АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду м. Києва - Васильєва М.А.,

за участю

потерпілого - ОСОБА_1

захисника - адвоката Войніканіс-Мирського Я.С.

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про поновлення строку на оскарження судового рішення та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, якою провадження щодо

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Київ, українка, громадянка України, фізична особа підприємець, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у постанові суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії № АБ № 385328 від 24 січня 2014 року ОСОБА_3 24 січня 2014 року приблизно о 12.30 год., керуючи автомобілем «Nissan» державний номерний знак НОМЕР_1, на перехресті вул. Здолбунівська та проспекту Григоренка в м. Києві, здійснила виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушила п. 8.7.3 ПДР України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суддя зазначив про те, що у протоколі не конкретизовано, який саме пункт п. 8.7.3 ПДРУ порушено ОСОБА_3, що унеможливлює вирішення питання щодо винуватості або невинуватості ОСОБА_3 у зв'язку з неконкретністю інкримінованих обставин, а складений та долучений до матеріалів справи під час додаткової перевірки рапорт співробітника ДАІ, яким уточнено підпункт Правил дорожнього руху, не може бут прийнято до уваги, оскільки рапорт не може бути визнано документом, що відображає інкриміновані особі обставини.

ОСОБА_1, не погоджуючись з постановою суду, подав клопотання про поновлення строку на її оскарження, посилаючись на те, що він не був повідомлений про день та час розгляду справи в місцевому суді, копія постанови йому не була направлена у встановлений законом строку, про прийняте рішення він дізнався випадково, а тому вважає, що строк пропущений з поважних причин, а також апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, прийняти нову постанову про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності, обґрунтовуючи вимоги тим, що в матеріалах справи достатньо доказів винуватості останньої.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи, переглянувши справу в межах поданої апеляції, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Статтею 269 КУпАП передбачені права потерпілого, якому адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду, в т.ч. право бути присутнім при розгляді справи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.. 278 КУпАП суддя при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, вирішує питання, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Разом з тим, даних вимог закону, суддя першої інстанції не дотримався, оскільки ОСОБА_1, який є потерпілим по даній справі, про час, день та місце розгляду справи належним чином не повідомлений, про що свідчить відсутність у матеріалах справи будь-яких документів, які б підтверджували зазначені обставини.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Відповідно до матеріалів провадження, за відсутності будь-яких даних про належне повідомлення потерпілого про день та час розгляду справи, копія постанови за заявою ОСОБА_1 від 26 грудня 2014 року видана останньому в цей же день (ас. 155).

5 січня 2015 року, тобто, поза межами строку, встановленого на апеляційне оскарження постанови суду, але в межах 10 діб з моменту отримання копії постанови, яка оскаржується, ОСОБА_1 подана апеляційна скарга.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, як пропущеного з поважних причин, а клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Разом з тим, вважаю, що апеляційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте, з наявних у справі даних суд позбавлений можливості всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати обставини.

Так, з наявних у справі даних беззаперечно встановлено, що 24 січня 2014 року приблизно о 12 год. 30 хв. на перехресті вул. Здолбунівська та проспекту Григоренка в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_3, яка керувала автомобілем «Nissan» державнийномерний знак НОМЕР_1, та ОСОБА_1, який керував автомобілем «Toyota» державний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Інші обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди, на які є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення, в судовому засіданні встановити чи спростувати не виявилося можливим.

При цьому, як вбачається з матеріалів, протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог закону, оскільки у протоколі зазначено, що ОСОБА_3 здійснила виїзд на перехрестя на забороняючий сигнал світлофору , чим порушила вимоги п. 8.7.3 ПДРУ (ас. 1).

Разом з тим, п. 8.7.3 ПДРУ передбачено три підпункти, згідно з якими заборонено рух при відповідних сигналах світлофору. Який саме підпункт порушений ОСОБА_3, з протоколу не вбачається, на що обґрунтовано послався суддя у постанові.

Крім того, схема ДТП, наявна у матеріалах, не відповідає вимогам Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справи України 26 лютого 2009 р. № 77, оскільки в ній не відображені або відображені неналежним чином: сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив'язка об'єктів та слідів; транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення відносно елементів проїзної частини та сталих орієнтирів; сліди гальмового шляху коліс транспортних засобів: їх розміщення відносно елементів проїзної частини; довжина від їх початку до кожного колеса транспортного засобу із зображенням місць розривів; довжина слідів на ділянках з різним покриттям; інші сліди та предмети, що стосуються пригоди: розміщення частин та об'єктів (уламки кузова, частинки фарби, уламки скла, осипання ґрунту, сліди рідини та ін.), що відокремилися від транспортного засобу, відносно елементів проїзної частини, транспортних засобів; площа розсіювання уламків скла, осипання ґрунту тощо; координати місця зіткнення, наїзду тощо відносно сталих орієнтирів; ширина проїзної частини разом з роздільними смугами; ширина тротуарів, узбіччя; розміри ділянок з різним станом дорожнього покриття; розміри та розміщення дефектів дорожнього покриття; розташування дорожньої розмітки; розташування світлофорів, дорожніх знаків та інших засобів технічного регулювання дорожнього руху, що з урахуванням наявних у справі пояснень учасників ДТП, позбавляє суд можливості взагалі дати оцінку наявним у справі доказам.

При цьому, дані, зафіксовані як в таблиці схеми ДТП, так і на фото не відображені на самій схемі.

Зазначені недоліки та порушення, допущені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, було виявлені й УДАІ м. Києва під час проведення перевірки за зверненням захисника ОСОБА_3

Судом першої та апеляційної інстанцій матеріали справи неодноразово поверталися до ВДАІ для проведення додаткової перевірки та дооформлення, однак, зазначені недоліки не усунуті, складені за відсутності учасників схеми перехрестя (ас. 113, 137) не відображають даних, які є істотними для розгляду справи та прийняття рішення, наявні рапорти працівників ДАІ (ас. 114, 136) про те, що в діях ОСОБА_3 встановлено порушення вимог п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху обґрунтовано судом першої інстанції визнані такими, що не можуть бути визнані документами, що відображають інкриміновані особі обставини, оскільки особа захищається від правопорушення, обставини якого викладені у протоколі про адміністративне правопорушення; висновок інспектора ВДАІ за результатами проведеної перевірки по матеріалам ДТП від 26 червня 2014 року (ас. 115-116) містить посилання на вчинення адміністративного правопорушення водіями ОСОБА_5 та ОСОБА_6; висновок інспектора ВДАІ за результатами проведеної додаткової перевірки по матеріалам ДТП від 4 грудня 2014 року (ас. 138-140), крім посилання на опитування інспектора ВДАІ ОСОБА_7, містить посилання на норми КУпАП України та Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджену наказом з Міністерства юстиції України, з розкриттям змісту зазначених нормативних актів, без будь-якого усунення встановлених по справі недоліків.

Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Враховуючи викладене, те, що наявність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП, не підтверджена будь-якими доказами, здобутими у справі, і на даний час втрачена можливість встановлення нових допустимих та належних доказів, є припущенням, на якому не може ґрунтуватись висновок про вчинення нею правопорушення, постанова місцевого суду, відповідно до якої провадження у справі щодо ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, - є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року

Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, якою провадження щодо ОСОБА_3 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва М.А. Васильєва