АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/158/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1Ю
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3, розглянулайогоапеляційну скаргу на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює приватним підприємцем, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу терміном на один рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу терміном на один рік.

Судом першої інстанції, встановлено, що водій ОСОБА_3 20 січня 2015 року о 01 год. 20 хв. керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Постишева в м. Кривому Розі з явними ознаками алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «А» правил дорожнього руху України, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності заст. 130 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою,ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану постанову суду змінити, пом'якшити йому стягнення, змінившина мінімальний штраф.

В обґрунтуванні апеляційної скарги ОСОБА_3 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою в частині накладення на нього стягнення. На думку апелянта суд першої інстанції не врахував помякшуючі обставини те, що він не вживав алкоголю, в автомобілі віз дружину з роботи, і випадково замість пляшки води випив ковток пива. Крім того вказує, що автомобіль йому потрібен для того щоб возити двох малолітніх дітей, та доглядати за матірю похилого віку, яка потребує догляду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. При цьому ОСОБА_3 вказав, що він випадково випив пару ковтків пива переплутавши його з пляшкою лимонаду.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думкуСтасовськогоВ.Г., вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом ОСОБА_3 не оспорюється.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно до рішення суду апелянта позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3, не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни судового рішення та помякшення покарання, навіть за наявності того, що правопорушник визнав свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому.Як вбачається з матеріалів наданих самим ОСОБА_3 він працює системним адміністратором, що він сам підтвердив у судовому зсіданні в суді апеляційної інстанції, а отже автомобіль не є його джерелом доходу. Що стосується доводів апелянта, що в нього на утримані двоє неповнолітніх дітей та мати похилого віку, це теж не є підставою для зміни адміністративного стягнення та судом апеляційної інстанції не може віднести до помякшуючих обставин.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_3 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будесприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуСтасовського В. Г.залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року винесену відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортного засобу терміном на один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2