АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Худик М.П., за участю:

особи, яка притягується до

адміністративної

відповідальності - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

потерпілого - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Таке рішення суддя, мотивував тим, що на момент розгляду справи судом минуло понад два місяці, тому у відповідності до п.п. 1,7 ст. 247 КУпАП стягнення не може бути накладено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вважаючи постанову судді незаконною, винесену з порушенням норм матеріального права, постановлену без повного та всебічного з'ясування фактичних обставин справи, просить її скасувати, провадження у справі закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги, вказує, що ДТП сталась з вини водія автомобіля «Опель» ОСОБА_3, який здійснюючи маневр об'їзду невстановленого транспортного засобу не мав права здійснювати обгін на перехресті та виїжджати на смугу зустрічного руху при виконанні цього маневру, оскільки цим створив перешкоди для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля «Пежо» ОСОБА_1 Що підтверджується висновком №81 від 14.10.2014 року автотехнічного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, згідно з яким у водія автомобіля «Пежо» була відсутня технічна можливість уникнути зіткнення в момент виявлення ним небезпеки руху та причинно - наслідкового зв'язку між його діями і фактом зіткнення з технічної точки зору не вбачається. Водночас, згідно цього ж висновку в діях водія автомобіля «Опель», з технічної точки зору вбачається порушення вимог п. 14.6(а) ПДР, відповідно до якого обгін на перехресті забороняється, та з урахуванням вказаного порушення ПДР водій автомобіля «Опель» мав технічну можливість уникнути зіткнення, з технічної точки зору, та в його діях вбачається причинно-наслідковий зв'язок з подією зіткнення.

Крім цього, зазначає, що висновок експертного дослідження №9-7 від 06.11.2014 року не може вважатися достовірним та обґрунтованим, оскільки у ньому, крім іншого, зазначені невірні вихідні дані щодо швидкості автомобіля ОСОБА_1, не досліджено та не враховано, що до самого зіткнення перед автомобілем ОСОБА_1 перебував автомобіль марки «Форд», який здійснював поворот праворуч, при цьому водій автомобіля «Опель» здійснював обгін на перехресті, внаслідок чого сталося зіткнення, проте висновком не вирахувана технічна можливість для водія автомобіля «Пежо» щодо можливості уникнення цього зіткнення.

Також, вказує, що з висновку №15226/14-52 від 27.02.2015 року вбачається, що у випадку здійснення водієм автомобіля «Опель» ОСОБА_3 маневру обгону він повинен був діяти згідно вимог п. 14.6 (а,в) ПДР, які забороняють обгін на перехресті та ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100м. - поза ним.

Тому, вважає, що водій автомобіля «Опель» ОСОБА_3 в даній дорожньо-транспортній пригоді не мав права здійснювати обгін на перехресті та виїжджати на смугу зустрічного руху при об'їзді, оскільки такими діями створив перешкоди для інших учасників дорожнього руху, зокрема для водія автомобіля «Пежо» - ОСОБА_1 в діях якого, на думку захисника, за вказаних в апеляційній скарзі обставин відсутні такі елементи складу адміністративного правопорушення, як вина та причинно-наслідковий зв'язок між його діями та ушкодженнями, які отримали транспортні засоби в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілим ОСОБА_3 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - ОСОБА_2, в яких потерпілий вважаючи постанову судді законною та обґрунтованою, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 поданої в інтересах ОСОБА_1, в зв'язку з її безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, постанову судді скасувати, потерпілого, який заперечував проти її задоволення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку руху.

Як убачається з матеріалів справи, 19.09.2014 року на перехресті вулиць Петрицького - Верховинна в м.Києві сталося зіткнення автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_1 з автомобілем марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

За висновком судді, причиною ДТП стало порушення п. 16.11 ПДР водієм ОСОБА_1, який рухаючись по другорядній дорозі не надав дорогу автомобілю «Опель», який рухався по головній дорозі.

Такий висновок відповідає схемі ДТП, на якій зазначено напрямок руху автомобілів, місце зіткнення та розташування транспортних засобів після ДТП, схемою, яка складена в присутності обох учасників ДТП, ними ж підписана без застережень, протоколу про адміністративне правопорушення, даних огляду транспортних засобів, відеозаписом з реєстратора.

Твердження апелянта, про те, що зіткнення сталось внаслідок обгону на перехресті іншим учасником дорожнього руху, який виїхав на смугу зустрічного руху при здійсненні цього маневру, не є обґрунтованими, оскільки, як вбачається з схеми місця ДТП, чого також не заперечували учасники судового розгляду, на ділянці дороги, де сталася ДТП відсутня горизонтальна дорожня розмітка, яка би поділяла транспортні потоки протилежних напрямків. Тому водій автомобіля «Опель» ОСОБА_4 діяв відповідно до п.11.1 ПДР, згідно якого кількість смуг на проїзній частині для руху нерейкових транспортних засобів визначається дорожньою розміткою, а за її відсутності її водіями з урахуванням ширини проїзної частини відповідного напрямку руху, габаритів транспортних засобів і безпечних інтервалів між ними. Крім цього, згідно схеми ДТП, яка підписана обома учасниками без застережень, зіткнення сталося на смузі руху автомобіля «Опель» (за умови поділу проїзної частини на дві рівні частини), а не на смузі зустрічного руху, на яку за твердженням апелянта виїхав ОСОБА_3

Отже, саме невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 16.11 ПДР, стало причиною дорожньо - транспортної пригоди.

Інші доводи апелянта, зокрема дані, що містяться у висновках автотехнічних дослідженнь та судової автотехнічної експертизи щодо відсутності технічної можливості уникнути зіткнення у водія автомобіля «Пежо» ОСОБА_1, в момент виявлення ним небезпеки руху, та відсутністю з технічної точки зору між діями останнього і фактом зіткнення причинно - наслідкового зв'язку, порушеннями Правил дорожнього руху іншим учасником, а також недостовірного експертного дослідження в зв'язку з невірними вихідними даними у ньому, не спростовують висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАп та не можуть прийматися до уваги, оскільки це не звільняло його від виконання вимог п. 16.11 ПДР, порушення якого і стало причиною ДТП.

Таким чином, розглянувши справу, суддя правильно дійшовши до висновку про винуватість водія ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та закрив провадження у справі в зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, а тому апеляційну скаргу, щодо скасування постанови судді та закриття провадження у справі, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП з закриттям провадження у справі, в зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва М.П.Худик

Справа № 33/796/464/2015 Категорія: 124 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Ясельський А.М.

Доповідач Худик М.П.