Справа № 490/606/15-п 20.04.2015 20.04.2015 20.04.2015
Номер провадження: 33/784/114/15
Провадження № 33/784/114/15 Головуючий 1-ї інстанції Дірко І.І.
Категорія: ст. 124 КУпАП Суддя апеляційної інстанції Пісной І.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 квітня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді: Пісного І.М.

потерпілого: ОСОБА_2

особи, провадження відносно якої

закрито: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2015 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Марінцеве Новобузького району Миколаївської області, водій ПСЗОШ «Гіпаніс-ЕОС», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- провадження закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2015р. у відношенні ОСОБА_3 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, згідно з яким останній 15.01.2015р. близько 08 год., керуючи транспортним засобом марки «ГАЗ 3221», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по вул. Обсерваторній, в порушення п.п. 2.3 «б», 12.1 ПДР України, не врахував особливості дорожньої обстановки на засніженій проїжджій частині не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив занос свого автомобіля і наступне бокове контактування із транспортним засобом «Шевроле», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який в цей час рухався та зупинився по вул. Обсерваторній у зустрічному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накласти на нього відповідне стягнення.

Посилається, на те, що суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення. Вказав, що згідно схеми ДТП, проїжджа частина має дві смуги - попутного і зустрічного напрямку загальною шириною 9,2 м, зіткнення відбулось на смузі руху автомобіля марки «ГАЗ», за 3,5 метра від бордюрного каменю по ходу руху автомобіля «ГАЗ». Разом з тим, ширина смуги, розчищеної від наметів складала 5,8 м. Вказаної ширини смуги, на думку апелянта, було цілком достатньо, щоб автомобіль марки «ГАЗ» міг безпечно здійснити проїзд його транспортного засобу, зважаючи на те, що автомобіль водія ОСОБА_2 повністю зупинився з метою надання місця для проїзду автомобіля ОСОБА_3 Вважає, що доводи ОСОБА_3 з приводу того, що автомобіль потерпілого зупинився лише у лічені секунди до зіткнення, не відповідають дійсності і спростовуються, в тому числі, і поясненнями свідка ОСОБА_4, яка знаходилась разом з ним у автомобілі «Шевроле» і була допитана в судовому засіданні під час розгляду справи.

Стверджує, що саме ОСОБА_3 не вжив всіх можливих заходів щодо максимального зменшення швидкості руху автомобіля, достатньо не врахував дорожню обстановку, а також її зміну, в результаті чого допустив притирання між боковими частинами транспортних засобів, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 15.01.2015р. та схемою ДТП.

Висновок суду щодо того, що транспортний засіб «ГАЗ» занесло по слизькому дорожньому покриттю у напрямку автомобіля «Шевроле» з незалежних від нього обставин апелянт вважає таким, що не відповідає фактичних обставинам справи, оскільки ОСОБА_3 бачив дорожню обстановку і при слизькому покритті мав правильно розрахувати безпечну швидкість для руху, при якій його транспортний засіб не занесло би, тобто він не зменшив достатньо швидкість руху, чим допустив ДТП. До того ж, водій ОСОБА_3 рухався по вул. Обсерваторній, на якій розташована ЗОШ №22, а це насамперед зона підвищеного ризику і підвищеної уваги, а відповідна швидкість руху на даній ділянці, згідно ПДР повинна складати 20км/год., про що свідчить дорожній знак, розташований біля даної школи.

Заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, особу, провадження відносно якої закрито, ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді - без змін, дослідивши матеріали справи, вважаю апеляцію потерпілого ОСОБА_2 такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з постанови судді, закриваючи справу у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суддя врахував: пояснення ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_2, свідка ОСОБА_4, характер механічних пошкоджень на автомобілях, схему та протокол огляду місця ДТП, копії фотознімків з місця ДТП.

Проте такий висновок суду є необґрунтованим виходячи з наступного.

Суб'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 15.01.2015р. (а.с. 1), водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ГАЗ 3221», не врахував дорожньої обстановки на засніженій проїжджій частині, не вибрав безпечної швидкості руху, допустив занос автомобіля внаслідок чого допустив бокове контактування з рухаючимся в зустрічному напрямку та зупинившимся автомобілем «Шевроле», внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Зі схеми наслідків ДТП (а.с. 2) вбачається, що 5,8 метри проїжджої частини були розчищені від снігових заметів, контактування транспортних засобів відбулося на смузі руху автомобіля «ГАЗ», на відстані 3,5 м від бордюрного каменю.

В особистих поясненнях 15.01.2015р. (а.с. 3) ОСОБА_3 вказав, що рухався по колії зі своєї сторони дороги, pі швидкістю 20-25 км/год., йому назустріч по тій самій колії рухався автомобіль «Шевроле». При наближенні він намагався зупинити автомобіль, чи виїхати на узбіччя, проте було дуже слизько, і відбулося контактування автомобілів. Від моменту, коли він почав намагатися зупинити свій транспортний засіб і до контакту з автомобілем, який він заздалегідь побачив, у зв'язку з тим, що дорога була слизькою, його автомобіль «несло» приблизно метрів 20, автомобіль «Шевроле» продовжував рух йому назустріч.

Потерпілий ОСОБА_2 в своїх поясненнях 15.01.2015р. (а.с. 4) зазначив, що автомобіль «ГАЗ» рухався йому назустріч, на відстані близько 10 метрів водій даного автомобіля намагався повернути вправо, проте його занесло. Побачивши це, ОСОБА_2 зупинив автомобіль, і в цей момент відбулося зіткнення.

Свідок ОСОБА_4 (а.с. 5) зазначила в поясненнях, що 15 січня 2015 року вона була пасажиром автомобілю «Шевроле» під керуванням ОСОБА_2. Їм назустріч рухався автомобіль «ГАЗ». Приблизно на відстані 10 метрів від них, водій автомобіля «ГАЗ» почав намагатися повернути автомобіль вправо, проте його занесло. Побачивши це, водій ОСОБА_2 зупинив автомобіль «Шевроле», після чого відбулося зіткнення транспортних засобів, оскільки автомобіль «ГАЗ» понесло в сторону автомобіля «Шевроле».

Тобто, з протоколу про адміністративне правопорушення, схеми до нього, пояснень потерпілого та свідка ОСОБА_4, які є послідовними та не містять розбіжностей, вбачається, що водій ОСОБА_2 дійсно зупинив автомобіль «Шевроле», коли побачив, що здійснюючи маневр повороту праворуч, відбувся занос автомобіля «ГАЗ», і вони спростовують посилання ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 не здійснив належних заходів задля запобігання зіткненню.

Тому, висновки судді з приводу того, що з незалежних від ОСОБА_3 обставин, транспортний засіб занесло по слизькому дорожньою покриттю в напрямку автомобіля «Шевроле», є безпідставними, і дії ОСОБА_3 дійсно слід кваліфікувати як порушення п.п. 2.3 Б, 12.1 ПДР України, згідно яких останній був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого допустив вказану ДТП.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, а апеляційна скарга потерпілого задоволенню.

Проте, з урахуванням того, що з дня вчинення правопорушення до дня розгляду справи пройшло три місяці, протягом яких на ОСОБА_3 можна накласти адміністративне стягнення (згідно ст. 38 КУпАП), провадження по справі підлягає закриттю відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 38, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2015 року відносно ОСОБА_3 скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 212-2 ч. 1 п. 6 КУпАП в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.М. Пісной