Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/136/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції ОСОБА_2 В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Гончар В.М., за участі особи, притягнутої до відповідальності ОСОБА_3, розглянув у порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16.06. 2015 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, не працює, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн. та стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 18.04.2015 року о 22.40 гож. По вул. Шевченка в м. Олександрія в стані алкогольного спяніння керував автомобілем НОМЕР_1, результат продуву алкотеста Драгер 6820 показав 0.39%, чим порушив п.2.9(а) ПДР, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову районного суду, а провадження в справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував характер вчиненого правопорушення та його особу. Не перевірив свідчення свідків та не проаналізував їх показання, які суттєво різняться. Його огляд на стан алкогольного спяніння в установленому законом порядку не проводився про що свідчить відсутність належних записів у матеріалах справи. Також зазначає, що працівник ДАІ при складанні щодо нього протоколу не розяснив ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, тобто не розяснив його права і обовязки, а вимогу працівника ДАІ щодо передачі в його руки документів вважає протиправною та такою, що порушує вимоги Закону України «Про дорожній рух». Зазначає, що прилад «Драгер», яким вимірювався стан його алкогольного спяніння, відсутній в переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений Наказом МВС від 01.03.2010 року № 33, а тому його застосування є незаконним, а результати такого вимірювання не можуть бути застосовані як докази. Також зазначив, що інспектор ДАІ в порушення вимог ст. 266 КУпАП, на його пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоровя для визначення стану алкогольного спяніння, відмовив.

Враховуючи вищезазначене і те, що він алкогольні напої взагалі не вживає, вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а провадження по справі щодо нього закриттю.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 вимоги поданої апеляції підтримав.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, перевіривши апеляційні доводи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за таких обставин.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи про вчинення ОСОБА_3М адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду обєктивно підтверджується матеріалами справи, зокрема: - протоколом про адміністративне правопорушення серія АП1 № 791152 від 18.04.2015 року; - письмовими поясненнями свідків - понятих ОСОБА_4, ОСОБА_5 про те, що в їх присутності водій ОСОБА_3 на пропозицію інспектора ДАІ продув прилад «Драгер», результат якого показав 39%, а також ОСОБА_3 відмовився від підпису і дачі пояснень та був відсторонений від керування автомобілем; - результатами продуву алкотесту «Драгер» № 6810, який показав 0.39% та засвідчений підписами понятих;

- рапортом інспектора ДПС ОСОБА_6 відповідно якого за наслідками перевірки водія ОСОБА_3 на стан вживання алкоголю за допомогою алкотесту «Драгер» результат якого показав 39%, ОСОБА_3 від підпису в протоколі та дачі пояснень відмовився після чого закрив автомобіль і пішов в невідомому напрямку ( а.с.1-5).

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 складений відповідно до ст. 256 КУпАП, в ході провадження по справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП, а судовий розгляд справи проведено у відповідності до ст. 280 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушника, характер та обставини вчиненого, відсутність обставин, які помякшують чи обтяжують відповідальність, застосував до ОСОБА_3 адміністративне стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке як вважає апеляційний суд, за своїм видом і мірою є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_3 щодо скасування постанови суду та закриття провадження в справі за обставин, викладених в апеляційній скарзі, є не обґрунтованими та безпідставними.

Так, ОСОБА_3 посилається на те, що суд першої інстанції під час розгляду справи не врахував характер вчиненого правопорушення та його особу, що спростовується постановою суду першої інстанції відповідно якої суд наклав на нього мінімальне адміністративне стягнення.

Посилання ОСОБА_3 на те, що інспектор ДАІ при складанні протоколу порушив вимоги ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, вимоги Закону України «Про дорожній рух» тобто не розяснив його права і обовязки, незаконно заволодів належним йому посвідченням водія не видавши тимчасове посвідчення для управління транспортним засобом та порушив вимоги ст. 266 КУпАП відмовивши йому пройти огляд в закладі охорони здоровя для визначення стану алкогольного спяніння, що судом було залишено поза увагою, та що суд не врахував показання свідка ОСОБА_7 яка при дачі пояснень в суді зазначила, що він алкогольні напої не вживає, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 після продуву алкотесту та ставлячи під сумнів його результат, не скористався своїм правом надати з цього приводу власноручні письмові пояснення, жодним чином не застеріг про свою незгоду із результатами тесту та бажання провести огляд у відповідному закладі охорони здоровя, що підтверджується рапортом інспектора ДПС ОСОБА_8, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відмову ОСОБА_3 від дачі пояснень, підпису в протоколі та самовільного залишення місця події.

Посилання ОСОБА_3 на те, що застосування алкотесту «Драгер» є незаконним, а результати такого вимірювання не можуть бути застосовані як докази, спростовується тим, що вказаний в переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений Наказом МВС від 01.03.2010 року № 33, Газоаналізатор Alcotest 6810 і є алкотестом «Драгер».

За вказаних обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 щодо скасування постанови суду та закриття провадження в справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити без задоволення, а постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 червня 2015 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

Згідно з оригіналом

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2