АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/8982/14-п Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 33/790/336/15 ОСОБА_1
Категорія :ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю особи, стосовно якої провадження у справі закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, Ян Бо, його захисника адвоката ОСОБА_3, перекладача ОСОБА_4, іншого учасника ДТП ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 Бо на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 червня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно

Ян Бо, що народився 07 березня 1981 року в КНР, громадянина КНР, працює в ПП Компанія кольорової поліграфії Україна - Юнь-Чень, мешкає в АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2015 року постановою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Ян Бо визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито у звязку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП.

Не погодившись з винесеним процесуальним рішенням судді, ОСОБА_6 Бо подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; направити виділені матеріали справи до ВОМ ДТП, дізнання та розшуку ТЗ, що зникли з місця ДТП, УДАІ ГУМВС України в Харківській області для оформлення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 або вжити інших визначених чинним законодавством України заходів, необхідних і достатніх для притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Апелянт вважає постанову судді від 03 червня 2015 року незаконною та необґрунтованою, прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права та істотним порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Посилаючись на фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 серпня 2014 року, ОСОБА_6 Бо зазначає, що він Правил дорожнього руху України не порушував, а ДТП сталася із вини водія ОСОБА_5О, який на великій швидкості рухався через перехрестя на забороняючий для нього червоний сигнал світлофора та допустив зіткнення автомобілів. Ян Бо вказує на суперечливий характер пояснень ОСОБА_5 під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, дізнання та судового розгляду, а пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апелянт вважає неправдивими. На думку автора апеляційної скарги, суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та безпідставно послався на підтвердження його (ОСОБА_6 Бо) винуватості на висновок спеціаліста №31-ВС/14 від 22.09.2014 р. (за вихідними даними ОСОБА_5О.). Ян Бо посилається на висновок судової автотехнічної експертизи №1001 від 23.03.2015 р. та вважає доведеним порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п.8.7.3 е) та 8.10 ПДР України, що знаходиться у причинному зв*язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди. За викладених обставин апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність в його (ОСОБА_6 Бо) діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є необґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_6 Бо та його захисника адвоката ОСОБА_3 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі, думку іншого учасника ДТП ОСОБА_5, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, суддя не виконав вказані вимоги закону в повному обсязі.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 №179613 від 16 жовтня 2014 року та встановлено судом першої інстанції, 26 серпня 2014 року о 17 год.40 хв. Ян Бо, керуючи автомобілем марки ОСОБА_11, держномер АХ0558СА, на перехресті пр.Московського та вул.Північної в м.Харкові, на порушення вимог п.8.7.3 е), 8.10 ПДР України, проїхав на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору та скоїв зіткнення з автомобілем ОСОБА_12 держномер АН3585ІІ під керуванням водія ОСОБА_5, чим була заподіяна матеріальна шкода.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_6 Бо складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, посилаючись на дані протоколу про адміністративне правопорушення, висновок спеціаліста №31-ВС/14 від 22 вересня 2014 року(за вихідними даними ОСОБА_13Р.), пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_5, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Натомість, суд не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_6 Бо, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а висновок судової автотехнічної експертизи №1001 від 23 квітня 2015 року суд визнав неналежним доказом.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Як вбачається із висновку спеціаліста №31-ВС/14 від 22 вересня 2014 року, автотехнічне дослідження було проведено лише за вихідними даними, заснованими на поясненнях водіїв ОСОБА_6 Бо та ОСОБА_5, без врахування пояснень свідків-очевидців ДТП, схеми організації руху на перехресті та циклограми роботи світлофорів. При цьому експерт дійшов висновку у двох варіантах: за поясненнями водія ОСОБА_6 Бо про невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п.п.8.7.3 е) та 8.10 ПДР України, а за поясненнями водія ОСОБА_5 про невідповідність дій водія ОСОБА_6 Бо вимогам п.п.8.7.3 е) та 8.10 ПДР України (а.с.29-33).

Після допиту у судовому засіданні водіїв учасників ДТП, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та долучення до матеріалів справи схеми організації руху і циклограми роботи світлофорів (а.с.100-101), судом першої інстанції призначена та Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім.Засл.професора ОСОБА_14 проведена судова автотехнічна експертиза, за висновками якої: пояснення водія автомобіля ОСОБА_12 ОСОБА_5 про виїзд на перехрестя на зелене світло, враховуючи пояснення свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, а також дані про режим роботи світлофора на даному перехресті, з технічної точки зору, є неспроможними; в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ОСОБА_6 Бо повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3 ПДР України та не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом виконання ним цих вимог; в діях водія ОСОБА_6 Бо не вбачається невідповідностей вимогам ПДР України, які б знаходились,з технічної точки зору, в причинному зв*язку з виникненням даної пригоди; в даній дорожньо-транспортній пригоді водій автомобіля ОСОБА_12 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.8.7.3 е), 8.10 ПДР України та можливість уникнути зіткнення для водія ОСОБА_5 визначалась шляхом виконання ним зазначених вимог, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; дії водія ОСОБА_12 ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.8.7.3 е), 8.10 ПДР України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв*язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с.123-129).

Зазначений висновок автотехнічної експертизи не суперечить висновку спеціаліста №31-ВС/14 від 22 вересня 2014 року за поясненнями водія ОСОБА_6 Бо, які є стабільними, як під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, так і в суді, та повністю узгоджується із схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди, з якою погодилися обидва водії учасники ДТП, характером отриманих автомобілями механічних пошкоджень (а.с.5), поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які є сторонніми особами та випадковими очевидцями ДТП, у зв*язку із чим відсутні підставі їм не довіряти. Натомість, пояснення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, в тому числі щодо часу дорожньо-транспортної пригоди, можливості їх перебування на місці події з огляду на відсутність зазначення про цих свідків у протоколі про адміністративне правопорушення та відсутність їх первісних пояснень безпосередньо на місці ДТП, є сумнівними, оскільки зазначені пояснення містять істотні суперечності, оцінка яким в судовому рішенні не надана. Окрім того, пояснення зазначених свідків спростовуються сукупністю інших наведених вище доказів. Зазначення суддею про наявність в діях свідка водія ОСОБА_9 ознак порушення ПДР України взагалі не ґрунтується на законі, оскільки такі фактичні обставини не були встановлені при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 Бо та питання щодо притягнення водія ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, які б перебували у причинному зв*язку із ДТП за участю водіїв ОСОБА_6 Бо та ОСОБА_5, не вирішувалося.

Таким чином, судом першої інстанції не здобуті беззаперечні докази порушення водієм ОСОБА_6 Бо п.п.8.7.3 е), 8.10 ПДР України, а всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_6 Бо апеляційний суд тлумачить на його користь і вважає, що висновок суду про наявність в діях ОСОБА_6 Бо складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є необґрунтованим; постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що прохання апелянта про направлення матеріалів за фактом ДТП до органів ДАІ для складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_5 не узгоджується із положеннями процесуального закону, що регулює порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за правопорушення на транспорті.

Так, у розумінні положень КУпАП, розгляд судом справи про адміністративне правопорушення проводиться щодо особи-правопорушника та в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення, за наслідком розгляду якого суд має право прийняти одне із рішень, передбачених ст.284 КУпАП. Прийняття рішення, не передбаченого п.п.1-3 ч.1 ст.284 КУпАП, та щодо особи, протокол про адміністративне правопорушення відносно якої не складався, є неможливим. Складання протоколу про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху відноситься виключно до компетенції органів ДАІ, положення КУпАП не наділяють суд повноваженнями ініціювати зазначене питання, порядок виділення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності чинним законодавством у справах про адміністративні правопорушення не передбачений, що в подальшому не позбавляє суд можливості встановити винуватість іншого учасника ДТП, протокол про адміністративне правопорушення відносно якого раніше не складався, за наявності спору в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 Бо задовольнити частково.

Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 червня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_6 Бо скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_2