АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 червня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, головного бухгалтера ПрАТ «ІнтерМікроДельта Інк», яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень, -

встановив:

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 10200 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові районного суду, під час перевірки податковою інспекцією ПрАТ «ІнтерМікроДельта Інк» було виявлено порушення порядку повернення виручки в іноземній валюті у сумі 2 698 500, 00 рублів РФ, що в еквіваленті складає 1020491,75 грн., чим фактично головним бухгалтером товариства ОСОБА_1 допущено порушення ст. 1 ЗУ «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

На переконання апелянта постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так, апелянт зазначає, що дійсно мав місце факт не сплати грошових коштів за поставлену продукцію з боку покупця з РФ. Проте, данні обставини виникли не з вини їх товариства, а з вини саме іноземного контрагента, котрий на численні їх претензії не реагував і грошові кошти не перерахував. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що працює на даному підприємстві на посаді головного бухгалтера і в межі її компетенції не входить вжиття заходів щодо витребування заборгованості із контрагентів товариства.

Крім того, щодо пропущеного строку на оскарження постанови зазначає, що суд розглянув справу із порушенням вимог ст.ст. 268, 278 КУпАП, про час та місце розгляду справи її ніхто належним чином не повідомив, а на стадії підготовки справи до розгляду - не переконався у причинах неявки особи. Таким чином, провівши розгляд справи у відсутність особи, суд грубо порушив права особи на захист, що до речі стало перепоною для вчасного оскарження результатів розгляду.

За таких обставин, на думку апелянта, строк на оскарження підлягає поновленню, а постанова суду скасуванню, оскільки вона не є субєктом даного правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала подане нею клопотання та апеляційну скаргу та просила їх задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, зясувавши думку апелянта, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги й клопотання, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги й клопотання, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлене клопотання та подана апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 268 КУпАП, суд наділений правом розглянути справу у відсутність особи лише при наявності достатніх даних, про її неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи.

З наявних матеріалів справи вбачається, що особу ніхто належним чином не повідомив про розгляд справи, який відбувся 11 березня 2015 року. Даних про отримання особою викликів до суду у матеріалах справи не має, відсутні також данні про направлення копії постанови, як того вимагає ст. 285 КУпАП.

З врахуванням приведених обставин апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що строк на оскарження постанови був пропущений з поважної причини і підлягає поновленню.

У відповідності до меж апеляційного перегляду, закріплених у ч. 7 ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

У свою чергу ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, закріплено обовязок суду під час розгляду справи повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Разом з тим, диспозицією частини 1 статті 162-1 КУпАП передбачено відповідальність за умисне ухилення службових осіб підприємства, установ організацій незалежно від форми власності від повернення в Україну у передбачені законом строки виручки в іноземній валюті від реалізації на експорт товарів або інших матеріальних цінностей.

З аналізу наведеної норми, а також враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ч. 1 ст. 162-1 КУпАП, передбачено настання відповідальності за умисне неповернення посадовими особами підприємств-експортерів торгової виручки. Отже, передбачена протиправна діяльність характеризується виключно умисними діями, наявність яких має бути доведена органом, котрий склав протокол.

Як вбачається із матеріалів справи під час проведення позапланової документальної невиїзної перевірки ПрАТ «ІнтерМікроДельта Інк.» було встановлено факт несвоєчасного отримання валютної виручки у сумі 3324660,00 рублів РФ та неотримання виручки у розмірі 2698500,00 рублів РФ, що підтверджується актом перевірки №4223/04-62-22-6/19/33330 від 24.12.2014 року (а.с. 5-9). Жодних інших доказів які б свідчили про умисність дій посадових осіб ПрАТ «ІнтерМікроДельта Інк.» у матеріалах справи не має, крім того, під час апеляційного перегляду, апелянтом суду було надано копії претензій до ТОВ «Агротайр», у взаємовідносинах з яким і утворилася дебіторська заборгованість у ПрАТ «ІнтерМікроДельта Інк.», та копію постанови про відкриття провадження у міжнародному комерційному арбітражі при торгівельно-промисловій палаті України.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не знайшло свого підтвердження, що головний бухгалтер ПрАТ «ІнтерМікроДельта Інк.» - ОСОБА_1, керувалась прямим умислом направленим на неповернення валютної виручи від іноземного контрагента, вжила відповідних заходів, внаслідок чого товариство не отримало виручку в іноземній валюті у сумі 2 698 500, 00 рублів РФ, що було виявлено під час перевірки.

Разом з тим, надана стороною захисту постанова міжнародного комерційного арбітражу спростовує наявність прямого умислу у діях ОСОБА_1, що виключає у її діях ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку визнавши винуватість ОСОБА_1, залишивши поза увагою доведеність субєктивної сторони правопорушення, а тому постанова районного суду підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП,-

постановив:

клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу апеляційної скарги на оскарження постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2015 року, винесену відносно ОСОБА_1, а провадження у даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду /підпис/ ОСОБА_2

Дніпропетровської області