Справа № 203/1614/15-п
Провадження № 3/0203/508/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2015 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю: представника митниці ОСОБА_1,

захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, що надійшли з Дніпропетровської митниці ДФС, у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина ОСОБА_4, працюючого в художній галереї м. Тель-Авів, проживаючого за адресою: ОСОБА_4, м. Тель-Авів, вул. Ласкв, 28/30, який притягується до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищезазначена справа про порушення митних правил, в матеріалах якої наявний протокол, складений у відношенні ОСОБА_3 за ст.472 МК України, а саме про те, що 08 січня 2015 року о 20 годині 00 хвилин на митному посту «Дніпропетровськ аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС під час здійснення митного контролю та митного оформлення пасажирів та багажу, що слідували рейсом AUI 791 «Дніпропетровськ Тель-Авів», громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_3 обрав порядок проходження митного контролю через «червоний коридор», яким передбачено наявність у громадянина товарів, на які законодавством встановлено заборони або обмеження щодо переміщення через митний кордон України, та які підлягають письмовому декларуванню. В ході усного опитування громадянину ОСОБА_4 ОСОБА_3 було запропоновано письмово задекларувати товари та предмети, які він переміщував, але він заяв про відсутність таких предметів. Однак, після цього на вимогу інспектора митного органу ОСОБА_3 відкрив свою валізу, в якій були виявлені сім полотен із зображенням пейзажу, тварин та боксерів без належних документів на ці полотна. Дане діяння кваліфіковане митним органом як порушення митних правил за ст.472 МК України, а саме як недекларування товарів, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

В судове засідання ОСОБА_3 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Його захисник в судовому засіданні заперечував проти притягнення його підзахисного до адміністративної відповідальності, надав письмові заперечення (а.с.47), пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що вилучені митним органом сім полотен не є культурними цінностями, а отже не підлягають обовязковому декларуванню. Також, захисник вказав, що ОСОБА_3 не є громадянином України, а отже не обізнаний із необхідністю письмового декларування художніх полотен, а посадовими особами митниці така необхідність розяснена не була. Вказав захисник і на відсутність у ОСОБА_3 умислу на порушення митних правил, ненадання йому працівниками митниці протоколу про порушення митних правил, не розяснення передбачених нормами КУпАП, МК та Конституції України прав.

Представник митниці просила суд визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил за ст.472 МК України та на класти на нього відповідне адміністративне стягнення, вважаючи склад порушення митних правил доведеним в повному обсязі матеріалами справи.

Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за містом ст.ст.458, 487 МК України, ст.ст.9-11 КУпАП підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі ознак субєктивної та обєктивної сторони складу правопорушення. Діяння ОСОБА_3 кваліфіковане посадовою особою митного органу за ознаками складу правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, обєктивна сторона даного складу порушення митних правил зокрема полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. Стосовно обставин інкримінованого ОСОБА_3 діяння, то митним органом обовязковість декларування виявлених семи художніх полотен обґрунтована посиланням на положення ст.371 ч.2 МК України, яка передбачає, що товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро та на які відповідно до закону державними органами видаються документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням відповідних документів, виданих державними органами. Саме з положень цієї норми митним органом зроблено висновок про обовязковість декларування художніх полотен.

Разом з тим, за змістом положень ст.ст.1, 10, 12, 13, 15 Закон України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей», п.1.3, 1.5, 1.6, 2.1, 2.3, Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України, затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України № 258 від 22 квітня 2002 року письмовий дозвіл у вигляді документу (свідоцтва) встановленого законом зразка на вивезення з території України художніх творів видається відповідним державним органом (центральним органом виконавчої влади) лише у випадку, якщо такі художні твори належать до категорії культурних цінностей. В той же час, сім художніх полотен, які намагався вивезти з території України ОСОБА_3, відповідно до висновку Дніпропетровського художнього музею №66/10 від 27 лютого 2015 року не є культурним надбанням, не мають значного історичного, художнього, наукового або іншого культурного значення, тобто не є культурними цінностями в розумінні українського законодавства, а відтак не потребують отримування від державного органу дозволу у вигляді певних документів на вивезення з території України. Останнє передбачено і положеннями п.2, 3 додатку 1 до п.1.5 вищевказаної Інструкції. З викладеного слідує висновок, що на правовідносини із митного оформлення художніх полотен ОСОБА_3 не розповсюджуються положення ст.371 ч.2 МК України, до якої відсилає бланкетна за змістом норма ст.472 МК України для визначення ознак обєктивної сторони порушення митних правил. За таких обставин суд доходить до висновку про відсутність в діянні ОСОБА_3 ознак обєктивної сторони порушення митних правил, передбаченого ст.472 МК України.

Крім того, за змістом положень ст.ст.2, 251, 254, 256, 257 КУпАП, ст.ст.487, 488, 494, 495 МК України за наслідками вчинення порушення митних правил відповідною посадовою особою митного органу складається протокол про порушення митних правил, який не тільки є основним доказом по справі, а й єдиною передбаченою законом зовнішньою формою фіксації вчиненого порушення митних правил, який містить викладення суті правопорушення із зазначенням всіх обовязкових ознак його складу та кваліфікацію вчиненого за відповідною статтею МК України, яка встановлює відповідальність за вчинення порушення митних правил. Крім того, протокол про порушення митних правил фіксує виконання митним органом передбачених законом вимог щодо дотримання прав на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідності, як то обізнаність зі змістом інкримінованого їй порушення митних правил (розяснення змісту протоколу, вручення його копії), розяснення такій особі її прав, передбачених нормами ст.63 Конституції України, ст.498 МК України, під час оформлення справи порушення митних правил та її розгляду.

В той же час, як вбачається зі змісту складеного у відношенні ОСОБА_3 протоколу про порушення митних правил за ст.472 МК України №0002/110030000/15 від 08 січня 2015 року, копія такого протоколу йому не вручалась, про що свідчить надрукований одразу в протоколі текст про відмову ОСОБА_3 в отриманні копії протоколу, який (текст про відмову) мав би зявитись в протоколі лише після фактичної відмови ОСОБА_3 отримати протокол, тобто після його надрукування і відповідно в рукописній формі, а не одночасно із друком самого протоколу, тобто завчасно. Не зміг спростувати таку обставину і допитаний в судовому засіданні в якості свідка працівник митниці ОСОБА_5, який складав вказаний протокол. Крім того, означений протокол, а також письмові пояснення ОСОБА_3 не містять підпису останнього щодо розяснення йому передбачених ст.ст.494, 498 МК України прав як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Посилання ж свідка ОСОБА_5 на зумовленість такого оформлення протоколу відсутністю часу для його складання через намагання не затримувати авіарейс та необхідність відправлення цим рейсом ОСОБА_3 не є допустимою підставою для порушення прав останнього на захист. Відтак, викладені порушення не дозволяють суду оцінювати протокол про порушення митних правил як допустимий доказ по справі, що з урахуванням на значення протоколу як єдиного передбаченого законом процесуального документу, який містить формулювання суті інкримінованого ОСОБА_3 порушення митних правил та правову кваліфікацію діяння як правопорушення, в межах якого судом має здійснюватись розгляд справи, є підставою, яка, за переконанням суду, унеможливлює притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи наведені вище судом висновки щодо недоведеності наявності в діянні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, всіх ознак складу правопорушення, виявлені суттєві порушення особи на захист, а також те, що згідно ст.62 ч.2 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.247 КУпАП, ст.ст.487, 527 МК України закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення в діянні ОСОБА_3

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.458, 487 МК України , ст.ст.283-384 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_3, який притягується до адміністративної відповідальності за ст.472 Митного кодексу України, закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська особою стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Ф.Ф. Маймур

Постанова вступила в законну силу «___» ________ 2015 року.

Секретар: ____________