АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/796/2015 Постанова винесена суддею Бандурою І.С.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Горб І.М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та його захисника Волошина Ю.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника Волошина Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_2, на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 року відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого неофіційно водієм в ТОВ «ВТ ПП «ІТА-1», ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 рокуОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно з постановою суду, 01 травня 2015 року в 0 год. 01 хв. по Житомирському шосе в м. Києві - СП-506 ОСОБА_2, керував автомобілем «Рено Мастер», державний номерний знак НОМЕР_2, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Суд у постанові дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисникВолошин Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_2, просить постанову суду змінити в частині призначеного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що накладене судом стягнення є надто суворим, оскільки визначене без урахування особи та матеріального стану ОСОБА_2, а саме того, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, повністю визнав вину у вчиненому правопорушенні, зробив для себе належні висновки та щиро розкаявся. Також ОСОБА_2 є єдиним годувальником в сім'ї, проживає разом з батьками, які на даний час не мають роботи, а його батьку нещодавно зробили операцію на ключиці і він потребує тривалого лікування, тому втрата ним права керування залишить його сім'ю в кризовому становищі, адже він на даний момент працює на посаді водія в ВТ ПП «ІТА-1», де характеризується позитивно, та постійно користується автомобілем в побутових та робочих потребах.

Тому, та обставина, що ОСОБА_2 повністю визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення в сукупності з іншими обставинами, враховуючи відсутність обтяжуючих вину обставин, на думку апелянта, дають можливість суду не карати ОСОБА_2 суворо і дати йому шанс на виправлення.

Разом з апеляційною скаргою захисник Волошин Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_2, подав клопотання, в якому просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки первісно апеляційна скарга була подана у визначений законом термін.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції пропущений з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення ОСОБА_2 та його захисника Волошина Ю.І., які підтримали подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова судді - зміні, виходячи з наступного.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим і підтверджуєтьсязібраними по справі доказами в їх сукупності, які були досліджені у судовому засіданні та наведені у постанові.

Зокрема, вина апелянта підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнях ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про те, що водій ОСОБА_2 був зупинений за керування автомобілем з ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та із застосування приладу «Драгер» відмовився, а також рапортом працівника міліції.

Більш того, при розгляді справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 повністю визнав себе винуватим у вчиненому адміністративному правопорушенні, підтвердивши, що дійсно в той день випив півбокала пива, та відмовився проходити огляд на стан сп'яніння, оскільки не вбачав в цьому потреби, про що щиро розкаявся.

Таким чином, суддя місцевого суду повно, всебічно та об'єктивно дослідив матеріали справи, а тому висновок, викладений в постанові судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, є правильним.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік, суддя фактично не дотримав загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, оскільки достатньо не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставини, що пом'якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, а також не прийняв до уваги положення ст. 30 КУпАП.

Так, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає альтернативні види адміністративних стягнень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом.

Суддею не установлені такі обставини, а також не звернуто уваги на те, що будь-які дані про те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху в матеріалах справи відсутні, і накладено найсуворіший вид стягнення без належного обґрунтування, що є неправильним.

Крім того, в своїй постанові суддя послався на те, що ОСОБА_2 вину визнав частково, проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, оскільки, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 в своїх поясненнях повністю визнав свою вину у вчиненні правопорушення та не оспорював фактичних обставин справи, також не заперечував своєї вини у вчиненому він і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, зазначаючи, що у вчиненому щиро кається, та таким чином, обставиною, що пом'якшує його відповідальність за адміністративне правопорушення, є його щире розкаяння.

Обставини, які б обтяжували відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, відсутні.

Крім того, з матеріалів справи та документів, долучених до скарги, вбачається, що ОСОБА_2 пройшов успішно співбесіду в ВТ ПП «ІТА-1» та має стати до роботи на посаду водія в компанії, де характеризується виключно позитивно, а порушення ним вимог Правил дорожнього руху України не потягло за собою тяжких наслідків.

Також, як зазначено в апеляції та ОСОБА_2 додатково пояснив під час апеляційного розгляду, керування автомобілем пов'язано з його роботою і така діяльність є єдиним джерелом його доходу та його сім'ї, оскільки на даний час на його утриманні перебувають тимчасово непрацездатні батьки, молодший брат та бабуся пенсійного віку, і ця обставина нічим не спростовується.

Враховуючи викладене, вважаю, що доводи адвоката Волошина Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_2, про необґрунтованість накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є слушними, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Волошина Ю.І., який діє в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 21 травня 2015 рокувідносно ОСОБА_2- змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Піддати ОСОБА_2за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі двохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п'ятдесят) гривень.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва ГорбІ.М.