Апеляційний суд міста Києва
Справа № 33/796/786/2015
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 липня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Новов С.О., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Щеглова Є.Є. в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року,

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Донецькій області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Цією ж постановою суд стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Як встановлено постановою судді, 23 травня 2015 року близько 04 год. 50 хв., ОСОБА_2, по проспекту Перемоги, 82 в м. Києві, в порушення вимог п. 2.9 ПДР України, керувала автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився в установленому порядку, за допомогою спеціального приладу Драгер «Aram3581», тест № 2598, результат тесту 0,96 проміле.

Не погоджуючись з постановою судді, адвокат Щеглов Є.Є., який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Оболонського районного суду від 10 червня 2015 року змінити та накласти на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування поданої скарги, захисник посилається на те, що накладене на ОСОБА_2 згідно оскаржуваної постанови адміністративне стягнення не відповідає вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Зокрема, як вважає апелянт, судом було порушено вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки при винесенні зазначеної постанови, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувалась, адміністративне правопорушення вчинила вперше, в суді щиро розкаялась у вчиненому.

Крім того, як зазначає захисник, вчинення правопорушення було пов'язано з тим, що ОСОБА_2 прагнула допомогти своїй близькій подрузі, яка через погіршення самопочуття попросила відвезти її додому.

Незважаючи на наведене, судом, на думку апелянта, не надано жодної оцінки наявності пом'якшуючих обставин та мотивів вчинення адміністративного правопорушення.

Також захисник не погоджується з висновком суду про те, що ОСОБА_2 не працює, а тому не зможе виконати постанову суду щодо сплати штрафу, оскільки остання має відповідні кошти на рахунку в банківській установі, що підтверджується копією довідки, яку долучено до скарги.

З урахуванням вищенаведеного в апеляційній скарзі робиться висновок про те, що суд не дослідив належним чином обставини справи, не прийняв до уваги вказані вище обставини та виніс надмірно суворе адміністративне стягнення.

Заслухавши пояснення особи притягнутої до адміністративної відповідальності на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за результатами розгляду адміністративної справи, суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки цей висновок ґрунтується на наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказах, у тому числі поясненнях самої порушниці, яка визнала свою вину.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік і шість місяців, суд першої інстанції, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі захисника, не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, яка встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, а саме не встановив та не дослідив з достатньою повнотою даних про особу порушниці, про ступінь її вини та наявність обставин, що пом'якшують відповідальність, внаслідок чого не взяв до уваги обставини, які могли істотно вплинути на висновки суду при вирішення питання про обрання виду та розміру адміністративного стягнення.

Зокрема, зазначивши у своїй постанові про те, що ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала свою вину у скоєному правопорушенні, тобто фактично щиро розкаялась, суддя, всупереч вимогам ст. 34 КУпАП, не визнав цю обставину такою, що пом'якшує її відповідальність.

Також, незважаючи на те, що в оскаржуваній постанові суддя послався на обставини, передбачені ст. 33 КУпАП та мотивував своє рішення про необхідність накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, визнавши недоцільним застосування до неї стягнення у виді штрафу, наведені висновки не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки судом першої інстанції не були досліджені з достатньою повнотою та враховані дані про особу правопорушниці та інші обставини, які повинні бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

Крім цього, поза увагою суду залишились вимоги ч. 2 ст. 30 КУпАП, яка передбачає, що позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами на строк до трьох років застосовується лише за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Між тим, в матеріалах адміністративної справи щодо ОСОБА_2 відсутні, а в постанові судді не наведені будь-які дані, які б свідчили про те, що допущене нею порушення під час керування транспортним засобом було грубим або повторним.

Так само залишились поза увагою суду і інші обставини, на які звертається увага в апеляційній скарзі захисника, які могли вплинути на його висновки щодо накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, приймаючи до уваги характер і обставини вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, дані про особу порушниці, в тому числі ті, про які захисник останньої повідомив у своїй скарзі, ступінь її вини, майновий стан, а також наявність обставини, яка пом'якшує відповідальність, зокрема щире розкаяння винної та відсутність обставин, які її обтяжують, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_2 стягнення в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме застосувати до неї штраф у розмірі двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв'язку з цим апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а постанова судді від 10 червня 2015 року зміні в частині накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника Щеглова Є.Є. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Оболонського районного суду від 10 червня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) грн.

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва

С.О. Новов

Головуючий у 1-й інстанції - суддя Радіонов С.О.