Справа №359/5148/15-п
Провадження № 3/359/1590/2015
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., за участю прокурора Качкалди В.В, представника митниці ОСОБА_1 та особи яка притягається до відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Київської митниці ДФС, про порушення митних правил, передбачених ст. 471 МК України, щодо громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Черкаська область, місце проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. 60-річчя Жовтня буд. 33, працює: за контрактом в Республіці Лівія, лікар терапевт, паспорт громадянина України АХ №530626, виданий 23.07.2003 року, орган, що видав 1000, -

в с т а н о в и в :

18.05.2015 року о 08 год. 30 хв. під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт» терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» громадянин України ОСОБА_2, який прибув до України з Республіки Лівія транзитом через Туреччину, м. Стамбул, літаком авіакомпанії «МАУ», рейсом №716, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор» митниці, пасажиру на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має при собі 8 000 доларів США та 3 550 євро. Після цього громадянина України ОСОБА_2, було запрошено до службового приміщення митниці залу «Приліт» де ним була видана готівка в розмірі 8 200 доларів США та 3 550 євро, які знаходилися у кишені жилетки одягненої на пасажирі. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Зі слів громадянина України ОСОБА_2 зазначена готівка належить йому особисто і була виплачена йому заробітна плата за період роботи за контрактом в Лівії. Пасажир обрав проходження митного контролю «зеленим коридором», де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 Євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті). З виявленої суми громадянину України ОСОБА_2, було пропущено 8200 доларів США та 2750 євро (еквівалент 9989 Євро, згідно курсу НБУ на 18.05.2015 року).

На момент проходження митного контролю належним чином оформленої митної декларації пасажир не надав, до моменту перетину ним «білої лінії» до інспекторів митниці та на стійку митної консультації з приводу декларування готівки не звертався, дозвільних документів на право ввезення готівки понад норму пасажир не надав. Своїми діями громадянин України ОСОБА_2, під час проходження митного контролю в залі «Приліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю. Зазначені дії, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

Зазначені дії, що полягають у переміщенні через митний кордон України громадянином України ОСОБА_2, який формою проходження митного контролю обрав проходження через «зелений коридор», готівки в обсязі, що підлягає обов'язковому письмовому декларуванню відповідно до Постанови Правління НБУ від 27.05.2008 року № 148, мають ознаки порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України.

У звязку з цим працівниками митниці складено протокол про порушення митних правил №0325//15 один примірник якого вручено під підпис громадянину України ОСОБА_2, і в якому було зазначено про час та місце розгляду справи про порушення митних правил, кошти в рахунок забезпечення штрафу працівниками митниці не вилучались.

На підставі статті 511 Митного кодексу України за цим протоколом тимчасово вилучено: 800 Євро.

Підстав для перенесення розгляду справи, направлення матеріалів для додаткової перевірки, закриття провадження в справі - судом не встановлено.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину визнав, зазначив, що порушення митних правил ним вчинене з необережності, будь-якого умислу на порушення митного законодавства в нього не було та просив вилучену у нього валюту повернути, оскільки вилучена валюта необхідна йому для утримання майна та сімї. Просив врахувати, що раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, предявив для перерахунку всі кошти без ознак приховування, які були йому виплачені за період роботи за контрактом в Лівії в якості лікаря терапевта. Крім того, він звернув увагу на значну зміну курсу гривні по відношенню до іноземних валют з часу, коли він останній раз прилітав до України. З цього приводу просив вилучену валюту повернути для потреб родини.

Прокурор та представник митниці просили суд застосувати до порушника стягнення у виді штрафу з конфіскацією вилученої валюти.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку прокурора та представника митниці, дослідивши матеріали справи, приходжу до ви сновку, що в діях громадянина України ОСОБА_2 вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного кодексу України.

Так, дійсно громадянин України ОСОБА_2 допустив порушення вимог ст. 366 МК України порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

З цього приводу у суду достатні підстави для визнання громадянина України ОСОБА_2 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, оскільки протокол складено 18.05.2015 року.

Вина правопорушника підтверджується даними протоколу про порушення митних правил, та даними службової записки, особистими поясненнями громадянина України ОСОБА_2 та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті. які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Правопорушення, яке вчинив громадянин України ОСОБА_2 полягало у переміщенні через митний кордон не задекларованих митному органу коштів в сумі 8 200 доларів США та 3 550 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

Слід зауважити, що діючим законодавством України ввезення готівкової іноземної валюти в Україну, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив громадянин України ОСОБА_2 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Згідно з ст.471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти.

За матеріалами справи громадянин України ОСОБА_2 не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягувався. Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

Так, під час розгляду даної справи судом встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_2 під час проходження митного контролю провозились ним без ознак приховування. Дані, які б свідчили про незаконність походження згаданих коштів, в матеріалах справи відсутні.

Вивезення даної суми з України допускається, за умови її декларування митному органу та наявності банківської довідки на підтвердження її походження.

Таким чином, єдине діяння, яке вчинив ОСОБА_2 полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

За вищевказане правопорушення, яке полягає в недекларуванні іноземної валюти, громадянин України ОСОБА_2 підлягає адміністративному стягнення у виді штрафу.

Шкода, яку ОСОБА_2 потенційно міг завдати державі, була незначною: він не ухилялася від сплати мита та інших зборів і не завдала державі іншої шкоди, якби вона вивезла гроші не задекларувавши їх, органи влади лише не отримали б інформацію про те, що ці кошти опинилися на території держави. Таким чином, метою конфіскації було не відшкодування майнової шкоди, завданої державі, оскільки вона не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення заявником відомостей до митної декларації.

Вилучена у ОСОБА_2 валюта належить останньому як заробітна плата, що також підлягає врахуванню суддею при прийнятті рішення про накладення відповідного стану.

З огляду на наведене, застосування конфіскації, предметів порушення митних правил, в даному випадку є порушенням положень ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на громадянина України ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний тягар».

На підставі статті ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Обтяжуючих відповідальність особи обставин судом не встановлено. При прийнятті рішення суддя враховує призначення валюти та сімейні обставини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. З цього приводу, суддя приходить до висновку, що конфіскація вилученої валюти, буде сприяти лише погіршенню матеріального становища ОСОБА_2, а ніяк не сприятиме її вихованню та попередженню вчиненню ним нових порушень.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи із смислу ч. 3 ст. 462 МК України, матеріали справи, встановлені судом обставини, зазначені норми закону, суддя дійшов висновку, що на правопорушника має бути накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн.). При цьому суд враховує, що ОСОБА_2 працює в Лівії за контрактом в якості лікаря, а ввезена ним валюта є заробітною платою останнього, які він віз для своєї родини. З цього приводу підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти у суду немає, яке вказане в санкції ст. 471 МК України.

Саме таке стягнення суддя вважає достатнім для виправлення та належної поведінки громадянина України ОСОБА_2 в подальшому.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з ОСОБА_2 на якого накладено адміністративне стягнення судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України витрати у справі про порушення митних правил відшкодовуються особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення. Витрати на оплату послуг перекладача відшкодовуються з державного бюджету.

З цього приводу, підлягає стягненню з особи, яка притягається до відповідальності, на користь Київської митниці ДФС також витрати повязані з перевезенням валюти до банку в м. Бориспіль на підставі ст.ст. 519, 520 МК України в розмірі 7 грн. 39 коп.

Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 33 КУпАП -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, визнати винним у скоєні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та накласти штраф у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 коп.

Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0325//15року від 18.05.2015 року валюту в розмірі 800 (вісімсот) Євро, - повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України АХ №530626, виданий 23.07.2003 року, орган, що видав 1000.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь держави України (одержувач: Державний бюджет України; Код ; код банку: 821018; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області; рахунок: №5004, код класифікації доходів бюджету: 21081100, код виду надходжень бюджету: 050:Коваль І.Ф., №359/5148/15-п).

Стягнути з ОСОБА_2, 20.10.1950року народження, громадянина України, на користь державного бюджету України (р/р №0004, МФО: 821018, код за , банк: ГУДКСУ у Київській області, отримувач коштів Бориспільське УДКСУ (м. Бориспіль): 22030001) судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, 20.10.1950року народження, громадянина України, витрати, понесені Київською митницею ДФС на транспортування предметів правопорушення у розмірі 7 грн. 39 коп. (Отримувач: Київська митниця ДФС, , код банку: 821018, банк отримувача: ГУ ДКСУ у Київській області, рахунок: 9083).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором у випадках, передбачених частиною пятою статті 7 КУпАП, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________.

Суддя : С.М. Вознюк