П О С Т А Н О В А

04.02.2015 рокуСправа №: 131/2606/14-п

Суддя Іллінецького районного суду Димбіцький Ю.В. розглянувши в м.Іллінці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, по ст.85 ч.4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 000521 від 29 жовтня 2014 року, «29 жовтня 2014 р. в період часу із 13.00 по 13.40 год. на річці Сорока поблизу с.Чортория Іллінецького району громадянин ОСОБА_1 здійснював незаконний вилов риби забороненим сітним знаряддям лову хваткою в кількості 1 шт. в результаті чого виловив цінні види риби: судак 3шт., товстолоб 30 шт., сазан 2 шт. загальною вагою 10 кг, чим наніс збитки рибному господарству України».

При розгляді справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав і пояснив, що дійсно 29 жовтня 2014 року в обідній час він прийшов із хваткою на річку біля с.Чортория Іллінецького району, де багато людей виловлювали рибу. Особисто він не встиг нічого зловити, однак при цьому разом із іншими рибалками був затриманий працівником рибоохорони, який склав відносно нього протокол про незаконний вилов риби та вписав у нього виловлену іншими людьми рибу. Він злякався відповідальності і, будучи необізнаним у юридичних наслідках, під диктовку працівника рибоохорони написав своє визнавальне пояснення. Звертає увагу суду на те, що жодних свідків, які підтвердили б безпосередній вилов зазначеної у протоколі риби саме ним, у протоколі не вказано. Він вважає, що безсторонніх, окрім зацікавленого у притягненні його до адміністративної відповідальності працівника рибоохорони, доказів його вини немає. Відтак ОСОБА_2 просить закрити провадження у справі відносно нього за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.85 ч.4 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали адміністративної справи, доходжу висновку, що його вина у скоєнні правопорушення не доведена із наступних мотивів.

Згідно ст.19 Конституції України, посадові особи органів державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вказаного протоколу про адміністративне правопорушення № 000521 від 29 жовтня 2014 року, доказами вини ОСОБА_1 у його скоєнні є лише сам складений головним державним інспектором Вінницької рибоохорони протокол про адміністративне правопорушення та його власноручне пояснення у ньому. При цьому зміст такого пояснення є повністю автентичним викладеній державним інспектором у протоколі суті адміністративного правопорушення, що підтверджує пояснення ОСОБА_1 про їх викладення ним під диктовку посадової особи. Натомість у матеріалах адміністративної справи відсутні зазначення осіб і пояснення свідків очевидців описаної у протоколі події, протокол(и) перерахунку та зважування риби.

Заперечення ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення при розгляді адміністративної справи є не забороненим законом вільним способом його захисту. Вони мають бути прийнятими до оцінки, оскільки судочинство в Україні провадиться на засадах рівності сторін - учасників судового процесу перед законом і судом. Принцип змагальності характеризує таку організацію судового процесу, коли функції обвинувачення й захисту, підтримання цивільного позову й заперечення проти нього, відокремлені від судової діяльності, виконуються субєктами, які користуються рівними правами для відстоювання своїх інтересів, а суд виступає головним субєктом, що здійснює керівництво судовим засіданням і вирішує цю справу.

За своєю суттю принцип змагальності передбачає рівні можливості й умови для виконання функції обвинувачення та захисту, підтримання цивільного позову й відповіді на нього. Процесуальна рівність означає, що всі заходи, які вправі вжити обвинувач для доказування обвинувачення, захист має право застосовувати для його спростування, а все, що вправі робити цивільний позивач для підтримання позову, може робити цивільний відповідач для його заперечення.

В той же час заперечення ОСОБА_1 свої вини у скоєнні адміністративного правопорушення повністю нівелює юридичне значення вказаних державним інспектором Вінницької рибоохорони доказів, що обгрунтовувались виключно лише визнавальними письмовими поясненнями особи.

Як визначено у ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо обвинуваченої особи мають тлумачитись на її користь. Відтак за відсутності будь-яких безсторонніх належних допустимих обєктивних доказів здійснення вилову 29 жовтня 2014 року саме ОСОБА_1 зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення переліку видів і кількості риби, наявність обєктивної сторони описаного у протоколі адміністративного правопорушення є не доведеною.

Таким чином вважаю, що в діях ОСОБА_1 обєктивно не встановлений і належним чином не зафіксований склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.85 ч.4 КУпАП. Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП, відсутність складу адміністративного правопорушення виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення і зумовлює закриття розпочатого провадження. Тому провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити з цієї підстави.

Крім того, оскільки зазначена подія датована у протоколі про адміністративне правопорушення 29 жовтня 2014 року, а розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувається 4 лютого 2015 року, провадження у ній відносно ОСОБА_1 належить закрити також внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення встановленого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.38, 85 ч.4, 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.85 ч.4 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях обєктивно підтвердженого і належним чином зафіксованого складу адміністративного правопорушення та внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення встановленого ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Вінницької області через Іллінецький районний суд.

Суддя: Ю.В. Димбіцький