АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/193/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську,за участюМатвєєва С.В. та його захисника ОСОБА_3 (Горбенко), апеляційну скаргу ОСОБА_4на постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого ДП ДПЗКУ «Криворізьке ХПП начальником виробничої дільниці, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортного засобу терміном на один рік, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 рокуМатвєєва С.В.визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортного засобу терміном на один рік.

Судом першої інстанції встановлено, що водій ОСОБА_4 23 жовтня 2014 року о 8.15 год. в м. Кривому Розі по Миколаївському шосе керував автомобілем «Мерседес» н/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків. Чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що й був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_4,12 березня 2015 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзіМатвєєв С.В. просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, призначивши стягнення не повязане з позбавленням права керування транспортним засобом. Крім того, разом з апеляційною скаргоюМатвєєв С.В. заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку ОСОБА_4 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, тому, що з 25 листопада 2014 року по 09 грудня 2014 року він перебував на лікарняному, а з 10 грудня 2014 року по 13 січня 2015 року він перебував у відрядженні в звязку з чим у нього не було можливості подати апеляційну скаргу вчасно.

В обґрунтуванні апеляційної скаргиМатвєєв С.В. вважає винесену постанову необґрунтованою, а прийняте рішення в постанові суду занадто суворим. При цьому апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, те що автомобіль ним використовується в робочих цілях та позбавлення права керування транспортним засобом поставить його в скрутну становище. Крім того зазначив, що матеріал відносно нього сфальсифіковано, свідків при складанні протоколу не було.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в її обґрунтування доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши думку учасників провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази направлення апелянту судового виклику. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_4, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_4В, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи правопорушника в частині фальсифікації щодо нього матеріалу спростовані доказами, на які послався суд в своїй постанові. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_4 особисто зробив запис про те, що він відмовляється від проходження медичного огляду в присутності двох свідків. Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також дали пояснення та підтвердили вказаний факт.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_4 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно до рішення суду апелянта позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4, не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для зміни накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, особливо з урахуванням його позиції до скоєного.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни судового рішення та помякшення покарання. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_4працює ДП ЗК «Криворізьке ХПП» начальником Гейківської виробничої дільниці і право керування транспортним засобом не є його джерелом доходу.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосований до ОСОБА_4 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти його вихованню в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргуМатвєєва ОСОБА_7 залишити без задоволення, а постанову Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2014 року, якою ОСОБА_4 Васильовичавизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортного засобу терміном на один рік залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_2