АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Осіпова Л.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень.

Згідно з постановою 15 жовтня 2014 року о 23 годині 50 хвилин по вул. Сабурова, 18 у м. Києві ОСОБА_2 керував автомобілем «Лексус» д.н.з.НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння та в порушення п. 2. 5 Правил дорожнього руху України від проходження у встановленому законом порядку огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження в справі закрити.

За доводами ОСОБА_2 викладені у протоколі про адміністративне правопорушення дані не відповідають дійсним обставинам та сфабриковані працівниками міліції. При цьому апелянт зазначає, що 15 жовтня 2014 року приблизно о 23 годині 20 хвилин разом із своїми друзями на автомобілі «Лексус» д.н.з.НОМЕР_1 приїхав до кафе, розташованого по вул. Сабурова, 20 у м. Києві. Автомобіль він залишив на проїзній частині дороги та пішов з друзями до кафе, де став вживати спиртні напої. Приблизно в 00 год. він вийшов з кафе та підійшов до свого автомобіля, де взяв цигарки. В цей же час до нього підійшов працівник ДАІ та заявив, що він, ОСОБА_2, керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння. На це він пояснив, що спиртні напої вживав лише після приїзду до кафе, і після цього не керував автомобілем, а тому відповідно не є учасником дорожнього руху. Проте працівники міліції стали вимагали у нього посвідчення водія і технічний паспорт на автомобіль. Він пред'явив працівникам ДАІ лише посвідчення журналіста як документ, що посвідчує його особу. Протокол про адміністративне правопорушення в його присутності складений не був, жодний автомобіль працівники ДАІ не зупиняли та не залучали будь-яких осіб в якості понятих. Про наявність протоколу йому стало відомо лише після отримання копії оскарженої постанови суду.

Вважає, що відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про відмову отримати ним копію цього документу, неправильне зазначення адреси його проживання, а саме будинок АДРЕСА_2 замість АДРЕСА_1, а також те, що у протоколі не було зазначено свідком ОСОБА_3, пояснення якого про зупинення працівниками міліції автомобіля під його, ОСОБА_2, керуванням приєднано до справи, свідчать про підробку працівниками ДАІ протоколу про вчинення ним правопорушення. Зауважує і на тому, що керований ним транспортний засіб не було затримано, і його не було відсторонено від керування транспортним засобом.

Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2015 року.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції є обґрунтованим, оскільки строк на подачу апеляційної скарги ним пропущено з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення інспектора ДПС ВДАІ та свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно положень ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України за обставин, викладених у постанові, є обгрунтованим та підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а також тими, що були досліджені в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції.

Зокрема, згідно даних, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серія АВ2 № 017246, ОСОБА_2 15 жовтня 2014 року о 23 год. 50 хв. по вул. Сабурова, 18 в м. Києві керував автомобілем «Лексус» д.н.з.НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіряного покриву обличчя), та від проходження огляду на стан сп'яніння як з використанням спеціального технічного засобу, так і у лікаря нарколога відмовився в присутності двох свідків (а.с. 2).

Відмова ОСОБА_2 від запропонованого працівниками ДАІ проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а саме з використанням спеціального технічного засобу, а також медичного огляду, підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 5).

Крім того, допитаний в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що був очевидцем переслідування автомобіля «Лексус» працівниками ДАІ на службовому автомобілі з проблисковими маячками на житловому масиві Троєщина у м. Києві. Вказаний автомобіль зупинився на вул. Сабурова у м. Києві недалеко від кафе. З водійського місця автомобіля вийшов ОСОБА_7 Надалі в його, свідка, присутності працівники ДАІ пред'явили до ОСОБА_7 претензії щодо керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, проти чого останній заперечував, стверджуючи, що він не керував транспортним засобом.

З пояснень свідка ОСОБА_6, наданих ним суду першої інстанції, вбачається, що 15 жовтня 2014 року в його присутності та в присутності іншого свідка водій автомобіля «Лексус» д.н.з.НОМЕР_1 ОСОБА_2, будучи зупиненим працівниками ДАІ, відмовився від запропонованого останніми проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а саме, як із застосуванням приладу «Драгер», так і у лікаря нарколога (а.с. 31).

Підстави вважати, що показання вказаних свідків не відповідають дійсності, відсутні. В той же час свідок ОСОБА_6 був допитаний безпосередньо в суді першої інстанції, а свідок ОСОБА_3 - безпосередньо в суді апеляційної інстанції.

При цьому наведені показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є послідовними, відповідають і їх первинним поясненням, приєднаним до матеріалів справи (а.с. 5, 6).

Крім того, вони об'єктивно узгоджуються з іншими доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні апеляційної інстанції інспектор ДПС ВДАІ Деснянського району м. Києва ОСОБА_8 пояснив, що 15 жовтня 2014 року, вночі, він та його напарник під час чергування помітили автомобіль «Лексус», який нерівно рухався по дорозі на великій швидкості. На службовому автомобілі з проблисковими маячками вони стали переслідувати вказаний автомобіль, який зупинився на вул. Сабурова у м. Києві біля тротуару. З автомобіля вийшов водій ОСОБА_2 з двома чоловіками та жінкою. Коли він, свідок, підійшов до ОСОБА_2 та виявив наявність у нього запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, то запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, на що останній не погодився, став наголошувати, що не керував транспортним засобом, відмовився надавати посвідчення водія та технічний паспорт на автомобіль. В цей час, до нього підійшов чоловік, який заявив, що був очевидцем керування ОСОБА_2 автомобілем, про що надав письмові пояснення. Також в присутності двох свідків щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення, підписувати який останній відмовився.

При цьому, в показаннях як інспектора ДПС ВДАІ ОСОБА_8, так і свідка ОСОБА_3 не міститься суперечностей щодо обставин переслідування автомобіля під керуванням ОСОБА_2, так і щодо місця його зупинення в результаті такої дії (а.с. 119, 129).

Показання в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_2 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння не керував, а в цей день вони разом з ОСОБА_2 на автомобілі останнього прибули до кафе, розташованого на вул. Сабурова у м. Києві, де стали вживати спиртні напої, святкуючи день народження ОСОБА_10, і лише після того, як ОСОБА_7 вийшов з кафе та підійшов до свого автомобіля, звідки дістав цигарки, до нього підійшли працівники ДАІ та звинуватили в тому, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, то вони не приймаються до уваги, оскільки повністю спростовані сукупністю раніше викладених доказів, які доповнюють один одного та не містять суперечностей.

Що стосується посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення даних про відмову отримати ним копію цього документу, на неправильне зазначення номеру будинку, в якому він проживає, а також на те, що у протоколі не було зазначено свідком ОСОБА_3, як на підставу стверджувати про його недійсність, то вони не ґрунтуються на законі, оскільки при складанні відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення вимоги ст. 256 КУпАП дотримані. Зокрема, в протоколі зазначені суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за нього, прізвища, адреси свідків, інші відомості, необхідні для вирішення справи. Також у протоколі міститься запис про відмову ОСОБА_2 від підписатися протоколу. Зазначення ж в адресі ОСОБА_2 номеру будинку АДРЕСА_2 замість АДРЕСА_1 є технічною помилкою.

Що стосується посилань ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що працівниками ДАІ не було затримано його автомобіль, а його не було відсторонено від керування транспортним засобом, то вони будь-яким чином не спростовують висновок суду, оскільки ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 в порушенні вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та в межах строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, за своїм видом та розміром відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

За таких обставин підстави для скасування постанови та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Дарницького районного суду м. Києва від 9 січня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її оголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Осіпова Л.О.