Справа № 517/627/15-п
Провадження № 3/517/110/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року смт. Фрунзівка

Суддя Фрунзівського районного суду Одеської області Меєчко О.М., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, громадянина України, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Фрунзівського районного суду Одеської області 18 червня 2015 року надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_1ВМ. до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до адміністративних матеріалів наданих суду встановлено, що 13 червня 2015 року біля 22 год. 25 хв. в с. Майорське Фрунзівського району Одеської області по вул. Шкільна, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «АЗЛК-2140», номерний знак Д8968ОД, з явними ознаками алкогольного спяніння. Огляд на стан вживання алкоголю проводився у присутності двох свідків спеціальним технічним засобом «Драгер», який показав позитивну пробу, а саме 1,10 ‰. Також, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку на стан алкогольного спяніння правопорушник відмовився в присутності двох свідків. Своїми умисними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.5, 2.9 ПДР.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що 13 червня 2015 року біля 22 год. 25 хв. керував автомобілем в стані алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків.

Крім повного визнання своєї вини ОСОБА_1, його винність у вчиненні даного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 542251 від 13 червня 2015 року, з якого вбачаються дані про його особу, дату, час, місце та обставини скоєного ним правопорушення (а.с. 3), тестуванням на алкоголь до вище вказаного протоколу (тест № 399) від 13 червня 2015 року спеціальним технічним засобом «Драгер», який показав позитивну пробу, а саме 1,10 ‰ (а.с. 2), картками обліку адміністративного правопорушення від 15 червня 2015 року на громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в яких зазначені відомості про визнання його винним за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідно (а.с. 4, 5), поясненнями громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 13 червня 2015 року, які підтвердили факт того, що ОСОБА_1 знаходився з явними ознаками алкогольного спяніння та від проходження медичного обстеження на стан спяніння відмовився (а.с. 7, 8).

Вислухавши пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 своїми умисними діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Обставиною, що помякшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинення ним даного правопорушення, суд визнає його щире розкаяння. Обставин, що обтяжують його відповідальність судом не встановлено.

Відповідно до довідки інспектора з технічного нагляду ВДАІ з обслуговування Фрунзівського та Красноокнянського районів УДАІ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_4 та картки обліку адміністративного правопорушення від 15 червня 2015 року, громадянина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосоване адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки (а.с. 5, 6).

Відповідно до абзацу 3 пункту 28 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП. Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 постановою суду від 15 квітня 2015 року було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, суд не вправі застосовувати до нього вказане адміністративне стягнення.

Крім цього, відповідно до абзацу 4 пункту 28 вище вказаної постанови, оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та ч. 3 ст. 130 КпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 № 542251 від 13 червня 2015 року, транспортний засіб автомобіль «АЗЛК-2140», номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_5

Оскільки транспортний засіб автомобіль «АЗЛК-2140», номерний знак Д8968ОД, належить іншій особі, таке адміністративне стягнення як оплатне вилучення транспортного засобу до правопорушника ОСОБА_1 також застосувати неможливо.

На підставі вище викладеного та враховуючи обставини вчиненого правопорушення ОСОБА_1, дані про його особу, який не вперше притягується до адміністративної відповідальності за даною статтею, не має у власності транспортних засобів, в скоєному щиро розкаявся, не працює, а також те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки і керування ним в стані алкогольного спяніння є небезпечним як для самого водія, так і для інших учасників дорожнього руху, суд, з метою виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як ним так і іншими особами нових правопорушень, дійшов до висновку про можливість застосування щодо нього адміністративного стягнення у виді арешту в межах санкції статті без оплатного вилучення транспортного засобу і саме такий вид стягнення буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Таким чином, з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 36, 54 грн., сплата якого передбачена п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи викладене та керуючись ч. 3 ст. 130, ст. ст. 283, 284 КУпАП, Законом України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, громадянина України, винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (пятнадцять) діб без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, громадянина України на користь держави судовий збір в сумі 36, 54 грн. (тридцять шість гривень пятдесят чотири копійки).

Строк відбування арешту ОСОБА_1 рахувати з моменту його затримання.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанову для виконання в частині адміністративного арешту направити до Фрунзівського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги (подання прокурора) через Фрунзівський районний суд Одеської області до Апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: