Справа №575/316/15-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Савєльєва А. І.
Номер провадження 33/788/89/15 Суддя-доповідач Литовченко Н. О.
Категорія 204-1 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року суддя Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. ,за участю ОСОБА_1 , його захисника Хурсенка С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Великописаріського районного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий,

звільнений від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП, в зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням,

В С Т А Н О В И В:
Згідно постанови судді Великописарівського районного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року, ОСОБА_1 04 квітня 2015 року о 22-20 годині вчинив спробу перетинання державного кордону України на автомобілі марки «Нісан-Тірано», р/н НОМЕР_1 , з вантажем товарів народного споживання у виді 4 пакунків, поза пунктом пропуску без дозволу відповідних органів влади в 5 метрах від лінії державного кордону, в районі інформаційного покажчика №128 у напрямку н.п. Попівка (Україна) до н.п. Сподарюшино (РФ), вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , врахувавши особу правопорушника та характер вчиненого правопорушення, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, ступінь його вини, суд першої інстанції дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 від відповідальності в зв`язку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, а провадження по справі закрити за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на неналежних та недопустимих доказах, а саме незаконному протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях свідків, які є військовослужбовцями в/ч 9953 ДПС України, а тому є особами зацікавленими. Наголошує на тому, що відповідальність за знаходження в прикордонно-контрольованій зоні без вчинення дій на незаконний перетин кордону не передбачена жодним нормативно-правовим актом, належні та допустимі докази, які підтверджують скоєння ним правопорушення, в матеріалах справи відсутні. Крім того зазначає, що постанова суду винесена з істотним порушенням вимог процесуального закону, оскільки фактично судове засідання не проводилось, його права не роз`яснювались, клопотання не розглядались, в тому числі і щодо фіксування судового засідання, що, в свою чергу, є порушенням його права на захист відповідно до ст. 268 КУпАП, також суд безпідставно зазначив в постанові, що він визнав себе винним, оскільки він своєї вини не визнавав та жодних пояснень по суті обставин справи не надавав.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП настає за спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України без дозволу відповідних органів влади.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Розглядаючи справу, суддя районного суду вірно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.204-1 КУпАП.

Зокрема, факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові судді, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ №065189 від 05 квітня 2015 р. (а.с.1), який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3-4), поясненнями правопорушника ОСОБА_1 (а.с.2), схемою місця затримання ОСОБА_1 (а.с.7).

Всі зазначені докази не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не мав наміру перетинання державного кордону з Російською Федерацією на автомобілі з товарами народного вжитку, а їхав у село Попівка забрати свого знайомого, спростовуються схемою місця затримання останнього, зі змістом якої він погодився, про що свідчить його підпис, згідно якої місце затримання ОСОБА_1 розташоване за межами вказаного ним населеного пункту, поблизу державного кордону, не на будь якому позначеному шляху чи то дорозі в напрямку с. Сподарюшкино. А тому, таку позицію ОСОБА_1 з приводу обставин перебування в прикордонно-контрольованій зоні, розцінюю як намагання останнього уникнути відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення.

Так само розцінюю і заяви ОСОБА_1 з приводу допущених судом першої інстанції порушень процесуального закону та безпідставності зазначення в постанові того, що він визнав себе винним, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які його письмові заяви з приводу фіксування судового засідання чи то відкладення розгляду справи в зв`язку з необхідністю скористатися юридичною допомогою, чи то допитів свідків; долучити документальні докази на підтвердження своєї невинуватості ОСОБА_1 не був позбавлений можливості при подачі апеляційної скарги; а факт того, що останній визнав свою вину та щиро покаявся у скоєному в тому числі було враховано суддею при прийнятті рішення про звільнення останнього від адміністративної відповідальності в зв`язку з малозначністю правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що докази по справі є неналежними та допустимими, оскільки свідками по справі є військовослужбовці в/ч НОМЕР_2 , що є військовою частиною ДПС України, оцінюю критично з огляду на те, що жодного доказу, який би підтверджував зацікавленість свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в результатах розгляду даної справи ОСОБА_1 надано не було, як і не було надано апеляційному суду будь-яких інших доказів на підтвердження невинуватості останнього в скоєнні інкримінованого правопорушення.

Відсутні також підстави для задоволення клопотання захисника Руднєва С.В. про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , оскільки відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

На підставі викладеного, вважаю, що постанова судді є законною і обґрунтованою, і будь-яких підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Великописарівського районного суду Сумської області від 06 квітня 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіЛитовченко Н. О.