Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/284/15 Головуючий в 1-й інстанції: Курдюков В.М.
Єдиний унікальний № 328/796/15п
Категорія: ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року суддя Апеляційного суду Запорізької області Жовніренко В.П., за участі ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 на постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року,

встановила:

Постановою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року щодо ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, провадження у справі про адміністративні правопорушення передбачені ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративних правопорушень.

Згідно з постановою судді, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення, 05.02.2015 року о 04.30 годині в м. Токмаку по вул. Революційній ОСОБА_4 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння - запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного огляду на місці та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

05.02.2015 року о 04.30 годині в м. Токмаку по вул. Революційній ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого скоїв наїзд на стійку дорожнього знаку та дерево. Внаслідок ДТП автомобіль та стійка дорожнього знаку зазнали механічних пошкоджень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_3 просять постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 04.06.2015 року щодо ОСОБА_4 скасувати та ухвалити нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із закінченням строку накладення на особу адміністративного стягнення.

Апелянти вважають, що показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 викладені суддею у постанові не в повному обсязі та не відповідають дійсності, посилаючись на наступне:

- висновки судді, які викладені в постанові щодо дослідженого в засіданні відеозапису, здійсненого інспектором ДАІ ОСОБА_7, та встановлення суддею, що ОСОБА_4 не визнавав своєї вини, суперечать змісту відеозапису та не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_4 не вказував, що не визнає, що він керував автомобілем, а навпаки, не заперечував цього;

- крім відеозапису та показань свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні ним адміністративного правопорушення підтверджується письмовими доказами - протоколами про адміністративні правопорушення від 05.02.2015 року, складеними працівниками ДАІ одразу після скоєння ДТП, схемою наслідків ДТП з фототаблицею, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11, рапортом ОСОБА_12;

- суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків - безпосередніх очевидців ДТП: ОСОБА_6, який в суді підтвердив факт перебування за кермом саме ОСОБА_4 та вчинення безпосередньо ним ДТП, вказавши при цьому, що за кермом перебував один з двох присутніх там чоловіків, а саме нижчій - це є ОСОБА_4, а також ОСОБА_8 співробітника Державної служби охорони, - який прямо вказував на ОСОБА_4, як на особу, що перебувала за кермом під час скоєння ДТП, адже він знаходився у безпосередній близькості до автомобіля (бачив обличчя), оскільки прибув на місце пригоди, до того, як пасажири та водій транспортного засобу вийшли з нього одразу після ДТП. Але ОСОБА_8 не називав ОСОБА_4 на ім'я (так-як він його не знав) у судовому засіданні, а тільки вказував «чоловік невисокого зросту», чітко показуючи на ОСОБА_4, при цьому, слід звернути увагу на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 значно відрізняються в зрості, приблизно до 20 см ОСОБА_5 вищий за ОСОБА_4;

- суд безпідставно не взяв до уваги свідчення безпосереднього очевидця ДТП ОСОБА_5, який прямо вказував, що за кермом автомобіля під час ДТП перебував безпосередньо ОСОБА_4, обґрунтувавши це тим, що він має особисту зацікавленість, але взяв до уваги свідчення ОСОБА_4 винуватця ДТП, який є явно зацікавленою особою;

- свідок ОСОБА_11 у день скоєння ДТП прямо вказувала на те, що за кермом автомобіля в момент ДТП перебував саме ОСОБА_4, адже вона вказувала про це співробітнику ДАІ, який складав протокол про адміністративне правопорушення, але потім з невідомих причин, вже в суді, різко змінила свої свідчення;

- доводи судді про те, що ОСОБА_4, згідно з дослідженим в суді відеозаписом, свою вину у керуванні автомобілем під час ДТП, не визнавав, оскільки на відеозапису така інформація відсутня, є незрозумілими;

- також є незрозумілими, як вважають апелянти, посилання суду на схильність свідка ОСОБА_5 до керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, виходячи з постанови суду від 31.03.2015 року у справі № 328/855/15, яка не має жодного відношення до цієї справи;

- твердження суду про те, що на керування автомобілем ВАЗ-2115 АР 2297СІ ОСОБА_4 прямо вказує лише свідок ОСОБА_5, не відповідають дійсності, оскільки на цей факт вказували ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, вказувала на це в своїх перших свідченнях (які і треба брати до уваги) і свідок ОСОБА_11, тобто на цей факт вказували всі без винятку свідки ДТП, окрім винуватця ДТП, який є прямо зацікавленою особою, але незважаючи на це, суд взяв до уваги лише свідчення ОСОБА_4, безпідставно ігноруючи свідчення інших свідків, матеріали та обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

У запереченнях ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, вважаючи її законною, обґрунтованою, постановленою з додержанням норм матеріального та процесуального права та на підставі доказів, належним чином досліджених та оцінених у сукупності в судовому засіданні.

У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, не зявився, про причини неявки суду не повідомив, проте його неявка не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вислухавши думкуОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачаться з постанови, суддя, з урахуванням вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП, повно й всебічно дослідив докази у справі та надав їм об'єктивну оцінку.

Так, як зазначив суд, ОСОБА_4 при складанні щодо нього протоколів про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, від дачі пояснень відмовився /а.с. 3, 16/, проте, у судовому засіданні у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, винним себе не визнав та пояснив, що 05.02.2015 року, близько опівночі, він випивав разом з ОСОБА_5 і ОСОБА_13 в м. Оріхові в барі. Потім поїхали в м. Токмак. В барі напроти міліції вони ще випили коньяку, до них підсіли 3 дівчини. Одна з дівчат попросила відвезти її додому, її відвіз ОСОБА_14 Потім вони поїхали додому. Він сидів в автомобілі ззаду разом з ОСОБА_12, за кермом був ОСОБА_14, поряд з ним сиділа ОСОБА_11, вони врізались в дорожній знак. Визвали ДАІ. Він відмовився від дачі пояснень, щоб не нашкодити ОСОБА_14 ОСОБА_14 весь час був за кермом, після ДТП ОСОБА_14 телефонував своєму батьку і казав, що потрапив в ДТП та, що він був за кермом. Потім став спорити з працівниками міліції, після чого його доставили до відділу міліції. ОСОБА_14 написав пояснення, що за кермом був він - ОСОБА_4

Також, для встановлення обєктивної істини у справі судом були допитані потерпілий ОСОБА_2, свідки: ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, а також були досліджені: протоколи про адміністративні правопорушення від 05.02.2015 року серії АП1 №799855, серії АНІ №799856 /а.с. 3, 16/, письмові поясненнями ОСОБА_9, ОСОБА_10 /а.с. 19/, ОСОБА_5 /а.с. 22/, ОСОБА_11 /а.с. 21/, рапорт помічника оперативного чергового Токмацького МВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_12 /а.с. 12/, схема наслідків ДТП з фото таблицею /а.с. 18, 20/.

Проаналізувавши зазначені докази суд дійшов наступних висновків.

Про те, що автомобілем НОМЕР_1 керував ОСОБА_4, прямо вказує лише свідок ОСОБА_5, показання якого суд піддав критичній оцінці з огляду на наступне. На час скоєння ДТП зазначений автомобіль у потерпілого взяв саме ОСОБА_5, який ним до цього керував та ніс за нього відповідальність перед власником. ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_11 прямо вказують, що автомобілем керував саме ОСОБА_5 За таких обставин, показання свідка ОСОБА_5 про те, що автомобілем керував ОСОБА_4 викликають об'єктивні сумніви, оскільки він безпосередньо зацікавлений в дачі таких показань для ухилення від можливої адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, скоєння ДТП та цивільної відповідальності за пошкодження автомобіля. Крім того, постановою судді від 31.03.2015 року у справі № 328/855/15 встановлено керування ОСОБА_5 14.03.2015 p. транспортним засобом з ознаками алкогольного сп'яніння та відмова від проходження огляду на стан сп'яніння. Це вказує на схильність свідка ОСОБА_5 до керування транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння.

На думку суду, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_18 не вказують прямо, що автомобілем керував саме ОСОБА_4, а лише описують зріст чоловіків та жінок, які виходили з автомобіля. Разом з тим, встановлено, що крім ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 в автомобілі була ще одна невстановлена жінка. Обидва свідка спостерігали за обставинами в темний час, при штучному освітленні і можуть помилятися при описанні зросту чоловіків та жінок, які виходили з автомобіля.

Крім того, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у суді першої інстанції пояснювали, що бачили ДТП, яка сталася приблизно в 5-6 годин, на вулиці було вже світло, проте в протоколах про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП час вчинення адміністративних правопорушень зазначений 04 години 30 хвилин, а свідок ОСОБА_7 у суді першої інстанції пояснив, що про ДТП біля Токмацького МВ ГУМВС йому було повідомлено приблизно 04 години 30 хвилин, на місце ДТП він прибув через 40 хвилин, було ще темно.

Таким чином пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у суді першої інстанції суперечать обставинам вчиненого ДТП, а саме часу його вчинення, який було встановлено при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, поясненням свідка ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_7 також підтвердив у суді першої інстанції, що як на місці, так і через керівництво відділу державної охорони, він, інспектор ДАІ, з'ясовував про очевидців ДТП, але йому відповідали, що такі відсутні, протоколи він складав зі слів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_5, при цьому спочатку ОСОБА_11 заявила, що за кермом автомобіля була вона, але коли він їй повідомив про адміністративну відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, вона заявила, що не була за кермом автомобіля.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що протоколи про адміністративні правопорушення та пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не можна вважати беззаперечним доказом вини ОСОБА_4

Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції було проглянуто відеозапис, який вівся під час складання протоколів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 та встановлено, що ДТП сталося в темний час доби, ОСОБА_4 мав ознаки алкогольного сп'яніння, відмовлявся від проходження медогляду на стан сп'яніння та фактично не визнавав, що він керував автомобілем.

Цей же відеозапис було проглянуто й у суді апеляційної інстанції, яким встановлені зазначені судом першої інстанції обставини.

Виходячи з викладеного, погоджуюсь з висновками суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_4 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, що спростовує думку апелянтів про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень.

Що стосується інших доводів, зазначених в апеляційній скарзі, то апелянти лише ставлять під сумнів обставини подій та докази, покладені суддею в обґрунтування свого рішення, при цьому, не спростовують їх іншими доказами.

За таких обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не дають правових підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції з ухваленням нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Токмацького районного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року, якою щодо ОСОБА_4 закрите провадження у справі про адміністративні правопорушення за ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно з 06 липня 2015 року.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1