Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/382/15-п Головуючий у 1-й інст. Сікан В. М.
Категорія ст. 172-7 КУпАП Доповідач Шевченко В. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю секретаря Гибало В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Попільнянського району Житомирської області на постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.06.2015 року щодо:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 40-річчя Перемоги, 50 Попільнянського району Житомирської області, працюючого селищним головою Попільнянської селищної ради Житомирської області,

з участю: прокурора Мозгового О.В.,

захисника ОСОБА_3,

ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.06.2015 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 закрито в звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що діяння ОСОБА_2, зазначені в протоколі, не спричинили будь-яких негативних суспільних наслідків, а навпаки, з урахуванням укладеної угоди місцева громада отримала значні кошти і ця обставина свідчить про відсутність як корисливих мотивів, так і можливого виникнення конфлікту інтересів. З урахуванням цього суд дійшов до висновку про те, що оскільки не встановлено, що ОСОБА_2 діяв умисно, з корисливих мотивів, в інтересах свого сина, тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.06.2015 року та постановити нову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції, визначеної даною статтею.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що в даному випадку наявність конфлікту інтересів мало місце, оскільки ОСОБА_2, здійснюючи свої повноваження і виступаючи таким чином від імені територіальної громади, вчинив правочин шляхом укладення договору зі свої сином. Даний факт судом не розцінено як конфлікт інтересів, що є помилковим.

Неповідомлення селищним головою про конфлікт інтересів у порядку, визначеному законодавством, підтверджується зібраними та долученими до протоколу матеріалами, показами ОСОБА_2, секретаря селищної ради та виконавчого комітету селищної ради ОСОБА_4, та інших осіб, яких допитано під час розгляду справи.

Водночас, як зазначає апелянт, судом не враховано, що статтею 12-1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень селищний голова зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів. Тобто, закон прямо визначає орган, який зобов'язаний повідомити селищний голова за наявності в нього конфлікту інтересів. За таких обставин, посилання суду на відсутність складу та події правопорушення у зв'язку з відсутністю у селищного голови безпосереднього керівника у даному випадку є невірним.

Крім того прокурор вказує, що доведення до відома членів виконавчого комітету того факту, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_2 за своєю суттю не є повідомленням про конфлікт інтересів. Також, пункт 2 частини 1 статті 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», після внесення до нього змін Законом України № 224-УІІ від 14.05.2013 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реалізації державної антикорупційної політики», визначає обов'язкову письмову форму такого повідомлення, що зроблено не було.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що посилання суду на відсутність корисливого мотиву чи негативних суспільних наслідків в даному випадку є невірним, оскільки правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП, є правопорушенням з формальним складом і не передбачає обов'язкову наявність мотиву, мети, чи настання суспільно негативних наслідків.

Заслухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.1 Закону України «Про засади запобігання» і протидії корупції» під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Особи, зазначені у п. 1 та пп. «а», «б» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону, зобовязані: 1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; 2) повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Статтею 172-7 КУпАП встановлена відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Тобто, дана норма закону передбачає наявність двох складових частин, при встановленні яких особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності: наявність конфлікту інтересів і неповідомлення про нього безпосереднього керівника.

В провину ОСОБА_2 безпосередньо ставилось те, що він 06.01.2015 р., знаходячись у приміщенні селищної ради, розташованої в смт. Попільня по вул. Б.Хмельницького,7, діючи умисно, з корисливих мотивів, в інтересах свого сина, усвідомлюючи факт виникнення конфлікту інтересів, достовірно знаючи вимоги антикорупційного законодавства, підписав договір про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільні зі своїм сином. При цьому, діючи всупереч вимог вказаного законодавства, умисно не повідомив сесію та виконавчий комітет селищної ради про наявність конфлікту інтересів.

Суд першої інстанції всебічно та повно дослідив в сукупності докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, дав їм належну оцінку та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не встановлено наявність зв'язку між особистими інтересами та службовими повноваженнями ОСОБА_2, що фактично виключає конфлікт інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 2010 р. перебуває на посаді голови Попільнянської селищної ради Житомирської області. Рішення селищної ради про надання дозволу ОСОБА_5 на будівництво нежитлової будівлі було надано ще у 2007 р. На час укладання договору про пайову участь (06.01.2015р.) побудований ОСОБА_5 об»єкт нерухомого майна був прийнятий в експлуатацію.

Також, згідно рішення Попільнянської селищної ради від 18.01.2013р., яким затверджено Порядок залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури селища Попільня та Типовий договір, встановлено максимальний розмір зазначеної пайової участі - 8%. ОСОБА_5 вніс у місцевий бюджет саме такий розмір, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією.

Такі типові договори укладалися і з іншими особами, які підписував ОСОБА_2 як голова селищної ради. Всі наявні в матеріалах справи копії договорів укладені на однакових умовах.

Будь-якого конкурсу, яким ОСОБА_2, як голова селищної ради, мав можливість надати перевагу іншим особам, що вплинуло б на обєктивність або неупередженість прийняття рішення, при укладанні договору про пайову участь, не передбачено.

Питання підписання договору про пайову участь не виноситься на засідання сесії ради або виконкому , оскільки це не визначено Порядком від 18.01.2013р. Підписання договору не впливало на прийняття обєкта будівництва в експлуатацію.

В свою чергу ОСОБА_2 в усній формі повідомив виконавчий комітет селищної ради про укладання договору про пайову участь з ОСОБА_5 Його дії не спричинили будь-яких негативних суспільних наслідків. Разом з тим, внаслідок підписання зазначеного договору у місцевий бюджет надійшли значні кошти на розвиток інфраструктури смт. Попільня.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що при розгляді справи судом були порушені вимоги закону, що призвело до неправильного її вирішення.

Таким чином, дії ОСОБА_2 при укладенні договору про пайову участь у розвитку інфраструктури селища Попільня, укладений між ним як головою Попільнянської селищної ради та його сином, не містять складу корупційного діяння та не призвели до будь-яких наслідків, які б в подальшому носили негативний характер для громади селища, у тому числі фінансового характеру чи господарської діяльності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням місцевого суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, та не знаходить підстав для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції.

Враховуючи, що адміністративна відповідальність за ст.172-7 КУпАП виникає в разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, а також що під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень і що такого по справі не встановлено, апеляційний суд вважає, що правових підстав для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 172-7 КУпАП не має.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу прокурора Попільнянського району Житомирської області залишити без задоволення, а постанову Попільнянського районного суду Житомирської області від 12.06.2015 року про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_1