Справа № 428/2138/15-п
Провадження № 33/782/30/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Луганської області Шапка В. В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 квітня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 5 950 грн. 00 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 36 грн. 54 коп..

Судом ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 07 березня 2015 року о 23 годині 50 хвилин по пр. Радянському у м. Сєвєродонецьку керував автомобілем FIAT TIPO держномер 365 45 АМ, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, у стані наркотичного сп'яніння, чим порушив п. п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вказує на те, що викладені в постанові факти не відповідають дійсності, при розгляді справи була допущена необ'єктивність, неповнота і однобічність, суд в повному обсязі не з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, односторонньо оцінив наявні докази, необгрунтовано відкинув свідчення свідків з його боку, в результаті чого визнав його винним у вчиненні правопорушення, якого він не скоював. Він дійсно керував у вказаний час та у вказаному судом місці автомобілем, однак наркотичні засоби не вживав, з актом медичного обстеження на стан наркотичного спяніння в медичному закладі КУ «Сєвєродонецька багатопрофільна лікарня» куда він був доставлений працівниками ВДАІ, не згоден, оскільки вважає що при проведені там обстеження був застосований тест «Снайпер», який був наданий працівниками міліції, та неодноразово падав на підлогу. А тому проведене цим прибором обстеження вважає недійсним. Оскільки на наступний день він купив в аптеці свій тест, та провів обстеження у іншому медичному закладі, яким було встановлено, що він не перебував в стані наркотичного спяніння, то вважає таким, що відповідає дійсності саме результати останнього тесту.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення апелянта, пояснившого у суді апеляційної інстанції, що в день проведення медичного обстеження він не пройшов повторне обстеження, так як не зміг придбати свій тест на обстеження в атеці, а придбавши його, пройшов таке обстеження через два дні після його затримання працівниками ВДАІ, вважає виснок медичного закладу про знаходження його в стані наркотичного спяніння недостовірним по викладеним в апеляції мотивам, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 2.9 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідальність за керування транспортними засобами в стані наркотичного сп'яніння передбачена ст. 130 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справ.

З матеріалів адміністративної справи видно, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини зазначеного адміністративного правопорушення і прийшов до обгрунтованого висновку про винність в його вчиненні ОСОБА_1.

Зокрема, зазначений висновок суду підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 699224 від 08 березня 2015 року /а.с.3/. який складено у відповідності до вимог ст.256 КУпАП

У протоколі медичного висновку /а.с.4/, встановлено факт знаходження ОСОБА_1 08.03.2015 року о 00 год. 15 хвилин у стані наркотичного спяніння,.

Вказаний висновок в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_3, показавший суду, що він проводив медичне обстеження ОСОБА_1 та виявив, що той знаходився у стані наркотичного спяніння. ОСОБА_4 після цього наполягав, щоб провести огляд тестом, який він сам придбає в аптеці, проти чого він не заперечував, однак той в цей день так і не зявився до лікарні.

Підстав сумніватися в достовірності вказаного висновку не має, оскільки медичне обстеження ОСОБА_1 проведено відповідним спеціалістом ВНЦНЕМД ОСОБА_3, який має спеціальну медичну освіту, працює черговим лікарем у відповідному медичному закладі, та який діяв на підставі наказу головного лікаря КУ «Сєвєродонецька багатопрофільна лікарня», цей висновок свідок підтвердив у суді.

Підстав сумніватися у свідченнях зазначеного свідка немає.

Сам ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції підтвердив, що тест, яким було проведено його обстеження у медичному закладі був запакований у поліетиленовий пакет.

Судом обгрунтовано та правомірно взято до уваги вказаний висновок та пояснення свідка ОСОБА_3 як належні та допустимі докази.

Та обставина що, у висновку медичного обстеження від 08 березня 2015 року вказано призвіще правопорушника ОСОБА_5 а не ОСОБА_1 суттєво не впливає на правильність прийнятого судом рішення, оскільки факт обстеження саме ОСОБА_1 підтвердив в суді особа, яка проводила обстеження - свідок ОСОБА_3.

Зазначені докази спростовують доводи ОСОБА_1 про його невинність у вчиненні правопорушення.

Суд навів у постанові мотиви, з яких він прийняв до уваги наведені докази.

Крім цього, судом першої інстанції надано обґрунтовану та вмотивовану оцінку щодо наданого ОСОБА_1 висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявленого стану наркотичного чи іншого сп'яніння від 09 березня 2015 року та правомірно його визнано недопустимим доказом у справі та таким, що отриманий з порушенням встановленого порядку, а саме тому, що в ньому відсутня печатка медичної установи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що справа розглядалася суддею упереджено, з обвинувальним ухилом не знайшло свого підтвердження.

При визначенні виду та міри стягнення суд врахував особу правопорушника, характер та обставини правопорушення, пов'язаного з порушенням Правил дорожнього руху та обґрунтовано застосував такий вид стягнення як штраф у розмірі 5 950 гривень.

Під час апеляційного розгляду жодними належними та допустими доказами не підтверджені доводи та обставини, на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, а тому постанова суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування чи зміни з мотивів, наведених в апеляції правопорушника, апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

постановив:

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16 квітня 2015 року якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 5 950 грн. 00 коп. залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Шапка