Справа № 464/2371/15-п Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 33/783/228/15 Доповідач: Яременко О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді Яременка О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2

на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року,

встановив:

Постановою судді Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 11 березня 2015 року о 20 год.15 хв. по вул. Трильовського, 22 у м. Львові керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України; не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п.12.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2-О., завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень.

На постанову судді Тягнибок Т.Я. подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам КУпАП. Покликається на те, що суд при призначенні йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами порушив вимоги ст.ст.33-35 КУпАП, а зокрема, не врахував, що він має на утриманні неповнолітню дитину, для матеріального забезпечення своєї сім»ї часто використовує свій автомобіль для заробітку, а у разі вилучення у нього посвідчення водія його сім»я перебуватиме у скрутному матеріальному становищі. Водночас вказує, що він вперше притягається до адміністративної відповідальності, обставини, що обтяжують його відповідальність відсутні. Крім цього, вважає, що судом було неправомірно обєднано в одне провадження адміністративні матеріали щодо нього за ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП. Одночасно ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки цей строк був пропущений ним з поважних причин, а саме через те, що в судовому засіданні 31 травня 2015 року він був відсутній а про винесену постанову йому стало відомо лише 10 квітня 2015 року. На підставі викладеного просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, вказану постанову в частині накладення йому стягнення скасувати та застосувати до нього стягнення у виді штрафу.

Правопорушник в судове засідання апеляційного суду двічі не прибув, хоча належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи не подавав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови. Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, та допустив порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у даних правопорушеннях ним самим не заперечується.

Як вбачається із матеріалів справи, всупереч доводам скаржника, суд першої інстанції, обираючи вид та міру стягнення правопорушнику, врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, ставлення до вчиненого. На думку апеляційного суду стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік за дане правопорушення, яке накладено на ОСОБА_1 в межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП, буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень.

Покликання скаржника, що судом першої інстанції при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення неправомірно обєднано в одне провадження матеріали щодо нього за ст. 124 КУпАП та ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Покликання в апеляційній скарзі на порушення вимог КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції, які могли вплинути на остаточне рішення по справі, нічим не обґрунтовані і свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшли.

В звязку з наведеним апеляційний суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його апеляційної скарги а рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення а постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :