АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/252/15 Головуючий у першій інстанції: Приміч Г.І.
Категорія: ч.1 ст. 130КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3, розглянула йогоапеляційну скаргуна постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого слюсарем в ПАТ «Арселорміталл Кривий Ріг», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобамистроком на один рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015рокуОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, танакладенно на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобамистроком на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 березня 2015 року о 20. 20 год. ОСОБА_3 керував автомобілем ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_1 по вул. Об'їздна дорога м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з зовнішніми ознаками наркотичного сп'яніння (око повільно реагує на світло, сухість порожнини рота) на вимогу працівника міліції в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. За вказане правопорушення був притягнутий до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 17 квітня 2015 року подав апеляційну скаргу в якій просить скасуватипостанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КупАП.

В обґрунтуванні апеляційної скарги ОСОБА_3 вважає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. При цьому апелянт зазначає, що йому працівник ДАІ не запропонував пройти на місці огляд на стан сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Крім того апелянт вказує, що він діяв у стані крайньої необхідностітому, що йому потрібно було прибути на місце своєї роботи в зв'язку з чим не міг пройти огляд на стан сп'яніння в закладі охорони здоров'я. Також апелянт вказує , що суд першої інстанції в своїй постанові не вказав відомості про серію протоколу про адміністративне правопорушення, вказав інше місце вчинення адміністративного правопорушення та не взяв до уваги пом'якшуючі обставини.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану ним апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи і просив задовольнити в повному обсязі апеляційну скаргу.Зазначив, що дійсно відмовився від проходження медичного огляду оскільки йому необхідно було їхати на роботу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_3,вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку,що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Висновок районного суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП,відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 506901 від 10 березня 2015 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбаченихст. ст. 254 - 256 КУпАП; рапортом працівника Державтоінспекції МВС;письмовими поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з яких вбачається, що в їх присутності водійОСОБА_3відмовився на вимогу працівника ДАІ пройти медичний огляд для встановлення стану наркотичного сп'яніння, якому було роз'яснено його право та обов'язки та, те що водій ОСОБА_3 відмовився від підписання протоколу.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою Державтоінспекції МВС.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_3 правопорушення.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3, не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для скасування вищевказаної постанови суду.

Доводи апелянта стосовно незаконних дій працівника ДАІ, оскільки йому не запропоновано було пройти на місці огляд на стан сп'яніння,є безпідставними.З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 506901 від 10 березня 2015 року вбачається, що працівником ДАІ було встановлено, ознаки саме наркотичного сп'яніння ОСОБА_3, а тому повинні були діяти відповідно до п. 2.12 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 вересня 2009 року, а саме «у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 1.4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я». Що і було запропоновано правопорушнику.

Доводи апелянта стосовно того, що він діяв у стані крайньої необхідностіє надуманими та не підтверджуються матеріалами справи.

На думку суду апеляційної інстанціїдоводи скаржника стосовно того, що суд першої інстанції не вказав серію протоколу про адміністративне правопорушення, не є підставою для скасування постанови суду, оскільки в даній постанові зазначено номер протоколу, дату його складання, а також всі обставини даного правопорушення.

Що стосується доводів скаржника про неправильне встановлення судом місця скоєння правопорушення, то вони частково заслуговують на увагу.

Відповідно до всіх матеріалів справи: протоколу та пояснень свідків, ОСОБА_3 керував автомобілем по Об»їзній дорозі м.Кривий Ріг. Судом же в постанові допущена технічна помилка та зазначено, що правопорушник керував автомобілем по вул.Об»їздна дорогам.Кривого Рогу. У зв'язку з чим постанова суду в цій частині підлягає зміні, а вказівка суду на вулицю - виключенню з мотивувальної частини постанови.

Накладаючи на правопорушника ОСОБА_3 адміністративне стягнення, районний суд дотримався вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, правильно врахувавши при цьому характер вчиненого правопорушення, особу порушника та ступінь його вини.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність частковогозадоволення апеляційної скарги,а постанова місцевого суду підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуМаркідонова ОСОБА_8 - задовольнити частково, а постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, танакладенно на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортного засобу строком на один рік- змінити, виключивши вказівку суду на вулицю. Вважати місце скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_3 - Об»їзна дорога м.Кривого Рогу.

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун