АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/2829/15-п Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 33/790/338/15 ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_2, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року про притягнення

ОСОБА_3, що народився 20 липня 1981 року, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

14 травня 2015 року постановою судді Комінтернівського районного суду м.Харкова Чернищука Олексія Вікторовича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано стягненню у вигляді штрафу у сумі 5000 грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 20 лютого 2015 року о 23 год. 25 хв. по вул.Університетській в м.Харкові ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного сп*яніння, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп*яніння відмовився в присутності понятих, чим порушив п.п.2.5,2.9 ПДР України.

Суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП керування транспортним засобом особою в стані алкогольного сп*яніння та відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп*яніння.

Не погодившись з прийнятим процесуальним рішенням судді, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 травня 2015 року та закрити провадження у справі. Апелянт заперечував факт перебування в стані алкогольного сп*яніння та зазначив, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп*яніння, оскільки йому взагалі не було запропоновано пройти такий огляд. ОСОБА_3 посилається на істотні порушення працівниками ДАІ вимог КУпАП та відомчих інструкцій при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, а саме : протокол складено за його відсутності; йому не роз*яснені процесуальні права особи, що притягається до адміністративної відповідальності; пояснення понятими написані під диктовку працівника ДАІ та є ідентичними за змістом, який не відповідає фактичним обставинам; копія протоколу не вручена. На думку апелянта, висновок, що міститься у протоколі та постанові суду про одночасне порушення ним п.2.5 та п.2.9 ПДР України є взаємовиключним. Окрім того, апелянт вказує на порушення судом вимог ст.268 КУпАП з огляду на розгляд справи за його відсутності.

Одночасно ОСОБА_3 заявив клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, посилається на те, що про дату, час та місце розгляду справи йому не було повідомлено, справа розглянута за його відсутності, а про прийняте судом рішення він дізнався лише 03 червня 2015 року, коли отримав копію оскаржуваної постанови в суді.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, тому строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді згідно ст. 283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, суддя в повному обсязі вказані вимоги закону не виконав .

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції ;

- передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп*яніння чи під впливом лікарських препаратів;

- відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, формулюючи обставини правопорушення, які суд вважав встановленими, суддею допущені суперечності, які свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Так, суд дійшов висновку про керування ОСОБА_3 транспортним засобом в стані алкогольного сп*яніння, тоді як протокол про адміністративне правопорушення містить дані про керування ОСОБА_3 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп*яніння ( різкий запах з порожнини роту).

Окрім того, і автор протоколу, і суд першої інстанції зазначили про порушення ОСОБА_3 п.п.2.5,2.9 ПДР України.

Пункт 2.9 ПДР України передбачає заборону керування транспортним засобом в стані алкогольного сп*яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, тоді як п.2.5 ПДР України покладає на водія обов*язок на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку огляд для встановлення такого стану. Стан сп*яніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією від 09.09.2009 року № 400/666 Про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Але протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять доказів щодо встановлення у ОСОБА_3 стану алкогольного сп*яніння, а відмова водія від проходження медичного огляду виключає одночасне порушення ним п.2.5 та п.2.9 ПДР України.

Таким чином, висновок суду про наявність в діях ОСОБА_3 одночасно двох взаємовиключних складів адміністративного правопорушення, які передбачені у диспозиції ч.1 ст130 КУпАП не можна вважати законним та обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відсутності цієї особи, справа може бути розглянута лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В оскаржуваній постанові суд зазначив про неявку в судове засідання ОСОБА_3, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

До матеріалів справи долучений витяг із журналу реєстрації вихідної кореспонденції (а.с.5), із якого вбачається, що ОСОБА_3 були неодноразово надіслані судові повістки. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначив, що жодних викликів до суду не отримував. Твердження апелянта матеріалами справи не спростовані, оскільки відсутні відомості про вручення ОСОБА_3 повістки, відповідно до вимог ст.277-2 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_3 був позбавлений можливості реалізувати в суді передбачені законом (ст. 268 КУпАП) права особи, що притягається до адміністративної відповідальності, зокрема права давати пояснення, надавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо.

Порушення судом вимог ст.268 КУпАП та розгляд справи у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавив суд можливості заслухати її особисті пояснення щодо обставин виявленого правопорушення, а з урахування процесуальної позиції ОСОБА_3 допитати свідків адміністративного правопорушення, що, в свою чергу, також потягло неповноту та однобічність судового розгляду та неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови апеляційним судом.

Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

З урахуванням того, що закінчився визначений ст.38 КУпАП строк притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості досліджувати нові докази та вирішувати питання про винуватість або невинуватість ОСОБА_3, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк апеляційного оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення , є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду В.В.Шевченко