від 23.04.2015 року про адміністративне правопорушення вбачається, що з боку начальника Першого сектора Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень», ДТГО «Львівська залізниця», ОСОБА_1, були виявлені порушення діючого законодавства в сфері охорони державної таємниці.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується приєднаними до справи та перевіреними в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення № 16 від 23.04.2015 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 -256 КУпАП; наказом керівника Ужгородської дирекції залізничних перевезень № 181/ос від 10.07.2006 року про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Першого сектора «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» з 10.07.2006 року; наказом начальника дирекції Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» від 02.07.2007 року № 20дск/н, згідно якого начальнику Першого сектора «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_1, надано допуск та доступ до державної таємниці за першою формою , для роботи з документами і відомостями з грифом секретності « особливої важливості» , посадовою інструкцією начальника Першого сектора Відокремленого підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень», ДТГО «Львівська залізниця», з якою ознайомлений ОСОБА_1, згідно якою останній відповідальний за своїми функціональними обовязками за організацію та здійснення заходів щодо охорони державної таємниці.

Адміністративними матеріалами встановлена особа, яка допустила порушення вимог вказаного Закону, встановлена вина особи ОСОБА_1

Отже, з огляду на наведене начальник Першого сектора «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» ОСОБА_1 як особа, яка є відповідальною за забезпечення охорони державної таємниці відповідно до вимог режиму секретності, взявши на себе письмове зобов'язання у зв'язку з допуском до державної таємниці, порушив встановлений законодавством порядок надання допуску та доступу до державної таємниці, а також встановлений законодавством порядок під час створення, засекречення та облікування МНСІ, чим порушив вимоги ст.ст. 15, 21,26,27,28 Закону України «Про державну таємницю», п.п. 41,42 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМ України від 18 грудня 2013 року №939, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.п. 4,5,6 ч.1 ст.212-2КУпАП.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад правопорушення передбаченого п.п.4,5,6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, а саме: надання грифа секретності матеріальним носіям конфіденційної або іншої таємної інформації, яка не становить державної таємниці, або ненадання грифа секретності матеріальним носіям інформації, що становить державну таємницю, а також безпідставне скасування чи зниження грифа секретності матеріальних носіїв секретної інформації; порушення встановленого законодавством порядку надання допуску та доступу до державної таємниці; невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці та незабезпечення контролю за охороною державної таємниці.

З аналізу положень ст.212-2 КУпАП випливає, що об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони державної таємниці. Згідно ч.1 Закону України «Про державну таємницю» відомості, що становлять державну таємницю, - це інформація у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки і охорони правопорядку, розголошення якої може завдати шкоди національній безпеці України і які рішенням державних експертів з питань таємниць визнано державною таємницею та включено до Зводу відомостей, що становлять державну таємницю (ЗВДТ). З моменту опублікування зазначеного Зводу (змін до нього) ці відомості підлягають охороні з боку держави як такі, що становлять державну таємницю, хоча б на цей час вони ще не були матеріалізовані.

Зовнішньою (матеріальною) ознакою віднесення документа, виробу або іншого матеріального носія інформації до предметів, що містять відомості, які становлять державну таємницю, є наданий йому гриф секретності - реквізит матеріального носія таємної інформації, який засвідчує ступінь її секретності («особливої важливості», «цілком таємно», «таємно»).

Конкретні види інформації, яка належить до державної таємниці, перелічені у вищезгаданому законі. Ними є інформація зокрема у сфері державної безпеки та охорони правопорядку.

Відомості у різних сферах, які визнані державною таємницею, конкретизовані у Зводі відомостей, що становлять державну таємницю. Питання про те, чи становлять ті чи інші відомості державну таємницю, у кожній справі має вирішуватися на підставі висновку експертизи.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.212-2 КУпАП, полягає у порушенні законодавства про державну таємницю, а саме вчиненні діянь зазначених пп. 1-9 ч.1.

При призначенні адміністративного стягнення, суддя виходить із змісту ст. 33 КпАП України і враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини та причини скоєного правопорушення та вважає, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення передбачене санкцією ч. 1 ст. 212-2 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян .

З урахуванням обставин вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, суд вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 штраф в межах санкції ч. 1 ст. 212-2 КУпАП в розмірі 510 грн.

Керуючись п.5 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, ст. ст.283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні правопорушення передбаченого п.п.4, 5, 6 ч. 1 ст. 212-2 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень (вісімсот пятдесят гривень) в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави 36,54 (тридцять шість гривень, 54 коп.) гривень судового збору.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора, подаються до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд, який виніс постанову.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6