АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа №33/796/12/2015 Постанова винесена суддею Дячук С.І.
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Кепкал Л.І., розглянувши за участю захисника ОСОБА_3 та особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4 матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік та шість місяців.

Як зазначено в постанові ОСОБА_4 09 серпня 2014 року о 09 год. 30 хв. по Кільцевій дорозі в м. Києві керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 «А» ПДР України. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із вказаною постановою ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року та провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду, яка винесена без всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи в їх сукупності.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на захист, оскільки суд розглянув справу без захисника, хоча останній надав клопотання про перенесення розгляду справ на іншу дату. Через що захист був обмежений в поданні інформації про його особу, а зокрема про те, що він хворіє на виразкову хворобу шлунку з 2003 року, а в день складання протоколу відносно нього хвороба була в загостреному стані.

Також, вказує, що суд першої інстанції вдався до спрощеного підходу судового розгляду справи, не задовольнив клопотання захисту про виклик інспектора ДАІ та лікаря - нарколога для всебічного та повного з'ясування обставин справи. Постанова обґрунтована поясненнями свідків, які викликають сумніви, оскільки написані одним почерком.

Крім того, апелянт зазначає, що в порушення вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення йому не був вручений. А огляду на стан сп'яніння інспектором ДАІ проведено без дотримання інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу, що було залишено поза увагою суду.

Постановою суд визнав, що лікарем-наркологом медичний огляд проведений у встановлено порядку, проте даний висновок на думку апелянта є не дійсним згідно п. 3.22 Інструкції 400/666, оскільки складений з порушенням її вимог, так як лікар-нарколог не склала його безпосередньо після його огляду та не повідомила про результат огляду, про що свідчить відсутність його підпису у п. 11 даного висновку.

З листа КМНКЛ «Соціотерапія» вбачається, що лікар-нарколог о 11 год. 54 хв. також провів обстеження на стан алкогольного сп'яніння приладом Драгер, результати якого були - 0,12 проміле, що свідчило про відсутність алкогольного сп'яніння, проте судом зазначено, що наступні за часом вимірювання не спростовують результату вимірювання проведеного інспектором ДАІ.

Крім того, ОСОБА_4 зазначає, що при накладенні судом першої інстанції стягнення не було взято до уваги його матеріальний стан, те, що до адміністративної відповідальності притягується вперше, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, і автомобіль використовує у робочих цілях, оскільки є підприємцем, а тому позбавлення права керувати транспортним засобом поставить його і родину у скрутне становище, оскільки іншого джерела доходу не має.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ретельно перевіривши матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Висновок судді місцевого суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, за викладених у постанові обставин, є правильним.

Доказом вчинення ОСОБА_4 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному уповноваженою на те особою, результати проведення тесту, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп'яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 004585 від 09.08.2014 р., пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення, розпискою ОСОБА_3, пояснення в суді апеляційної інстанції інспектора ДАІ - ОСОБА_7, лікаря - нарколога ОСОБА_8, копія журналу обліку проведення тестів спеціального технічного засобу газоаналізатора Драгер алкотестер 6810 № 0243 та роздруківок з вищевказаного приладу №№ 593 та 594 за 09.08.2014 р., а також копією листа ТОВ « АТЗТ» компанії « Сатурн Дейта Інтернешнл».

Так, допитаний в суді апеляційної інстанції інспектор ДАІ - ОСОБА_7 пояснив, що 09.08.2014 року, він в складі автопатруля знаходився, згідно дислокації на вул. Кільцева Дорога в м. Києві. В зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час, ним був зупинений автомобіль НОМЕР_2, під керуванням, як встановлено пізніше, ОСОБА_4 та була зазначена причина зупинки, а саме, порушення правил користування ременями безпеки. В процесі спілкування з водієм, ОСОБА_10 було виявлено у ОСОБА_4 ознаки алкогольного сп'яніння, зокрема, запах алкоголю з порожнини рота, в зв'язку з чим було запропоновано пройти в установленому законом порядку огляд на стан сп'яніння.

Після чого, були зупиненні два свідки, в присутності яких ОСОБА_4 у відповідності до Інструкції , було запропоновано проведення огляду на стан сп'яніння за допомогою спеціального технічного засобу, показник якого в результаті проведення тесту показав більше 0,2 проміле алкоголю в крові, а саме 0,29%. ОСОБА_4 був відсторонений від керування автомобілем, і згідно розписки, дружина водія зобов'язалась доставити транспортний засіб за певною адресою. Оскільки ОСОБА_4 не погодився з зазначеними результатами технічного засобу, то у відповідності до Інструкції, йому було запропоновано проведення огляду на стан сп'яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_4 дав згоду, і працівниками ДАІ була забезпечена його доставка до найближчого медичного закладу. В присутності ОСОБА_7 лікарем наркологом ОСОБА_4 був оглянутий, в тому числі з використанням спеціального технічного засобу « Драгер» та в подальшому направлений на здачу аналізів.

Вищенаведені показання ОСОБА_7 повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до яких 09 серпня 2014 року близько 10 год. 50 хв. водій автомобіля « ЗАЗ» ОСОБА_4, за згодою, пройшов тест на стан сп'яніння на приладі « Драгер», результат якого показав 0,29 %. При цьому, як вбачається з постанови суду першої інстанції, свідок ОСОБА_5 особисто повідомив суду про те, що перед тестуванням ОСОБА_4, свідки переконалися в цілісності упаковки накладних частин « Драгера».

Згідно з даними тестування ОСОБА_4 на алкоголь на місці ( алкотестер 6810, прилад 0243, тест № 593), проведеного 09.08.2014 року о 10 год. 52 хв., показник сп'яніння становив - 0, 29%, з чим ОСОБА_4 був ознайомлений ( а.с. 3).

Лікар - нарколог ОСОБА_11 в суді апеляційної інстанції зазначила, що за інформованої згоди ОСОБА_4 вона проводила його огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. При цьому, даний огляд був проведений у відповідності до постанови КМ України від 17.12.2008 року та спільного наказу МВС, МОЗ України № 400/666 від 09.09.2009 року. Оглянувши ОСОБА_4, лікарем були виявлені клінічні ознаки, що характерні для алкогольного сп'яніння, а саме: шкірні покриви обличчя різко гіперемовані, склери ін»єковані, загальна загальмованість, відмічалась змазаність мови, а також мали місце й інші розлади: горизонтальний розмашистий ністагм, похитування в позі Ромберга, наявне тремтіння повік, про що вона відразу ж зазначила в акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та реакцію за № 004585. Після цього, роздрукувавши копію результатів тесту з технічного засобу «Драгер», який з собою привезли працівників ДАІ, що супроводжували ОСОБА_4, і результат якого показував 0,29 проміле, лікар за допомогою аналогічного технічного засобу, провела огляд на стан сп'яніння ОСОБА_4, показник якого в результаті проведення тесту показав 0,12 проміле алкоголю в крові, тобто як пояснила лікар, тест показав залишок ознак алкогольного сп'яніння, зважаючи на те, що згідно інструкції про виведення алкоголю та наркотичних речовин з організму за годину виводиться 0,15 - 0,17 проміле.

Крім того, оскільки ОСОБА_4 категорично заперечував перебування в стані сп'яніння, то лікар за власною ініціативою, для більшої достовірності свого висновку, направила ОСОБА_4 на здачу аналізів сечі, отримавши результат по яких про знайдення в сечі ОСОБА_4 0, 45 % етанолу, лікар ОСОБА_11 заповнила п.10 висновку № 004585 про перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння.

Висновок Київської міської наркологічної клінічної лікарні « Соціотерапія» № 004585 ( а.с. 4) свідчить про те, що згідно з результатами огляду, який був проведений об 11 год. 50 хв. 09 серпня 2014 року, ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Вищенаведені докази є належними, допустимими та в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_4 п.2.9 «А» ПДР України та спростовують твердження апелянта ОСОБА_4 про те, що він не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Твердження ж ОСОБА_4 про те, що виявлені у нього ознаки алкогольного сп'яніння були пов'язані із вживанням лікарських засобів, що містять етиловий спирт від виразки шлунку, яка на той час загострилась, спростовуються показаннями лікаря - нарколога, яка проводила огляд ОСОБА_4 та досліджувала результати перевірки на наявність парів етилового спирту у видихуваному ОСОБА_4 повітрі та аналізів біологічних матеріалів ( сечі), згідно яких лікар - нарколог категорично виключила те, що результати тестів та аналізів пов'язані з прийомом лікарських препаратів, що містять етиловий спирт.

Необгрунтованими є й доводи апелянта про недійсність результатів огляду лікарем - наркологом з приводу того, що такий огляд проведено більш ніж через 2 години з моменту встановлення підстав для його здійснення, адже, як вбачається з матеріалів справи, лише в 10 год. 52 хв. виникла підстава для проведення такого огляду у лікаря в зв'язку з незгодою ОСОБА_4 з результатами проведення на місці зупинки тесту за допомогою спеціального засобу «Драгера». Окрім цього, факт невручення ОСОБА_4 копії висновку щодо результатів медичного огляду, не свідчить про допущення порушень лікарем - наркологом при огляді ОСОБА_4, дослідженні нею результатів тестів і аналізів та при складанні висновку відносно останнього.

Що стосується тверджень ОСОБА_4 з приводу того, що працівниками ДАІ до матеріалів справи про адміністративне правопорушення долучений інший чек з результатами тесту за допомогою « Драгера» - № 593, ніж той, що йому вручався на місці зупинки - № 594, то як вбачається з відповіді офіційного представника концерну Дрегер в Україні - віце-президента ТОВ « АТЗТКомпанія « Сатурн Дейта Інтернешенл» від 11.03.2015 р. № 137-03, зазначені чеки є дублікатами.

Що стосується доводу апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції вимог ст. 268 КУпАП, то вказані права були поновлені в суді апеляційної інстанції, де ОСОБА_4 скористався своїм правом на дачу пояснень, у тому числі про обставини подій, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою, тощо. В усякому разі порушення судом першої інстанції прав особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП та невручення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності копії протоколу про адміністративне правопорушення, на що посилався ОСОБА_4 у своїй апеляційній скарзі, не є підставою для скасування постанови судді районного суду і закриття провадження у справі за відсутністю в діях особи складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, визнання винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є законним та обґрунтованим.

Разом з тим, заслуговують на увагу посилання апелянта на суворість накладеного на нього адміністративного стягнення, котре не відповідає особі винного.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

При цьому слід врахувати, що стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Крім того, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Так, ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає альтернативні види адміністративних стягнень: штраф, позбавлення права керування транспортними засобами та адміністративний арешт.

З матеріалів справи вбачається, що накладаючи на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд першої інстанції не в повній мірі врахував дані про особу правопорушника, зокрема, те, що він до адміністративної відповідальності притягується вперше, є фізичною особою - підприємцем, за своїми трудовими функціями використовує автомобіль, і іншого заробітку не має, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а тому позбавлення права керувати транспортними засобами ставить його та його родину в скрутне становище.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, вважаю, що постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення слід змінити, та пом»якшити застосований до ОСОБА_4 вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині призначеного адміністративного стягнення.

Пом'якшити вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік та шість місяців - на штраф у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 4250 грн.

В решті постанову Святошинського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_4 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Л.І. Кепкал