АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/842/15-п Номер провадження 33/786/108/15Головуючий у 1-й інстанції Рожкова Н.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 85.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, при секретарі Журі Н.Л., за участю адвоката ОСОБА_2, особи що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_3 на постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року,-

в с т а н о в и в:

Указаною постановою провадження по справі відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, приватного підприємця,

за ч. 2 ст. 85 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно вказаної постанови, відносно ОСОБА_3 29.04.2015 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_4 складено протокол № 003225 про те, що останній, 19.11.2014 року о 10-00 год. на території мисливських угідь МРГ «Тахтаївське» поблизу с. Григоро-Бригадирівка Кобеляцького району Полтавської області, займався незаконним полюванням, в результаті чого було вбито дикого кабана, чим порушив ст.ст.12,14 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» і скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 85 КУпАП.

Закриваючи провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду обґрунтовував дане рішення закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.. 38 Кодексу, а саме: одного місяця з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Не погоджуючись з рішенням судді місцевого суду Сорока І.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 85 ч. 2 КУпАП.

В обґрунтування апеляції зазначає, що суддя формально віднісся до розгляду матеріалу відносно нього, не врахувавши його пояснень про перебування в день вчинення правопорушення на роботі та не заслухавши свідків, які могли б це підтвердити. Вказує на те, що протокол не може бути належним доказом по справі, оскільки складений не на місці вчинення правопорушення та через пять місяців після цього; посилається на відсутність належних та допустимих доказів його винуватості у інкримінованому правопорушенні.

Зазначає, що при розгляді справи суддею було допущено ряд процесуальних порушень, а саме: порушення таємниці нарадчої кімнати, затребування матеріалів (постанови про закриття кримінального провадження) вже після розгляду справи, порушення його права на ознайомлення з матеріалами справи.

Крім того апелянтом наголошується на безпідставності врахування постанови слідчого про закриття провадження, оскільки воно було відкрите за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 248 КК України, а не відносно нього та вказує на значні порушення органів досудового розслідування в рамках проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, захисника адвоката ОСОБА_2, свідка, дослідивши матеріали справи , матеріали кримінального провадження , вважаю, що в задоволенні скарги слід відмовити з таких підстав:

Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є : своєчасне , всебічне , повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням , виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно ОСОБА_3 29 квітня 2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення, вчинене 19.11.2014 року за фактом порушення природоохоронного законодавства.

Вказаний протокол було складено після закриття слідчим Кобеляцького СВ РВ УМВС України в Полтавській області кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000959 за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 248 КК України, що підтверджується копією постанови від 30.03.2015 року ( а.с. 20).

Із змісту вищевказаної постанови вбачається, що копії документів закритого кримінального провадження направлено в Державну екологічну інспекцію в Полтавській області для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності осіб, причетних до незаконного полювання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм, повноважний орган за наявності факту вчинення протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, яка за своїм характером не тягне на кримінальну відповідальність, але містить ознаки адміністративного правопорушення повинен скласти протокол про адміністративну відповідальність, або направити відповідні матеріали до повноважного органу для його складання.

Таким чином вважаю, що державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_4 правомірно складено протокол відносно ОСОБА_3 на підставі матеріалів Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області.

Тому усі доводи апелянта щодо незаконності складання протоколу відносно нього є необґрунтованими.

Щодо доводів ОСОБА_3 про невинуватість його у інкримінованому правопорушенні та відсутності в матеріалах справи доказів полювання 19.11.2014 року та порушення при цьому законодавства з охорони навколишнього середовища, то вони не знайшли свого підтвердження виходячи з наступного.

Так ОСОБА_3, заперечуючи свою вину, посилається на те, що в той день він був на роботі і це, нібито, можуть підтвердити свідки. Проте ні в ході розгляду справи в суді першої інстанції, ні в ході апеляційного розгляду , наголошуючи на своїй версії невинуватості, ним не було заявлено жодного клопотання про допит свідків, які могли б підтвердити цей факт.

До показань свідка ОСОБА_5, який був допитаний в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції і є близьким родичем правопорушника, вважаю слід поставитись критично.

Так він наголошує, що їхав в той день на машині ОСОБА_3 і побачив підраненого кабана, який йшов полем і якого він поклав до багажника машини коли той впав та привіз до матері ОСОБА_3.

В той же час, із змісту протоколу патологоанатомічного огляду та розтину № 10 від 21 листопада 2014 року (а.кр.пров. 41) вбачається, що поранення кабану були нанесені в голову (маються два отвори ).

Вказане, по-перше, свідчить про досить значний досвід у стрільбі людини, яка здійснила постріл, а по-друге, на очевидну неспроможність вищевказаних показів свідка щодо самостійного пересування кабана по полю після таких поранень.

Доводи ОСОБА_3 про те, що люди після поранення в голову продовжують рухатись та жити - є непереконливими. Крім того, виникає сумнів у правдивості показів свідка щодо можливості ним самостійно покласти кабана в багажник автомобіля Міцубісі Л 200, який є досить високим, враховуючи вагу кабана згідно цього ж протоколу, яка складає близько 130 кг.

Спростовує вказану версію і та обставина, що виходячи із змісту протоколу огляду від 20 листопада 2014 року на місці події маються сліди волочіння близько 72 м та розбите скло автомобіля.

Із змісту протоколу огляду (а.кр.пров. 38,39) вбачається, що в автомобілі Міцубісі-Педжеро вагон д.н. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, мається розбите скло.

Вказана обставина також свідчить не на користь ОСОБА_3 , оскільки вказує , що кабана клали в багажник автомобіля коли він ще подавав ознаки життя , тобто нашвидкоруч , і він ногами розбив заднє скло багажника.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_3 у інкримінованому правопорушенні, а саме, на підтвердження його безпосередньої участі у полюванні кабана свідчать наступні докази:

Це покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 (а.кр.пров. 18,24,73,74), які наголошують на тому, що кабана було вбито особами, які пересувались на автомобілі Міцібусі Л 200 , який в той же день, коли сталось вбивство, був виявлений біля будинку ОСОБА_3, саме із розбитим склом багажника і залишки цього скла були виявлені на місці де відбувалось волочіння.

Як вже наголошувалось вище, саме в автомобілі ОСОБА_3 в ході огляду було виявлено сліди крові тварини. (а.кр.пров.38,39).

Із змісту висновку експерта (а..кр.пров.145-151) вбачається, що на зимовій куртці, напівкомбінезоні синього кольору, валянках з калошами, сокирі, двох ножах, зразках трави , фрагменті кукурудзиння , що були вилучені в господарстві ОСОБА_3 та змиві з багажника автомобіля виявлено кров тварини родини свиневих (кабан , свиня).

Отже, виходячи із сукупності доказів, що були досліджені в ході апеляційного розгляду (показів свідків, протоколів огляду, протоколу розтину, висновків експертів) беззаперечно вбачається, що кабана, залишки якого було виявлено, було вбито за участю, в тому числі і ОСОБА_3, а отже, подія та склад інкримінованого правопорушення та винність апелянта у вчиненні даного правопорушенні.

Та обставина , що ОСОБА_3 та його адвокат не ознайомились із матеріалами кримінального провадження, не спростовує наведених вище висновків. До того, ж вони мали таку можливість вже і в ході апеляційного розгляду, проте не заявляли про це клопотання. Мали вони, також, можливість ознайомитись із справою ще після того як в суді першої інстанції їм було вручено постанову про закриття кримінального провадження та оскаржити її з підстав зазначення у ній участі ОСОБА_3 у незаконному полюванні.

Інших доказів щодо своєї непричетності до вказаних подій , ОСОБА_3 та його адвокат в ході апеляційного розгляду не надали.

Вважаю, також, за необхідне наголосити , що в ході апеляційного розгляду були відновлені права апелянта на розгляд його справи неупередженим судом. Були досліджені як докази на яких наголошував він, так і матеріали кримінального провадження по факту незаконного полювання яке було закрите , на дослідженні яких він хоча прямо в апеляційній скарзі і не наголошував, але це випливає із змісту апеляції.

Самі по собі порушення, допущені суддею суду першої інстанції, навіть за умови їх дійсності, не надають суду апеляційної інстанції підстав для закриття провадження у справі у звязку з відсутністю події та складу адмінправопорушення, як про це наголошує апелянт, виходячи із положень ст. 294 КУпАП та з урахуванням наявних доказів вчинення правопорушення.

Доводи апелянта щодо численних порушень, допущених слідчим Кобеляцького РВ УМВС України в Полтавській області, та невідповідність вищевказаної постанови вимогам закону підлягають відхиленню, оскільки не можуть бути предметом розгляду під час перегляду справи, що розглядається за правилами КУпАП.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки є надуманими та такими, що не ґрунтуються на нормах КУпАП.

Рішення судді місцевого суду про закриття провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП є вірним.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення , а постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 25 травня 2015 року щодо нього - без змін;

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя: А.О. Рябішин