АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/575/2015 Суддя 1 інстанції Шевчук А.В. Категорія : ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Мороз І.М.,

за участі:

особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3;

захисника ОСОБА_4;

потерпілого ОСОБА_5;

адвоката ОрловаВ.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Івано-Франківськ, який працює водієм-фельдшером, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності у вчиненні вказаного правопорушення закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно з постанови суду першої інстанції, ОСОБА_3, 13.02.2014 року близько 15 год. 10 хв., керуючи автомобілем марки «АС» д/н

НОМЕР_4 на проспекті Московському у м. Києві,виїжджаючи з автозаправної станції, перед проїзною частиною не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по ній і напрямок руху якого він перетинав, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Акура» д/нНОМЕР_5 під керуванням

водія ОСОБА_5, який в свою чергу зіткнувся з автомобілем «КІА» д/нНОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7, що призвело до порушення п.10.2 ПДР України та пошкодження трьох транспортних засобів, тобто вчинивправопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 не погоджуючись з постановою суду першої інстанції просить її скасувати, провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що судом першої допущена неповнота з'ясування обставин справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Так зокрема вказує, що суд надав невірну оцінку схемам місця ТДП, необґрунтовано відкинувши схему, яка була складена на місці ДТП, не надав критичну оцінку показанням водія ОСОБА_5, які він надав через рік, не врахував механізм контактування автомобілів, який свідчить про перехресний характер зіткнення автомобілів, не врахував пояснень свідка ОСОБА_7, які суперечать показанням ОСОБА_5 та висновки експерта про те, що зіткнення автомобілів «Акура» д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5 та «КІА» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 було первинним.

Переглянувши справу в межах поданої апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як убачається з постанови місцевого суду, при розгляді даної справи суд вислухав пояснення всіх учасників ДТП, дослідив матеріали адміністративної справи та зібрані у справі докази, надав належну оцінку зібраним доказам, а тому висновки суду першої інстанції у цій частині є належно обґрунтованими та відповідають вимогам діючого законодавства.

Посилання апеляційної скарги на неправильну оцінку показань ОСОБА_5 і ОСОБА_7, неправильне встановлення судом першої інстанції обставин ДТП спростовуються показаннями ОСОБА_5, який як безпосередньо після ДТП (а.с.3), так і у подальшому надавав послідовні пояснення про те, що автомобіль марки «АС» д/н НОМЕР_4 на проспекті Московського у м. Києві, яким керував ОСОБА_3 виїжджаючи з автозаправної станції, перед проїзною частиною не надав дорогу керованому ним автомобілю «Акура»д/н НОМЕР_5, що рухався у цій смузі у внаслідок чого відбулося зіткнення цих автомобілів, після якого автомобіль під його керуванням було відкинуто і вінзіткнувся з автомобілем «КІА» д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7

Таким чином, всупереч твердженням апелянта, первинним відбулось зіткнення між автомобілями «Акура» д/н НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем «АС» д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, після якого автомобіль під керуванням ОСОБА_5.було відкинуто і він здійснив зіткнення з автомобілем«КІА» д/н НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7

Зазначену послідовність зіткнення транспортних засобів, підтверджував у своїх письмових поясненнях від 13.02.2014 року безпосередньо після ДТП і сам ОСОБА_3 (а.с.4), а тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх достовірними та не взяв до уваги його наступні пояснення ОСОБА_3, у яких він змінив послідовність зіткнень транспортних засобів.

Щодо пояснень потерпілого ОСОБА_7 про обставини ДТП, то дійсно його первісні пояснення стосувалися лише опису обставин безпосереднього зіткнення автомобіля «Акура» д/н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5, з його автомобілем «КІА» д/н НОМЕР_3 під його керуванням, що відповідало межам обставин ДТП між зазначеними автомобілями.

Будучи у подальшому опитаний щодо обставин, які передували цьому зіткненню ОСОБА_7 підтримав доводи ОСОБА_5 щодо винуватості у виникненні ДТП водія ОСОБА_3 ( а.с.108-109) та надав пояснення за якими первісним було зіткнення між автомобілями «Акура» д/нНОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5 та автомобілем «АС» д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, і вже після цього зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_5 здійснив зіткнення з його автомобілем на якому він проїздив це місце у другій смузі руху ( а.с.118-119, 156), при цьому зауважив що автомобіль «АС» д/н НОМЕР_4 виїздив з лівої смуги прилеглої другорядної дороги та відзначив місце зіткнення з його автомобілем на схемі ( а.с.121).

Виходячи з наведеного, пояснення учасників ДТП : ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (безпосередньо після ДТП а.с.4) підтверджують правильність обставин виникнення та наслідків ДТП, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення від 13.02.2014 ( а.с.1), а тому рішення суду першої інстанції, який визнав ці докази належними та допустимими є правильним.

При цьому зафіксоване на схемі ДТП ( а.с. 2) місце зіткнення автомобіля «Акура» д/н НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5. завтомобілем «АС» д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3, правильність відображення якого не оспорювалась, і яке знаходиться навпроти виїзду з другорядної дороги та відстань у 20 см від неї, на якій зупинився автомобіль під керуванням ОСОБА_3 після цього зіткнення, вказують на беззаперечне порушення водієм ОСОБА_3 п.10.2 Правил дорожнього руху, що виїжджаючи на дорогу з автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною дати дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній.

Таким транспортним засобом для водія ОСОБА_3 був автомобіль «Акура» д/н НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_5, який рухався у смузі руху на яку виїжджав ОСОБА_3

З урахуванням цих обставин суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги зазначене на схемі ДТП ( а.с.2) місце зіткнення автомобілів «Акура» під керуванням з автомобілем «КІА» під керуванням ОСОБА_7, оскільки воно суперечить об'єктивним обставинам ДТП, які були встановлені в судовому засіданні та сукупності належних та допустимих доказів у справі, у тому числі місцю знаходження автомобілів як до, так і після зіткнення і характеру механічних пошкоджень цих автомобілів.

З цих же підстав суд першої інстанції надав вірну критичну оцінку висновку № 21-03/14 експертного автотехнічного дослідження від 14 березня 2014 року, на який посилається в апеляційній скарзі ОСОБА_3

Окрім того, на правильність відхилення цього висновку як доказу вказують і відсутність долучених до висновку матеріалів на підставі яких він проводився, оскільки судом такі матеріали не направлялись, а також вибірковість дослідницької частини висновку у якій досліджувались лише пояснення водія ОСОБА_5, без дослідження у сукупності з поясненнями інших учасників, при тому, що на той час пояснення водія ОСОБА_3, за заявою якого проводилось дослідження, їм не суперечили.

Суд апеляційної інстанції не приймає пояснення свідків свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, оскільки вони знаходились в середині автомобіля, яким кервав ОСОБА_3 та не бачили моменту та обставин зіткнення, а у своїх поясненнях виходили з інтуїтивних припущень щодо відстані, яку проїхав автомобіль після виїзду на дорогу, по різному її визначаючи.

Що стосується тверджень апелянта про «перехресне зіткнення автомобілів» то жодних доказів які б підтверджували таке твердження ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді не встановлено, а тому таке твердження є безпідставним.

За таких обставин, висновок судді у постанові про те, що ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП є правильним.

З огляду на викладене, а також враховуючи обґрунтоване застосування судом першої інстанції щодо ОСОБА_3 ст. 38 КУпАП через закінчення строків накладення адміністративного стягнення, а порушень КУпАП, які б тягли за собою скасування або зміну рішення суду першої інстанції, не встановлено, постанова суду першої інстанції, як законна та обґрунтована, має бути залишена без зміни, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 6 квітня 2015 року, якою ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності у вчиненні вказаного правопорушення закрито, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва І.М.Мороз