Номер провадження: 33/785/397/15
Номер справи місцевого суду: 521/4556/15-п
Головуючий у першій інстанції Журик С.В.
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Копіца О.В., в присутності особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши її апеляційну скаргу на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року,

встановив:

Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до постанови суду, 08.02.2015 року, приблизно о 15 год. 45 хв., в м. Одесі, на регульованому перехресті вул.. Старопртофранківська - В. Арнаутська, пішохід ОСОБА_2 перетинаючи проїжджу частину на вул. Старопортофранківській на червоний сигнал світлофору раптово вийшла на проїжджу частину, по якій рухався автомобіль «Сітроен Берлінго», держ. номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4, при цьому не переконавшись в безпеці руху для себе та інших учасників руху, в наслідок чого стався наїзд на неї та транспортний засіб отримав механічні пошкодження, а пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.п.8.7.7., 4.14 а), б) ПДР, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заперечила факт вчинення нею правопорушення з тих підстав, що при розгляді справи в суді 1-ої інстанції допущена неповнота розгляду та не досліджені докази по справі, а саме:

- водій ОСОБА_4 в порушення ПДР не повідомив про ДТП органи міліції та не викликав карету швидкої допомоги;

- подія мала місце 08.02.2015р., а протокол про адміністративне правопорушення складено 05.03.2015р. та в ньому не зазначені свідки події;

- свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на місці події не було, а про їх обізнаність стосовно ДТП ОСОБА_4 повідомлено лише 24.02.2015р.;

- пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, про те, що вони не бачили який був сигнал світлофора, не можуть слугувати беззаперечним підтвердженням її вини;

- співробітником ДАІ не відібрано пояснення у водія маршрутного таксі, який залишав водію свої контактні номери;

- якби пішохід ОСОБА_2 раптово вибігла на смугу руху з правого боку, наїзд на неї відбувся б правою, а не лівою стороною автомобіля (згідно схеми ДТП).

Таким чином, ОСОБА_2 вказуючи на те, що не вчиняла дій (умисних чи з необережності), спрямованих на порушення ПДР, не погодившись з постановою суду 1-ої інстанції, просила скасувати її та закрити провадження по справі.

Окрім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2. просила поновити їй строк апеляційного оскарження зазначеної постанови суду, у зв'язку з його пропуском з поважної причини, оскільки вперше апеляційна скарга подана у перший робочий день 05.05.2015 р., що наступив після святкових днів 01-04 травня 2015 року, проте постановою Апеляційного суду Одеської області від 12.05.2015 року її апеляційна скарга була повернута у зв'язку з пропуском передбаченого законом строку та не подано клопотання про його поновлення.

Апеляційним судом розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 призначався на 19.06.2015 року, 03.07.2015 року, 10.07.2015 року.

Двічі судовий розгляд зазначеної апеляційної скарги переносився за клопотанням апелянта, в яких вона зазначала про те, що погано себе відчуває.

В судове засідання, призначене на 10.07.2015 року ОСОБА_2 не з'явилась, до канцелярії суду було надано клопотання її чоловіка ОСОБА_9, в якому зазначено, що у зв'язку з сильними болями в спині та тазу ОСОБА_2 терміново госпіталізована та не може прийняти участь в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що дії ОСОБА_2 по неодноразовому заявленню клопотань про відкладення розгляду справи свідчить про зловживання наданими їй процесуальними правами та на затягування розгляду справи.

Окрім того, в судовому засіданні, яке було призначене 12.06.2015 року чоловіку апелянта ОСОБА_9 було роз'яснено право передбачене ст. 268 КУпАП скористатись послугами адвоката, або іншого фахівця у галузі права для захисту інтересів ОСОБА_2 у разі неможливості особисто приймати участь при розгляді справи, однак апелянт таким правом не скористалась.

Більш того, відповідно до ч.4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.

З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_2 на підставі доводів, викладених в ній, а також доказів, які містяться в матеріалах справи.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності .... протягом 10 днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Частина 3 зазначеної статті також передбачає, що копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 була присутня при розгляді справи в суді першої інстанції та при оголошенні постанови суду 23.04.2015 року.

Разом з тим, постанова суду була проголошена 23.04.2015 року. Строк подання апеляційної скарги встановлений до 03.06.2015 року. Проте, наступним робочим днем, відповідно до ч. 3 ст. 67 та ч. 1 ст. 73 КЗпП України, є 05 травня 2015 року, тобто передбачений законом строк пропущений ОСОБА_2 з поважної причини та підлягає поновленню.

Стосовно доводів ОСОБА_2 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 573459 від 05.03.2015 року, складеного ст. інспектором ДАІ Плахотнюком В.О., вбачається, що 08.02.2015 року, приблизно о 15 год. 45 хв., в м. Одеса на регульованому перехресті вул. Старопртофранківська - В. Арнаутська, пішохід ОСОБА_2, перетинаючи проїжджу частину на вул.. Старопортофранківській на червоний сигнал світлофору раптово вийшла на смугу руху автомобіля «Сітроен Берлінго», держ. № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 при цьому не переконавшись в безпеці руху для себе та інших учасників руху, внаслідок чого стався наїзд на пішохода ОСОБА_2, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження, а а/м «Сітроен Берлінго» отримав механічні пошкодження.

В судовому засіданні суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 свою вину у вчиненні зазначенного правопорушення не визнала та пояснила, що 08.02.2015 р. коли вона разом із малолітнім сином переходила дорогу на перехресті вул.. Прохорівська та В. Арнаутська в м. Одесі на зелений сигнал світлофору, її збив автомобіль марки «Сітроен». Автомобіль в'їхав в неї зліва, ліва фара в наслідок удару розбилась. Вона знаходилась у стресовому, а водій ОСОБА_4 працівників ДАІ та карету швидкої допомоги не визвав. Вважає саме водія а/м «Сітроен Берлінго» винуватим вчиненому ДТП, оскільки вона переходила проїжджу частину на зелений сигнал світлофору.

Допитаний в судовому засіданні суду 1-ої інстанції, водій ОСОБА_4 пояснив, що 08.02.2015 року, приблизно о 15 год. 45 хв., в м. Одесі, на зазначенному вище регульованому перехресті ОСОБА_2 з дитиною перебігала на горівший для неї червоний сигнал світлофору , його автомобіль марки Сітроен по касательній зачепив її і вона сумкою розбила йому фару автомобіля. ОСОБА_11 пояснила, що претензій вона не має і що працівників ДАЇ та карету скорої медичної допомоги викликати не треба. Рядом знаходилась машина ДАЇ, які наполягли, щоб вони в такому разі написали, що претензій один до одного не мають.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що водій ОСОБА_4, в порушення ПДР не повідомив про ДТП органи міліції та не викликав карету швидкої допомоги, оскільки вони об'єктивно спростовуються матеріалами справи, а саме поясненнями ОСОБА_2 від 09.02.2015 року, в яких вона власноручно написала, що з місця ДТП вона пішла (а.с.12), копією пояснень ОСОБА_2 від 08.02.2015 року, в яких вона вказує на відсутність претензій до водія а/м «Сітроен Берлінго» (а.с. 16); поясненнями ОСОБА_4 від 24.02.2015 року (а.с.22), поясненнями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_6 (а.с.23-24), згідно з якими ОСОБА_4 пропонував ОСОБА_2 викликати органи міліції та карету швидкої допомоги, на що вона відмовилась; поясненнями ОСОБА_8, ОСОБА_7 від 28.02.2015 р., згідно з якими ОСОБА_2 відмовилась від оформлення співробітниками ДАІ факту ДТП. (а.с. 24-25).

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що подія мала місце 08.02.2015 р., а протокол про адміністративне правопорушення складено 05.03.2015 р. та в ньому не зазначені свідки події, оскільки протокол складався після встановлення кола осіб, причетних до вчинення ДТП, а також після проведеннявідповідної перевірки про наявність в діях учасників ДТП складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Крім того, вимогами ст.ст. 254-257 КпАП України не встановлено обов'язкове складення протоколу в день вчинення правопорушення.

Також, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_2 про те, що подія мала місце 08.02.2015р. та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 на місці події не було, а про їх обізнаність стосовно ДТП повідомлено ОСОБА_4 24.02.2015р., оскільки вказані свідки встановлені під час проведення перевірки по факту ДТП.

Стосовно пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, про те, що вони не бачили який був сигнал світлофора, тому не можуть слугувати беззаперечним підтвердженням вини пішохода ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що їх пояснення не мають суттєвого значення для встановлення наявності вини в її діях, оскільки в наданих ними письмових поясненнях, вони не бачили, на який саме сигнал світлофору рухався а/м „Сітроен" та пішохід ОСОБА_2.

Стосовно тверджень ОСОБА_2 про те, що співробітником ДАІ не відібрано пояснення у водія маршрутного таксі, який залишав водію свої контактні номери, апеляційний суд вважає їх голослівними, оскільки на стадії перевірки, а також в ході судового розгляду клопотань від ОСОБА_2 та інших учасників про встановлення та виклик даного свідка не надходило.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що якби пішохід ОСОБА_2 раптово вибігла на смугу руху з правого боку, наїзд на неї відбувся б правою, а не лівою стороною автомобіля (згідно схеми ДТП), суд вважає, що вони спростовуються матеріалами справи, а саме поясненнями ОСОБА_4 від 24.02.2015 року (а.с.22), поясненнями ОСОБА_12, ОСОБА_6 (а.с. 23-24), в яких вони вказували на те, що водій автомобілю «Сітроен Берлінго», намагаючись запобігти зіткненню із пішоходом ОСОБА_2 почав гальмувати та їхати праворуч. Підстав не довіряти поясненням свідків, у суду не має.

Оскільки відповідно до Акту технічного огляду автомобілю «Сітроен Берлінго», держ. № НОМЕР_1 від 10.02.2015 року (а.с. 20) встановлена наявність механічного пошкодження лівої передньої фари, тому суд 1-ої інстанції вірно кваліфікував наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Отже, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується перерахованими доказами, які є належними та допустимими. Оцінивши викладені вище обставини в їх сукупності, дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом 1-ої інстанції докази досліджені належним чином та їм надана вірна оцінка, тому не має підстав для скасування або зміни постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

постановив:

Клопотання ОСОБА_2 - задовольнити, та поновити їй процесуальний строк на оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 23.04.2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца