Справа № 544/86/15-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року м. Пирятин

Суддя Пирятинського районного суду Полтавської області Сайко О.О., розглянувши матеріали, які надійшли від Лубенської обєднаної державної податкової інспекції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, народження 08.04.1959, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, працюючої головним бухгалтером ТОВ Пирятинський делікатес,

за ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП),

у с т а н о в и л а :

Згідно адміністративного протоколу № 1 від 14 січня 2015 року, ОСОБА_1, працюючи головним бухгалтером ТОВ Пирятинський делікатес, допустив порушення ведення податкового обліку, а саме: за результатами документальної позапланової перевірки податкової звітності ТОВ Пирятинський делікатес з податку на додану вартість встановлено порушення порядку ведення податкового обліку в результаті чого: завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів за жовтень 2014 р. на суму 99 371,00 грн.; завищено залишок відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду (р.24) за жовтень 2014 р. на суму 1 017 915 грн.; занижено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобовязань з ПДВ наступних звітних (податкових) періодів на суму 900 190,00 грн., в т.ч. за 11.2011р. 99 371,00 грн, за 12.2011р. 310836,00 грн, за 01.2012р. 117391,00 грн, за 02.2012р. 278 412,00 грн., за 04.2012р. 94180,00 грн, чим порушив п.102.5 ст.102, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України та повинен нести адміністративну відповідальність за ст. 163-1 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у скоєному не визнала, надала письмові пояснення по суті адмінправопорушення.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За правилами п.200.1 ст.200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3 ст.200).

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Таким чином, право на бюджетне відшкодування ПДВ в сумі 99 371,00 грн. виникло у ТОВ Пирятинський делікатес в листопаді 2011 року (в наступному податковому періоді).

В акті перевірки від 24.12.2014р. N 3484/15-36313601, податковими органами підтверджено факт сплати постачальникам товарів/послуг та зазначено наступну інформацію, що фактично за результатами звірки даних, зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування ПДВ, із даними первинних документів, що підтверджують факт перерахування коштів за отримані товари (роботи, послуги) загальна сума ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню складає 99 371,00 грн.

Відповідно до норм пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, заяви на повернення надміру сплачених податків, зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування у випадках, передбачених кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

В даному випадку, право на подачу заяви про бюджетне відшкодування ПДВ зберігалось у ТОВ Пирятинський делікатес протягом трьох років (1095 днів) до листопада 2014.

На виконання п.102.5 ст.102, п.200.1, п.200.3, п.200.4, п.200.6 ст.200 ПКУ, ТОВ Пирятинський делікатес реалізовано право на отримання бюджетного відшкодування ПДВ та задекларовано суму 99 371,00 грн., як суму що підлягає бюджетному відшкодуванню ПДВ у зменшення податкових зобовязань наступних звітних (податкових) періодів (відображено в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2014 року).

Щодо доводів податкового органу про те, що законом не передбачено можливості для платника податків приймати самостійне рішення щодо відстрочення реалізації своїх прав на бюджетне відшкодування податку на додану вартість після настання дати виникнення права на таке відшкодування виходжу з наступного.

За змістом пп.14.1.18. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.4 ст.200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Правовий аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою для бюджетного відшкодування є фактична сплата сум податків отримувачем товарів (робіт та послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (робіт та послуг).

При цьому, Податковий кодекс України не обмежує право платника податку заявити до повернення суму бюджетного відшкодування часовими межами певного податкового періоду, та не ставить право платника податку на отримання податкової вигоди в залежність від того, в якому звітному податковому періоді у платника виникло право на податковий кредит у розмірі суми бюджетної заборгованості.

Таким чином, доводи податкового органу в цій частині є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів акту перевірки, сума відємного значення в розмірі 217096,00 грн. не заявлялась підприємством ТОВ Пирятинський делікатес до бюджетного відшкодування.

Згідно акту перевірки податковими органами підтверджено факт сплати постачальникам товарів/послуг та зазначено інформацію, що фактично сплачено кошти постачальникам товарів (робіт, послуг) за отримані товари (роботи, послуги) у серпні 2011 року в сумі 217 096,00 грн.

Норми ст.198 ПКУ не містять ніяких обмежень щодо права платника податку на задекларований згідно з отриманими податковими накладними податковий кредит (в т.ч. податковий кредит понад 1095 днів). Тобто, у складі податкового кредиту наступних податкових періодів сума 217096,00 грн. має враховуватись незалежно від дати утворення такого податкового кредиту.

Враховуючи пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що факт порушення посадовими особами ТОВ Пирятинський делікатес порядку ведення податкового обліку при декларуванні суми бюджетного відшкодування у жовтні 2014 року не доведено у судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, оскільки в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП відсутній, провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ч.1 ст. 163-1, п.1. ч.1 ст. 247 КУпАП ,

п о с т а н о в и л а:

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-1 КУпАП провадженням закрити за відсутністю в його діях складу адмінправопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з моменту винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд.

Суддя: О.О. Сайко