Справа № 168/471/15-п
Провадження №3-в/168/8/15
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2015 року Старовижівський районний суд Волинської області

В складі :головуючого - судді Кошелюк Л. О

при секретарі - Сулеві Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу ДВС Старовижівського райуправління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в

З подання слідує, що у провадженні ДВС є виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 штрафу до бюджету у сумі 1020 грв.

08.05.2015 року відкрито виконавче провадження за № 47453352..

ВДВС вважає, що боржник ухиляється від сплати штрафу. Бо жодного платежу не провів і жодного разу не з"являвся на виклики ДВС.

Виїжджав за кордон один раз протягом 2014 року на тривалий період.

Просить тимчасово обмежити право виїзду боржника за межі України з метою забезпечення виконання постанови ДАІ.

У судовоме засідання представник ДВС не з"явився. Є письмова заява про розгляд подання у його відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.32 ЗУ "Про виконавче провадження" від 04.11.2010р., крім перелічених у ній заходів примусового виконання, визначено й інші заходи, передбачені рішенням. А ст.6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян" від 21.01.1994 р. (з послід. змінами) дозволено за рішенням суду тимчасово відмовити у виїзді за кордон громадянинові України, якщо він ухиляється від виконання обов"язань, покладених на нього судовим рішенням.

З оглянутого виконавчого провадження №47453352 з"ясовано, що виконавчий документ не виконується з 06.05.2015 року, а набрав чинності 12.04.2015 року. Державним виконавцем перевірено майновий стан рухомого і нерухомого майна у ОСОБА_1 в органах БТІ, Держреєстратора, в органах ДПІ і МРЕВ. І такого за ним не рахується. Ніде не працює. Пенсії не отримує. За кордоном знаходився лише один раз і до звернення постанови до виконання. Про свої зобов"язання повідомлений. Один раз викликався до ДВС. Проживає одиноко у батьківському будинку.

Законом "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян" передбачено право тимчасового обмеження у виїзді за кордон у разі ухилення особи від виконання зобов"язань.

З врахуванням викладеного, суд вважає подання безпідставним. Бо відповідно до ст.13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави.

…. Має право покинути будь-яку країну, включаючи і свою власну, і повертатися у свою країну.

У даному випадку обмеження порушуватимеся ст. 22 Конституції, якою права і свободи гарантуються і неможуть бути скасовані. А також суперечитиме ст.8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, де зазначено,що держава не може втручатися у здійснення права людини інакше ... як з метою запобігання заворушенням і злочинам, для захисту здоров"я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей.

Судом з"ясовано, що боржник вибував за кордон лише у 2014 році. Тобто до

боргового зобов"язання. В Україні працюючим не значиться. За віком (1972 р.н.) пенсіонером бути не може. Одиноке проживання дає можливість вибувати за кордон для придбання засобів до існування. І може бути ефективним для послідуючого виконання боргу, який наявний з 12.04.2015 року. З доданих доказів слідує,що лише один раз викликався до ДВС.

З врахуванням викладеного суд вважає недоцільним застосувати тимчасове обмеження у праві виїзду боржнику за межі України, у даному випадку.

Керуючись ст. ст. 377-1 ЦПК України, суд ухвалив :

У поданні відділу ДВС Старовижівського райуправління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_1, відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів з дня проголошення, якщо протягом цього часу не поступить апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський райсуд.

Суддя: ОСОБА_2