Номер провадження: 33/785/460/15
Номер справи місцевого суду: 523/7190/15-п
Головуючий у першій інстанції Гудіна
Доповідач Джулай О. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області

В складі головуючого судді Джулая О.Б.,

За участю ОСОБА_1,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 04 червня 2015 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: м. Одеса, вул. дорожня, 21 а,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, 04 травня 2015 року о 21.20 годин, , керував автомобілем НОМЕР_1, рухаючись в м. Одесі, по вул. Краснослобідській з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду відмовився.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на оскарження постанови суду, посилаючись на те, що не був присутнім при розгляді справи, а копію постанови суду отримав після закінчення встановленого строку на оскарження постанови, внаслідок чого не мав можливості дотриматись передбаченого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що постанова суду є необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції не зясував всіх фактичних обставин справи, які мають значення для прийняття законного рішення.

Зокрема апелянт зазначив, що при вирішенні питання про визначення адміністративного стягнення, суд першої інстанції не прийняв до уваги всіх обставин і необґрунтовано призначив йому найбільш суворе адміністративне стягнення.

В звязку з викладеним ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження постанови підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на імя ОСОБА_1 була направлена повістка про виклик його у судове засідання. Між тим, повістка була повернута за відсутністю марок, тобто фактично ОСОБА_1 не був сповіщений про час та місце розгляду справи.

Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 не брав участі в розгляді справи, не був присутній при оголошенні оскарженої постанови, копія постанови йому не направлялась.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не мав реальної можливості вчасно оскаржити постанову суду першої інстанції, в звязку з чим строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Що стосується розгляду апеляції по суті, то апеляційний суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні і його дії кваліфіковані правильно за ст.130 ч.1 КУпАП.

Між тим, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення суд першої інстанції не прийняв до уваги всіх передбачених законом обставин, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення.

Зокрема, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його провини, майновий стан, обставини, які помякшують та обтяжують відповідальність.

З матеріалів справи вбачається, що суддя при накладенні адміністративного стягнення, не врахував зазначених обставин.

При цьому, встановлено, що ОСОБА_1 визнав свою вину і щиро розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.

Крім того, ОСОБА_1 працює спеціалістом з врегулювання збитків страхового агентства в м. Одесі, в звязку з чим його діяльність повязана з безпосереднім використанням автомобілю.

Таким чином, позбавлення права керування транспортними засобами може привести сімю ОСОБА_1 до тяжкого матеріального стану.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова судді підлягає зміненню в частині призначення адміністративного стягнення, з призначенням ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 04 червня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Змінити постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси, від 04 червня 2015 року, якою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Призначити ОСОБА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративне стягнення в виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, - в сумі 3400 грн..

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області (підпис) ОСОБА_2

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Оде