АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/339/15 Головуючий у першій інстанції: Воздвиженський О.Л.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську,за участю ОСОБА_3, його апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого зварювальником АТ «Промарматура», який проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на один рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 травня 2015 року о 23 год. 30 хв. на 26 км. Автодороги Р-52 на блок посту в с. Кіровське Дніпровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 керував мопедом «Сузукіадресе» р3723 без д/н з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився на вимогу працівника міліції від проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану сп'яніння, чим скоїв правопорушення, за що ї був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить пом'якшити йому стягнення на непов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

В обґрунтуванні апеляційної скарги ОСОБА_3вказує, що вину свою визнає та винесене рішення є для нього занадто суворим. При цьому вказує, що йому суд не дав можливості повідомити про пом'якшуючі обставини, а саме, що він проживає разом з сім'єю з непрацездатними батьками (пенсіонерами) для яких потрібно щоб в сім'ї була особа яка буде керувати транспортними засобом, також дружина на даний час не працює в зв'язку з перебуванням в декретній відпустці. Крім того вказує, що працює в будівельному підприємстві та його часто направляють у відрядження, отже йому потрібен автомобіль.Просив врахувати те, що ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи і просив її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку апелянта, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні поданої апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності і правопорушником не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_3 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Районним судом правильно враховано характер вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, особу порушника та ступінь його вини, яка виражається у формі умислу, оскільки ОСОБА_3 усвідомлював протиправний характер своїх дії.

В свою чергу, вирішуючи питання щодо можливості пом'якшення накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує, той факт, що ОСОБА_3 вже неоднократно притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і в 2015 році /а.с. 8/, керування транспортним засобами, це не є основним джерелом його доходу, доказів про те, що на його утриманні знаходяться батьки та дружина, не надав.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що застосоване до ОСОБА_3 районним судом вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованим та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, тоді як доводи апеляційної скарги не дають законних підстав для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами терміном на один рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун