АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
10.07.2015 року м. Київ
№ 33/796/828/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, працюючого начальником відділу ФК «ЦФР», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 25.05.2015 року, о 23.00 год., в м. Києві по вул. Кільцева дорога, керував автомобілем «БМВ», д. н. з. НОМЕР_2, у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. п. 2.9 (а) ПДР. Дане порушення скоєно повторно протягом року, а відтак ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Також з ОСОБА_2 стягнуто в доход держави судовий збір у розмірі 36, 54 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав до Апеляційного суду м. Києва скаргу, в якій просить змінити накладене на нього адміністративне стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами на такий вид, як адміністративний арешт. При цьому апелянт зазначає, що постанова суду першої інстанції є такою, що ухвалена з порушенням норм матеріального права, судом не з'ясовано ряд обставин, що мають істотне значення для справи, а висновки, викладені в постанові суду не відповідають обставинам подій. ОСОБА_2, не заперечуючи факту вчинення ним адмінправопорушення, вважає, що обране судом першої інстанції адміністративне стягнення є надто суворим та таким, що не відповідає його особі. Крім того обираючи такий вид адмінстягнення, як позбавлення права керування транспортними засобами, суддя належним чином його не обґрунтував, залишивши поза увагою його прохання про застосування адміністративного арешту, тобто формально віднісся до розгляду даної справи і в порушення вимог ст. 33 КУпАП не врахував наведені ним обставини, зокрема те, що він працює начальником відділу у ТОВ Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», на даній посаді зарекомендував себе як цілеспрямований, відповідальний, доброзичливий та позитивний працівник і ця робота повністю пов'язана з перебуванням за кермом та постійними поїздками. Просить суд, звернути увагу на те, що 03.03.2015 року у нього народилася донька, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тобто його робота є основним і єдиним джерелом доходів родини, а тому позбавлення його права керування транспортними засобами позбавляє ОСОБА_2 та його родину доходу, що призведе до втрати нормальних життєвих зв'язків.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили про її задоволення з викладених у ній підстав. Зокрема ОСОБА_2 просив суд застосувати до нього будь-яке адміністративне стягнення, не пов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами, як то адміністративний арешт чи громадські роботи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка притягнута до адмінвідповідальності та захисника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок судді в постанові про винуватість ОСОБА_2 в порушенні п. 2.9 (а) ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам подій та підтверджений наявними у справі доказами у їх сукупності, зокрема даними протоколу про адміністративне правопорушення, який підписаний відповідною посадовою особою та водієм-порушником без будь-яких заперечень останнім, який визнав свою винуватість у вчиненні адмінправопорушення в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не оспорюється.

Що ж стосується тверджень апелянта про те, що обране суддею районного суду адміністративне стягнення щодо нього за ч. 2 ст. 130 КУпАП, на його думку, є занадто суворим та суд залишив поза увагою його прохання про обрання іншого виду адмінстягнення, як то арешт чи громадські роботи, є неспроможними.

Обираючи щодо ОСОБА_2 вид та розмір адміністративного стягнення, суддя відповідно до ст. 33 КУпАП врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, який протягом року повторно вчинив керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, його щире каяття і призначив стягнення в мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Більш того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 293 КУпАП, за результатами розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення, зміна заходу стягнення можливе в межах передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 24 КУпАП, адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту є більш суворим, ніж позбавлення права керування транспортними засобами, а тому не може бути застосоване, у тому числі і шляхом зміни постанови судді районного суду.

Щодо прохання ОСОБА_2 застосувати до нього будь-який інший вид адмінстягнення, не пов'язаного з позбавленням права, як то виправні (громадські) роботи, то воно не заслуговує на увагу, оскільки санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, не передбачено такого виду стягнення і КУпАП не передбачає можливості накладення іншого адміністративного стягнення, у тому числі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми.

За таких обставин, доводи апеляції ОСОБА_2 та його захисника є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва С.І. Стрижко