АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/295/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 червня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю захисника-адвокатаРибіної І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3,її апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком на 10 діб, -

ВСТАНОВИЛА: :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Судом першої інстанції було встановлено, що 19.03.2015 року о 01.20 годині в районі електроопори №73 по вул. Червоногірській у м. Дніпропетровську водій ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 із явними ознаками алкогольного спяніння, але в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу працівника міліції від проходження до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, захисник- адвокатРибіна І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 14 травня 2015 року подала апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі. Крім того, разом з апеляційною скаргою захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку захисник ОСОБА_4 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ОСОБА_3 пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній. При цьому, захисник ОСОБА_4 просила врахувати, що 30 квітня 2015 року по вказаній справі в 10 денний строк була подана апеляційна скарга, яку суд апеляційної інстанції повернув представнику ОСОБА_5 як таку, що подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови суду. З урахуванням цих обставин, з метою не порушення права на захист ОСОБА_3, просила їй поновити строк на оскарження та розглянути справу по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального закону, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. При цьому апелянт стверджує, що:

ОСОБА_3 не керував вищевказаним автомобілем, а керував автомобілем ОСОБА_6 Даний факт можуть підтвердити свідки ОСОБА_6 таРасков С.Б.;

Також апелянт вказує, що працівники ДАІ порушили порядок проведення огляду на стан алкогольного спяніння та не запропонували пройти його на місці.

Крім того апелянт вказує, що ніяких доказів вини ОСОБА_3 крім неправдивих свідчень осіб, які вписані в протокол про адміністративне правопорушення не має.

Вважала, що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом по справі оскільки складений з порушеннями норм ст..254, 256 КУпАП, без присутності ОСОБА_3

Крім того, адвокат вважає, що судом було порушено право на захист особи, оскільки справа розглянута без нього, та суд безпідставно призначив ОСОБА_3 такий суворий вид покарання як адміністративний арешт, при цьому не мотивуючи своє рішення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердила викладені в ній доводи та просила апеляцію задовольнити. Також, захисник ОСОБА_4 просила в разі не задоволення апеляційної скарги, змінити постанову суду першої інстанції в частині адміністративного стягнення не менш суворе.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника-адвокатаРибіну І.В., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 294 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що 30 квітня 2015 року по вказаній справі в інтересах ОСОБА_3 в строк, була подана апеляційна скарга, яку суд апеляційної інстанції повернув представнику ОСОБА_5 як таку, що подана особою, яка не має права на апеляційне оскарження постанови суду. ОСОБА_2 цього ОСОБА_3 уклав договір з адвокатом, яка і подала повторно апеляційну скаргу. З урахуванням цих обставин, з метою не порушення права на захист ОСОБА_3, вважаю за необхідне поновити строк на оскарження та розглянути апеляційну скаргу захисника по суті.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, які були досліджені в суді, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП (а.с.5). У вказаному протоколі зазначено, що водій ОСОБА_3 19.03.2015 року керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду в присутності двох свідків в КЗ ДНД ДОР, відмовився. Від підпису протоколу та дачі пояснень також відмовився в присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які засвідчили правильність протоколу своїми підписами.

Рапортами працівників ДАІ також засвідчено, факт зупинки автомобіля НОМЕР_2 під керуванням водія з явними ознаками алкогольного спяніння. Ні прав ні документів на автомобіль він не мав. Водій сам назвався ОСОБА_3, після чого було визвано екіпаж імпульс 337 для встановлення особи.Громадянин був доставлений спочатку в Самарський РВ, була встановлена його особа, ним виявився ОСОБА_3. Далі його було доставлено до КЗ ДНД ДОР де водій відмовився в присутності двох свідків пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, після чого було складено протокол про адміністративне правопорушення та розяснено права та обовязки та від підписання та дачі пояснень водій ОСОБА_3М відмовився. ОСОБА_2 чого було визвано евакуатор та відсторонено ОСОБА_3 від керування транспортним засобом (а.с.6-7).

Вказаний факт відмови від проходження медичного огляду ОСОБА_3 підтверджується і висновком щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого останній був доставлений в наркологічний диспансер 19.03.2015 року о 03.00 годині інспектором ДПС, після встановлення його особи, ОСОБА_3 відмовився від проходження огляду, що було зафіксовано лікарем ОСОБА_9 (а.с.4).

В письмових поясненнях свідкиКарліковський В.С. та ОСОБА_7, також підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_3який керував автомобілем ВАЗд/н АЕ0068МІ відмовився на вимогу працівника ДАІ пройти медичний огляд для встановлення стану алкогольного спяніння в КЗ ДНД ДОР, як відмовився і від надання пояснень та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, при цьому свідки вказали, що від ОСОБА_3 був чутний запах алкоголю, вів себе неадекватно, виражався нецензурно, на питання де його права та документи, відповідав, що закопав дома (а.с.9,10).

Всі вищезазначені докази були предметом дослідження в суді першої інстанції і даючи їм оцінку суд прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 не керував вищевказаним автомобілем, а керував його знайомий ОСОБА_6, є надуманими і такими що нічим не підтверджені. Факт того, що працівниками ДАІ був зупинений саме ОСОБА_3, який керував автомобілем, був підтверджений працівниками ДАІ так і свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_7, які засвідчували, що саме водій назвався ОСОБА_3. В подальшому при доставці його в Самарський РВ було остаточно встановлено його особу.

В допиті свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_10, про що заявляла клопотання адвокат, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити, оскільки раніше ОСОБА_3 ніде не вказував, що разом з ним були в авто його знайомі. Ні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_7, ні працівники ДАІ, не вказували, що разом з ОСОБА_3, в той момент як він був зупинений були ще будь-які особи. Доказів того, що в автомобілі з ОСОБА_3 в цей день перебували вказані свідки стороною захисту також не надано.

Доводи захисника про суворість накладеного стягнення на ОСОБА_3 апеляційний суд вважає також необґрунтованими.

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_3 адміністративне стягнення, районний суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Своє рішення про накладення стягнення саме у виді адміністративного арешту, суд належним чином мотивував. Судом враховано характер вчиненого правопорушення, яке є грубим, та наявність в матеріалах справи відомостей про неодноразове позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_3 у 2007 та 2008 роках та відсутність відомостей про поновлення правопорушником посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Підстави для помякшення адміністративного стягнення визначеного судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотаннязахисника ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Поновити захисникуРибіній ОСОБА_11, строк на оскарження постанови Дніпропетровського районного суду Дніпр опетровської області від 22 квітня 2015 року.

Апеляційну скаргу захисникаРибіної ОСОБА_11, яка діє в інтересах ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді адміністративного арешту строком на 10 діб залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2