Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/7574/14-п Головуючий у 1-й інст. Першко О.О.
Категорія ст.124, 130 ч.1 КК України Доповідач Романов О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Романов О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 05 червня 2015 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

Встановив:

Постановою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 05 червня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП, та провадження у справі закрито у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 7 вересня 2014 року о 06 год. 00 хв. він керував автомобілем НОМЕР_1 в с. Заськи Овруцького району Житомирської області в стані алкогольного спяніння, а крім того, в тому, що в цей же день близько 06 годині 20 хвилин на а/д Овруч-Словечно неподалік перехрестя с. Заськи Овруцького району Житомирської області ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1, виїхавши на смугу зустрічного руху, а саме на ліву смугу руху, створив перешкоду небезпечну для руху всім учасникам дорожнього руху, які рухалися в зустрічному напрямку руху, не врахувавши безпечної швидкості руху допустив наїзд на автомобіль марки «ВАЗ-2115» н/з AM 8308 BE, який рухався на своїй смузі руху, правостороннім рухом, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції в частині визнання його винним в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, просить скасувати її, а провадження по справі у цій частині закрити у звязку із відсутністю в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення. Стверджує, що його огляд на стан алкогольного спяніння проведений з порушеннями діючих нормативних актів, які регулюють порядок направлення та освідування водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак алкоголю, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а тому результати такого огляду не можуть бути визнані належними доказами.

В судове засідання ніхто з учасників провадження не зявився, хоча були своєчасно повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, та оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000686, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, обгрунтовуючи свої висновки в частині доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, послався на те, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними протоколу про зазначене адміністративне правопорушення, повідомленнями головного лікаря Овруцької центральної районної лікарні Овруцької районної державної адміністрації на запит слідчого СВ Овруцького РВ УМВС України в Житомирській області від 01.10.2014 року та на запит суду від 08.12.2014 року, з яких слідує, що 07.09.2014 року швидкою допомогою в приймальне відділення Овруцької ЦРЛ було доставлено ОСОБА_1, в якого за допомогою прибору Алконт встановлено у ОСОБА_1 встановлено алкогольне спяніння - 2,1%, випискою із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1, який був госпіталізований в травматологічне відділення 07.09.2014 року, в якій вказано про те, що 07.09.2014 року під час медичного обстеження ОСОБА_1, крім тілесних ушкоджень отриманих в наслідок ДТП, йому був встановлений діагноз алкогольне спяніння; поясненнями ОСОБА_2 від 03.12.2015 року, які були дані в судовому засіданні. При цьому суд послався на те, що доводи ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_3 про те, що вказані медичні документи не можуть бути належними доказами не заслуговують на увагу, оскільки згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Проте, такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, зроблені без врахування змісту інших правових норм, що містяться у Кодексі України про адміністративні правопорушення, та інших нормативних актах, та які передбачають особливості виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного чи іншого спяніння.

Так, положеннями ст. 7 КпАП України встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.266 КпАП України, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншою сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я. Цією правовою нормою також встановлено, що огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, та передбачено, що направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1.8 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголю, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ № 400/666 від 09.09.2009 року, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 931/16947 від 6.10.2009 року (далі Інструкції), у разі дорожньо-транспортної пригоди унаслідок якої є особи, що загинули або травмовані, проведення огляду на стан спяніння учасників цієї пригоди є обовязковим у вищезазначених закладах здоровя.

Крім того, відповідно до розділу 3 зазначеної Інструкції, який регламентує порядок проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів, встановлені наступні вимоги до такого огляду:

· обовязковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини, метою яких є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп'яніння (п.п 3.7, 3.8 Інструкції);

· обовязковість дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин, якщо водій - учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, у закладах охорони здоров'я, куди він доставлений, повідомлення про результати дослідження оглянутій особі (п.п. 3.14-3.17 Інструкції);

· складання за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями акта медичного огляду встановленої форми, куди вноситься встановлений діагноз, та на підставі якого складається висновок щодо результатів медичного огляду (також встановленої форми), один з примірників якого видається оглянутій особі, а результати огляду реєструються у відповідному журналі (п.п. 3.15-3.21 Інструкції, додатки до неї за № 2-4).

При цьому, приписами п.3.22 вказаної Інструкції також передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан спяніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Проте, суд першої інстанції, пославшись на обґрунтування висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, на повідомлення головного лікаря Овруцької центральної районної лікарні та запис у медичній картці стаціонарного хворого ОСОБА_1, в яких міститься інформація про наявність у останнього стану алкогольного спяніння, не врахував положення зазначених нормативних актів, які містять додаткові правові гарантії обєктивності проведення дослідження на стан спяніння для водіїв транспортних засобів, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про можливість використання зазначених документів, як належних доказів на підставі положень ст.251 КУпАП.

Разом з тим не звернув увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що відбір біологічного середовища у ОСОБА_1 та лабораторні дослідження на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин після його госпіталізації в Овруцьку центральну лікарню не проводились, акт встановленої форми за результатами огляду на стан спяніння та лабораторними дослідженнями, не складався, ОСОБА_1 про результати такого огляду не повідомлявся, примірник висновку щодо результатів медичного йому не вручався, а результати огляду у відповідному журналі не реєструвались.

Враховуючи, що матеріали справи не містять будь-яких інших даних, які б дозволяли зробити висновок про те, що при огляді ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння були дотримані положення, передбачені Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголю, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МОЗ № 400/666 від 09.09.2009 року, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 931/16947 від 6.10.2009 року, суд приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування постанови суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закриття справи за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. За таких обставин провадження по справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Що ж стосується постанови суду в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, то висновки суду першої інстанції підтверджуються сукупністю досліджених по справі доказів, зокрема, змістом протоколу серії АГИ № 842043 від 17 листопада 2014 року; протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та план-схемою до нього від 07.09.2014 року; поясненнями потерпілого ОСОБА_2, висновком експерта за результатами проведення автотехнічної експертизи № 897/14-25 від 18.05.2015 року, з якого вбачається, що з технічної точки зору в діях водія «ВАЗ-21093» н/з НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачається невідповідність технічним вимогам пунктів 1.2., 10.1., 11.3. Правил дорожнього руху України, та причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, в даних умовах дорожнього руху, слід вважати, технічно необґрунтовані дії водія ОСОБА_1, які суперечили вимогам п.п. 10.1.,11.3. Правил дорожнього руху України.

З огляду на наведене, підстав для зміни або скасування постанови суду в цій частині, не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.247, 289, 294 КУпАП,

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_1 в частині визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закриття провадження у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, - скасувати, а провадження по справі у цій частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу зазначеного адміністративного правопорушення.

В решті цю ж постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Романов