Номер провадження: 33/785/352/15
Номер справи місцевого суду: 522/4699/15-п
Головуючий у першій інстанції Шенцева
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2015 року, -

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2015 року, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на неї накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців та стягнуто судові витрати в сумі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови судді районного суду, 28.02.2015 року о 1125 год., ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Тойота» д/н НОМЕР_1, в м. Одесі по Левітана, що є другорядною, на перехресті нерівнозначних доріг не надала дорогу автомобілю НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який рухався по проспекту М. Жукова, що є головною дорогою, що призвела до зіткнення транспортних засобів, чим порушила вимоги п.16.11 ПДР. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

На дану постанову судді районного суду Радецька О.В. подала апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, в якому зазначає, що в судовому засідання присутня не була, а копію постанови отримала лише 30.04.2015 року. Апелянт просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, просить змінити постанову та призначити їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В мотивах апеляційної скарги апелянт зазначає, що суддею районного суду неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, та не були враховані обставини, які пом'якшують відповідальність. На думку апелянта суддя районного суду не врахував, що вона вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаялася у скоєнні правопорушення та свою вину визнала в повному обсязі. Апелянт зазначає, що у потерпілого до неї матеріальних та моральних претензій не має, матеріальну шкоду відшкодовано в повному обсязі, а тому до неї безпідставно застосовано найсуворіше адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст.124 КУпАП.

Особа , яка притягається до адміністративної відповідальності в судове засідання апеляційного суду Одеської області не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа обов'язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що справа була розглянута у відсутності ОСОБА_2 Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 попереджена під розписку про те, що розгляд адміністративної справи в Приморському районному суді м. Одеси відбудеться 30.03.2015 року (а.с.1) та вказана справа була розглянута суддею 30.03.2015 року без участі ОСОБА_2 (а.с.6)

Разом з цим у матеріалах адміністративної справи наявна розписка ОСОБА_2 про те, що копію оскаржуваної постанови судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.03.2015 року вона отримала 30.04.20145 року (а.с.7)., а тому строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання копії постанови.

Наведені обставини вказують на порушення вимог ст. 268 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 була позбавлена можливості оскаржити постанову у передбачені законом строки, а тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо виду накладеного адміністративного стягнення, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, матеріалами адміністративної справи та доводами апеляційної скарги, ОСОБА_2 свою вину в скоєні адміністративного правопорушення визнала повністю.

За викладених обставин, враховуючи доказі наявні в матеріалах адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що суддя районного суду прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена.

В той же час, проаналізувавши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що при обранні виду адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, суддя районного суду не в повній мірі дотримався вимог закону, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого санкцією ст.124 КУпАП.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З постанови судді районного суду вбачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_2 у виді 6 (шести) місяців позбавлення права керувати транспортними засобами, суддя не в повній мірі врахував вказаних вимог закону і, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП, призначив найсуворіше стягнення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Так, мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, посилаючись на необхідність і достатність накладення саме такого адміністративного стягнення, з метою подальшого запобігання правопорушень, суд першої інстанції, при розгляді справи, про що свідчить сама постанова від 30.03.2015 року, не вияснив у правопорушника, а тому і не міг врахувати при прийнятті рішення тої обставини, що матеріальну шкоду було відшкодовано повністю, та у потерпілого відсутні претензії матеріального і морального характеру. Матеріали адміністративної справи також не містять даних щодо існування матеріальних та моральних претензій.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу правопорушника, яка, відповідно до матеріалів адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнала себе винною та щиро розкаялася у скоєному, матеріальну шкоду відшкодувала в повному обсязі, а тому застосування до правопорушника у даній справі стягнення у виді позбавлення спеціального права, є надто суворим.

При цьому, апеляційний суд також керується принципом верховенства права, який закріплений в усіх статтях Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», про те, що при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогам захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам (див. рішення Європейського суду з прав людини від 06.11.2008 року по справі «Ісмаілов проти Російської Федерації»).

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст.23,33 КУпАП, суд вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу, змінити постанову суду першої інстанції та призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, яке відповідатиме меті адміністративного стягнення по даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Приморського районного суду м. Одеси, від 30.03.2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси, від 30.03.2015 року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити в частині визначення виду адміністративного стягнення.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 340 (триста сорок) гривень.

В решті постанову судді районного суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський