Адміністративна справа 359/5886/15-п
Провадження 3/359/1748/2014
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2015 р. суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. Туманова К.Л., розглянувши за участю заступника військового прокурора Дарницького гарнізону ОСОБА_1, адміністративні матеріали, які надійшли від Військової прокуратури Дарницького гарнізону, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого вантажником у ТОВ "Логістик Юніон", зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт: серія МЕ № 334362, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП України, -

в с т а н о в и в :

Із протоколу про адміністративне правопорушення, повязаного з корупцією від 26 червня 2015 р. вбачається, що ОСОБА_2 16.09.2011 р. наказом начальника окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" № 275-ос, зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозиметриста групи паспортного контролю другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-3".

11.03.2014 р. ОСОБА_2 звільнений в запас, на підставі наказу начальника окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" № 29-ос, та виключено зі списків особового складу, у військовому званні "сержант".

Згідно вимог пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції" (який діяв до 25.04.2015 р.) субєктом відповідальності за адміністративні корупційні правопорушення є військові посадові особи Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, аналогічна норма міститься в пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції".

Відповідно до п. 11 ст. 6 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" визначено, що військові посадові особи - це військовослужбовці, які обіймають штатні посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків, або які спеціально уповноважені на виконання таких обовязків згідно із законодавством.

Відповідно ст. 14 ЗУ "Про Державну прикордонну службу України" (далі - Закон), до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі ЗУ "Про військовий обовязок і військову службу".

Також ст. 14 Закону визначено, що на військовослужбовців Державної прикордонної служби України, крім військовослужбовців строкової служби, поширюються інші вимоги та обмеження, встановлені ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції".

Правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України згідно ст. 4 Закону є Конституція України, Закон України "Про державний кордон України", цей Закон, інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 6 Закону, у системі Державної прикордонної служби є органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини та інші.

Відповідно до вимог ст.ст. 16, 18, 19, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), затвердженого Законом України № 548-ХІУ від 24 березня 1999 року, сержант ОСОБА_2 проходив державну службу особливого характеру - військову службу, займався професійною діяльністю по практичному виконанню завдань і функцій держави та відповідно до наведених норм законодавства, зобовязаний бути зразком неухильного виконання вимог Конституції України, Законів України, наказів та розпоряджень, а також Статутів Збройних Сил України.

Крім цього, статутами Збройних Сил України та виданими в їх розвиток нормативними актами на сержанта ОСОБА_2 покладались посадові обовязки, якими передбачено виконання організаційно-розпорядчих функцій та адміністративно-господарських обовязків.

Крім того, Конвенцією ООН проти корупції, яка ратифікована Україною у 2006 році, з метою запровадження єдиних стандартів у сфері протидії корупції, визначено й коло субєктів вчинення корупційних діянь, що повинні притягуватись до відповідальності. Відповідно до статті 2 Конвенції до державних посадових осіб віднесені:

-будь-які особи, які обіймають посаду в законодавчому, виконавчому, адміністративному або

судовому органі Держави-учасниці, яку призначено чи обрано, праця якої оплачувана чи неоплачувана, незалежно від старшинства;

- будь-які інші особи, які виконують будь-яку державну функцію, зокрема для державного органу або державного підприємства, або надає будь-яку державну послугу, як це визначається у внутрішньому праві Держави-учасниці і як це застосовується у відповідній галузі правового регулювання цієї Держави-учасниці;

- будь-які інші особи, що визначаються як «державна посадова особа» у внутрішньому праві Держави-учасниці. Однак з метою вжиття деяких конкретних заходів, передбачених главою II цієї Конвенції "державна посадова особа" може означати будь-яку особу, яка виконує будь-яку державну функцію або надає будь-яку державну послугу, як це визначається у внутрішньому праві Держави-учасниці і як це застосовується у відповідній галузі правового регулювання цієї Держави-учасниці.

Таким чином, ОСОБА_2 обіймав посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозиметриста групи паспортного контролю другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-3", перебував у військовому званні "сержант", знаходився, згідно штатного розкладу в штаті окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України, являвся матеріально-відповідальною особою, був наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями в силу виконання своїх обовязків, а тому відповідно до вимог статті 2 Конвенції, пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (який діяв до 25.04.2015 р.) аналогічна норма міститься в пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про запобігання корупції", ст. 15 КУпАП є субєктом відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» на нього розповсюджуються вимоги фінансового контролю і він є субєктом декларування, та до 1 квітня 2015 року ОСОБА_2, враховуючи його звільнення 11.03.2014 у запас, зобовязаний був подати протягом одного року за своїм останнім місцем служби (ОКПП "Київ") декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік.

Не зважаючи на указану вимогу закону ОСОБА_2, всупереч вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції" станом на 01.04.2015 р. і по даний час декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік за останнім місцем проходження служби - окремий контрольно-пропускний пункт "Київ" Державної прикордонної служби України не подав, свої доходи не відобразив.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив встановлені ч. 1 ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" вимоги фінансового контролю, чим вчинив адміністративне правопорушення, повязане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнав повністю та щиро розкаявся. Повідомив, що дійсно на час звільнення не подав декларацію за минулий період.

Прокурор обставини викладені у протоколі про вчинення адміністративного корупційного правопорушення підтримав, зазначивши про наявність в діях ОСОБА_2 ознак корупційних діянь передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у звязку з чим просив суд, притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Суддя, розглянувши подані документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції" (який діяв до 25.04.2015 р.) субєктом відповідальності за адміністративні корупційні правопорушення є військові посадові особи Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, аналогічна норма міститься в пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції".

Так, наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" полковника ОСОБА_3 № 275-ос від 16.09.2011 р., молодший сержант військової служби ОСОБА_2 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення та призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозиметриста групи паспортного контролю другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-3" (а.с.11).

Відповідно до ст. 1 "Про Державну прикордонну службу України" на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Статтею 6 даного Закону передбачено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру, до якої входять, зокрема органи охорони державного кордону прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 10 вищевказаного Закону, органи охорони державного кордону безпосередньо виконують поставлені перед Державною прикордонною службою України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону України. Окремий контрольно-пропускний пункт є оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладається здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів.

Відповідно до ч. 1, ч. 8 ст. 14 Закону до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України. Військовослужбовці Державної прикордонної служби України, крім військовослужбовців строкової служби, зобовязані подавати щороку до 1 квітня за місцем служби декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, що встановлені Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Таким чином, враховуючи вищезазначені норми законодавства, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії - дозиметриста групи паспортного контролю другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-3" був суб'єктом відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (який діяв до 25.04.2015 р.), субєкти декларування, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

У статті 1 даного Закону зазначено, що суб'єкти декларування - особи, зазначені в пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, які зобов'язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру. Аналогічні положення зазначені в ст. 1, пп. "г" п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про запобігання корупції".

Встановлено, що ОСОБА_2 перебуваючи на вищевказаній посаді є субєктом декларування, у звязку з чим на нього поширюються вимоги фінансового контролю.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції", суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом. Аналогічна норма міститься в ч. 2 ст. 45 ЗУ "Про запобігання корупції".

Згідно наказу начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" полковника ОСОБА_3 № 29-ос від 11.03.2014 р., сержанта військової служби ОСОБА_2 інспектора прикордонної служби 2 категорії другої групи паспортного контролю третього відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Бориспіль-1" І категорії, звільнено в запас та виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.13).

Таким чином, ОСОБА_2, враховуючи його звільнення 11.03.2014 р. у запас, зобовязаний був подати протягом одного року декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 р., за останнім своїм місцем служби, а саме ОКПП "Київ".

Як вбачається з листа начальника Окремого відділу внутрішньої безпеки по Адміністрації та органах центрального підпорядкування полковника ОСОБА_4 № 16/41 від 29.04.2015 р. про перевірку декларацій, що Окремого відділу внутрішньої безпеки по Адміністрації та органах центрального підпорядкування Державної прикордонної служби України, було проведено перевірку фактів своєчасності подання декларацій та їх перевірку на наявність конфлікту інтересів субєктів декларування ОКПП "Київ" Державної прикордонної служби України. За результатами перевірки, станом на 29.04.2015 р. виявлено 20 осіб, які звільнилися з лав Державної прикордонної служби протягом 2014-2015 років, та не подали за своїм останнім місцем служби (роботи) декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, список яких зазначено в Додатку (а.с.6).

Відповідно до додатку даного листа, а саме списку осіб, які були звільнені з військової служби у 2014-2015 роках, та не подали декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, до числа таких осіб входить інспектор ПС 2 категорії сержант ОСОБА_2, який звільнений з військової служби відповідно до наказу 29-ос від 11.03.2014 р. (а.с.7).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 своїми діями не виконав вимоги ч. 1 ст. 12 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції" (який діяв до 25.04.2015 р.), та станом на 01.04.2015 р. і по даний час не подав за своїм останнім місцем служби ОКПП "Київ" декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Частиною 1 ст. 172-6 КпАП України передбачено відповідальність за несвоєчасне подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Таким чином, вина правопорушника повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: даними протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією від 26.06.2015 року (а.с.1-5), листом начальника Окремого відділу внутрішньої безпеки по Адміністрації та органах центрального підпорядкування полковника ОСОБА_4 № 16/41 від 29.04.2015 р. про перевірку декларацій (а.с.6), списком осіб, які були звільнені з військової служби у 2014-2015 роках, та не подали декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік (а.с.7-8), листом заступника військового прокурора Дарницького гарнізону майора юстиції ОСОБА_1 № 2443 вих-15 від 15.06.2015 р. (а.с.9), наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" полковника ОСОБА_3 № 275-ос від 16.09.2011 р. (а.с.11), наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" полковника ОСОБА_3 № 16-ос від 10.02.2014 р. (а.с.12), наказом начальника Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" полковника ОСОБА_3 № 29-ос від 11.03.2014 р. (а.с.13), довідковою в податкову інспекцію ОСОБА_2 (а.с.14).

Аналізуючи все вищевикладене, суддя приходить до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення є достатньо достовірних, належних та допустимих доказів, які вказують на доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Своїми діями, ОСОБА_2 порушив вимоги фінансового контролю, що виразились у несвоєчасному поданні декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави, а саме військовою посадовою особою Державної прикордонної служби України, він вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

За змістом ст. 23 КУпАП стягнення є мірою відповідальності і застосування з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинених нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обставини, що помякшують правопорушення є щире каяття.

Обставини, що обтяжують не встановлено.

При обранні виду та розміру стягнення судом враховано характер скоєного правопорушення, особу винного, помякшуючі та обтяжуючі обставини, у звязку з чим суд вважає за доцільне застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути з правопорушника, на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 36,54 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 23, 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, ст. 245, 250, 280, 283-285 КУпАП, ст. ст. 1, 4, 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", ст. ст. 1, 3, 45 ЗУ "Про запобігання корупції", -

п о с т а н о в и в :

Притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: серія МЕ № 334362, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) грн. 00 коп. в дохід держави (Одержувач: Бориспільське УДКСУ Київської області, Код ЗКПО: 38007070, Банк одержувача: ГУ ДКСУ у Київській обл., МФО: 821018, КБК: 21081100, р/р: 0004).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт: серія МЕ № 334362, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, в дохід держави (Отримувач коштів: Бориспільське управління Державної казначейської служби України Київської області, код отримувача (код ЄДРПОУ): 38007070, Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, код отримувача (МФО): 821018, рахунок отримувача: 0004, код класифікації доходів бюджету: 22030001, призначення платежу: судовий збір, Бориспільського міськрайонного суду) судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя: К.Л. Туманова