Справа № 638/9443/15-п
Провадження № 3/638/1553/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Задорожний М.І., розглянувши адміністративний матеріал відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП, -

встановив:

Згідно даних протоколу серії АП1 №280915 від 28.05.2015 року 18.03.2015 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Тойота д/н НОМЕР_1 в м. Харкові на перехресті вул. Університетській та Бурсацького узвозу, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_2С, який переходив проїзну частину по пішохідному переходу, внаслідок чого скоїв наїзд на вказаного пішохода. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.18.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнав і пояснив, що 18.03.2015 року рухався зі швидкістю 20-30 км/год. При здійсненні повороту на вул. Бурсацький спуск, виїхавши за пішохідний перехід, раптово дорогу почав переходити пішохід. Застосувавши всіх засобів для уникнення зіткнення, зупинив автомобіль, однак наїзду уникнути не вдалося.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1С, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного.

Відповідно до 18.1 Правил дорожнього руху України водій транспортного засобу, який наближається до не регулюючого пішохідного переходу, на якому знаходяться пішоходи, повинен зменшити швидкість, а за необхідності зупинитися, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створено перепону або небезпеку.

Як вбачається з протоколу серії АП1 №280915 від 28.05.2015 року 18.03.2015 року о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Тойота д/н НОМЕР_1 в м. Харкові на перехресті вул.Університетській та Бурсацького узвозу, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_2С, який переходив проїзну частину по пішохідному переходу, внаслідок чого скоїв наїзд на вказаного пішохода.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження в ході досудового слідства була проведена судова медична експертиза, згідно висновку №254-А/15 від 21.04.2015 року у ОСОБА_2 встановлено, що у звязку з подією, можливо, 18.03.2015 року мали місце наступні пошкодження: підшкірна гематома, садна потилочної області, які утворились від дії тупих твердих предметів, не виключено, що в результаті ДТП за обставин, викладених постраждалим в історії хвороби, які відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 №280915 від 28.05.2015 року, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, схемою ДТП, постановою про закриття кримінального провадження.

Суд відноситься критично до показів ОСОБА_1 в частині невизнання ним своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з мотивів, зазначених вище, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам, встановленим по справі та спростовуються даними, які містяться в матеріалах справи. Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що він не вчиняв адміністративного правопорушення розцінюється судом як засіб захисту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність в діях водія ОСОБА_1 порушень вимог п. 18.1 ПДРУ, які знайшли своє повне підтвердження, що свідчить про наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Факт заподіяння протиправними діями ОСОБА_1 тілесних пошкоджені потерпілому ОСОБА_2 не викликає ніяких сумнівів.

Таким чином, суддя дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно положень ст. 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини та ставлення до вчиненого, відсутність обставин, які помякшують або обтяжують його відповідальність, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції ст. 124 КУпАП, у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення інших, більш суворих, видів стягнень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 40-1, 124, 283, 284 КУпАП, суддя,-

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 400 (чотириста) гривень.

Відповідно до положень ст. ст. 307 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, тобто 800 (вісімсот) гривень.

На підставі ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції.

Строк предявлення постанови до виконання протягом трьох місяців, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя: