АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на один рік, -

встановив:

постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 24 квітня 2015 року, приблизно об 11 годині, керуючи транспортним засобом «Краз» д/н НОМЕР_1, рухався на перехресті вул. Дніпровська - вул. Новоросійська у м. Павлограді з явними ознаками алкогольного сп'яніння та на вимогу працівника ДАІ пройти відповідний огляд для встановлення стану сп'яніння у присутності двох свідків відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати, закривши провадження у справі.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилається на те, що його безпідставно притягнули до відповідальності, оскільки у матеріалах справи відсутні достовірні відомості щодо належного встановлення ознак сп'яніння, а також відсутні відомості, що характеризують його особистість.

У судове засідання апеляційного ОСОБА_1 не з'явився про час та місце перегляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення перегляду справи від нього не надходило. Враховуючи зазначенні обставини та вимоги ст.ст. 268, 294 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку про можливість проведення перегляду справи у відсутність особи, яка подала скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у її задоволенні необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачено, що відповідальність настає як за керування особою у стані сп'яніння, так і за її відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Під час перегляду справи було встановлено, що фактично мала місце відмова особи від проходження огляду на стан сп'яніння, при обставинах викладених у протоколі та рапорті інспектора ДАІ, що підтверджується поясненнями двох свідків: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Доводи апелянта щодо відсутності у нього ознак сп'яніння спростовуються не лише рапортом інспектора ДАІ і поясненнями свідків (а.с. 4,5), а і поясненнями самого ОСОБА_1 (а.с. 3), який факт вживання спиртних напоїв не заперечував, тим самим підтвердив обґрунтованість підозр працівника ДАІ.

Щодо доводів апелянта у частині того, що на нього накладено стягнення без урахування усіх обставин, що характеризують його особистість, то вони не можуть бути достатньою підставою для скасування постанови районного суду. Оскільки, ОСОБА_1 суду апеляційної інстанції також не надав таких даних. Крім цього, з урахуванням того, що особа керувала автомобілем «Краз», є достатні підстави вважати, що особа за своїм родом діяльності керує транспортними засобами на професійній основі, і таке її ставлення до наданого їй спеціального права, дає достатні підстави вважати, що така подальша її діяльність може призвести до тяжких наслідків, пов'язаних із травмуванням людей.

При таких обставинах, застосування до ОСОБА_1 позбавлення права керування є виправданим і достатнім для виправлення особи, а також достатнім та справедливим засобом запобігання вчинення ним подібних правопорушень у майбутньому.

Таким чином, висновки суду першої інстанції знайшли своє підтвердження щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Встановленні у постанові місцевого суду обставини відповідають фактичним обставинам, і повністю погоджується із наявними в матеріалах справи доказами, об'єктивність яких у апеляційного суду сумнівів не викликає.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував, обравши вид та розмір стягнення, яке повністю відповідає суспільній небезпеці вчиненого та є справедливим і достатнім для виправлення зазначеної особи, та недопущення нею у майбутньому аналогічних правопорушень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 - відмовити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2015 року, якою ОСОБА_1 визнаного винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П.Піскун