ПОСТАНОВА

Іменем України

23.06.15 року місто Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Березін А.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від ВДАІ з обслуговування міста Лисичанська УДАІ ГУМВС України у Луганській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП,

встановив:

29 березня 2014 року о 20:50 годині, правопорушник ОСОБА_1, являючись особою, яка двічі протягом року, а саме, 06 травня 2014 року та 18 грудня 2014 року, піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного спяніння, повторно в порушення вимог п.2.5 ПДР України, керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить, відповідно до протоколу, ОСОБА_2, по вулиці Свердлова міста Лисичанська, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (почервоніння очей, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння відмовився у присутності двох свідків.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про причини неявки суд не попередив, клопотань щодо відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення до суду не надіслав, хоча про день та місце розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.3 КУпАП, повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідно до інформації, наданої співробітниками ВДАІ з обслуговування міста Лисичанська УДАІ ГУМВС України у Луганській області, на виконання постанови суду про доставку правопорушника у судове засідання приводом, з метою дотримання прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на підставі ст.268 КУпАП, доставити у судове засідання правопорушника ОСОБА_1 не надалося можливим.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія АВ2 №047416, правопорушник ОСОБА_1 від підпису, дачі пояснень та отримання копії протоколу відмовився в присутності двох свідків.

З досліджених у судовому засіданні письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.3) вбачається, що 29 березня 2015 року вони були присутніми в якості понятих при складанні адміністративного протоколу відносно водія ОСОБА_1, який, на пропозицію працівників ДАІ щодо проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду у встановленому законом порядку, дійсно, відмовився в їх присутності.

Із інформації ВДАІ з обслуговування міста Лисичанська УДАІ ГУМВС України у Луганській області вбачається, що на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було видане посвідчення водія серії ВВТ № 483801. (а.с.7)

Із постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 18 грудня 2014 року вбачається, що 16 листопада 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.2 КУпАП, за яке був підданий адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком 2 (два) роки.

За таких обставин, суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП, викладенного у данній постанові, знайшла своє повне підтвердження у суді: підтверджується змістом досліджених у судовому засіданні письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у достовірності та істинності яких підстав сумніватися у суду немає.

Дії ОСОБА_1 за ознаками ст.130 ч.3 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки він, являючись особою, яка двічі, протягом року, піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного спяніння, повторно керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.

При призначенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1, відповідно до протоколу, не працює, інвалідом не являється, утриманців не має.

Обставин, що згідно зі ст. ст. 34 КУпАП, які пом`якшують відповідальність правопорушника, суд не вбачає.

Суд не визнає в якості обставин, що згідно зі ст.35 КУпАП, обтяжують відповідальність правопорушника, повторність протягом року скоєння однорідного правопорушення, за яке особа вже піддавалася адміністративному стягненню, оскільки дані обставини є кваліфікуючими ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з урахуванням особи та майнового стану правопорушника ОСОБА_1, який не працює, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, при неодноразових викликах до суду правопорушник для надання пояснень до суду не з'явився, відповідно, своєї провини не усвідомив, а також, враховуючи відсутність обставин, які б її помякшували та обтяжували відповідальність, і, одночасно, враховуючи обставини, характер та суспільну небезпеку вчиненого правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, в межах, передбачених санкцією ст.130 ч.3 КУпАП, що, на думку суду, буде достатньою мірою відповідальності з метою виховання, а також, запобіганню вчинення нових правопорушень, оскільки ОСОБА_1, скоївши аналогічні правопорушення 26 січня 2014 року та 16 листопада 2014 року, за які був підданим адміністративним стягненням 06 травня 2014 року і 18 грудня 2014 року, відповідно, належних висновків для себе не зробив. Суд також вважає можливим не застосовувати додаткове покарання у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки, на підставі ст.41 Конституції України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а, згідно змісту протоколу, транспортний засіб, а саме, автомобіль марки «ВАЗ-21093», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував правопорушник ОСОБА_1 в інкримінований проміжок часу, належить ОСОБА_2, і, відповідно, вищезазначене стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, яке розповсюджується відносно предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім обєктом адміністративного правопорушення, може застосовуватися лише відносно власника вказаного предмета, так як полягає в примусовому вилученні останнього і наступній реалізації з подальшою передачею вирученої суми власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

На підставі вимог ст.40-1 КУпАП, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1., на користь УДКСУ у місті Лисичанську Луганської області (отримувач коштів УДКСУ у місті Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, р/р 0051, код класифікації доходів бюджету 22030001), судовий збір у сумі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

Керуючись ст.33, ст.40-1, ст.130 ч.3, ст.221, ст.284, ст.289, ст.294 КУпАП,

постановив:

Піддати ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.3 КУпАП, адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 8 років, на підставі ст.41 Конституції України, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1, на користь УДКСУ у місті Лисичанську Луганської області (отримувач коштів УДКСУ у місті Лисичанську Луганської області, код ОКПО отримувача 37800278, банк отримувача ГУ ДКСУ у Луганській області, МФО 804013, р/р 0051, код класифікації доходів бюджету 22030001), судовий збір у сумі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: