АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/313/15 Головуючий у першій інстанції: Дьомін О.Л.
Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3 та прокурора Загной О.Г.,апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09.04.2002 року, ІПН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнили від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення обмежившись усним зауваженням та закриттям провадження у справі,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушеннята провадження у справі закрито.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, який у відповідності до п.п. б п. 1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, а саме депутатом Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради 6-го скликання, всупереч вимогам ч.1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» до 01 квітня 2015 року не подав за місцем роботи(служби), тобто до Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради, Декларацію про майно, доходи витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік за формою, що додається до цього Закону.

Разом з цим, суд з наведених в постанові мотивів, прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв'язку з малозначністю правопорушення з винесенням усного зауваження та закриття провадження у справі.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу у якій просить постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року скасувати. Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки суд першої інстанції дав змогу уникнути правопорушнику відповідальності за вчинене діяння. Прокурор зазначає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена протоколом про адміністративне корупційне правопорушення та зібраними матеріалами в справі, а тому суд повинен був накласти на нього штраф. На думку прокурора таке накладене адміністративне стягнення буде незначним та таким, що не завдасть великої матеріальної шкоди, натомість буде слугувати в дусі суворому додержанні законодавства України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Загной О.Г. підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги прокурора про необґрунтованість постанови районного суду в частині звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Суд апеляційної інстанції, в конкретному випадку, вважає об'єктивним та обґрунтованим висновок місцевого суду про можливість вважати вчинене ОСОБА_3 правопорушеннямалозначним, оскільки призначення усного зауваження здійснюється на розсуд суду з відповідною оцінкою всіх обставин справи, що районний суд в ході судового розгляду цієї справи і зробив.

Судом першої інстанції надано об'єктивну оцінку характеру та обставинам вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, особі порушника, який раніше не судимий та до адміністративної відповідальності не притягався, не працює, має на утриманні малолітню дитину 2006 року народження та дружину, також ступінь його вини.

Крім того судом першої інстанції при призначенні стягнення обґрунтовано враховано ставлення самого правопорушника до скоєного, який повністю провину свою визнав, як при складанні протоколу так і в суді.

При тому судом першої інстанції було правильно враховано, що в результаті дій ОСОБА_3 не була заподіяна яка-небудь шкода правам та свободам громадян України, суспільним чи державним інтересам.

Таким чином, суд першої інстанції, керуючись ст. 22 КУпАП, прийняв законне рішення про можливість звільнення ОСОБА_3від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду не вбачається.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора,який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції- залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнили від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення обмежившись усним зауваженням та провадження у справізакрили- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остат очна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун