Справа № 490/1669/15-п 11.06.2015 11.06.2015 11.06.2015
Номер провадження: 33/784/142/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/142/15 Доповідач у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.172-7 КУпАП Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді: Хоміка І.М.

при секретарях судового засідання: Демянюк І.А., Георгіци Г.В.

з участю прокурора Кривенцова А.В.

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_3

представника: ОСОБА_4

розглянув справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_3 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, депутата Миколаївської міської ради 6 скликання, фізичної особи підприємця, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень.

В С Т А Н О В И В :

Органами прокуратури стосовно депутата Миколаївської міської ради 6 скликання ОСОБА_3 19 лютого 2015 року було складено протокол про вчинення ним адміністративного корупційного правопорушення за наступних обставин.

Відповідно до рішення сесії VI скликання Миколаївської міської ради Миколаївської області за №1/2 від 17.11.2010 «Про підсумки виборів депутатів Миколаївської міської ради та Миколаївського міського голови і визнання їхніх повноважень» визнано повноваження депутатів міської ради, в тому числі повноваження ОСОБА_3, як депутата. При цьому, з 29.03.1999 р. ОСОБА_3 і до теперішнього часу зареєстрований як фізична-особа підприємець.

Однак, депутат Миколаївської міської ради VІ скликання ОСОБА_3 в порушення вимог ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» не вжив заходів щодо недопущення можливості виникнення конфлікту інтересів, а також не повідомив у письмовій формі голову Миколаївської міської ради та сесію міської ради про наявність конфлікту інтересів.

Так, 01.08.2013 до Миколаївської міської ради від фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 надійшла заява про видачу рішення Миколаївської міської ради про надання в оренду земельної ділянки для обслуговування будівництва прибудови до магазину та благоустрій території орієнтовною площею 600 м2, за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 41А. 25.04.2014 р. на черговому засіданні ХХХІХ сесії Миколаївської міської ради VІ скликання ОСОБА_3 будучи депутатом Миколаївської міської ради відповідно приймав участь у голосуванні за прийняття рішень по питаннях, які були винесені на сесію міської ради, згідно порядку денного.

Серед іншого, на розгляд сесії було винесено питання «Про передачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 в оренду на 2 роки земельну ділянку площею 228 м2 для будівництва прибудови до магазину по пр. Жовтневому, 41А», тобто особисто йому.

Незважаючи на виниклий конфлікт інтересів, а саме суперечність між особистими та службовими повноваженнями, яка вплинула на обєктивність прийняття рішення в своїх інтересах, депутат Миколаївської міської ради ОСОБА_3 не вжив заходів щодо недопущення конфлікту інтересів та не повідомив у письмовій формі про наявний конфлікт інтересів міського голову та сесію Миколаївської міської ради про розгляд заяви про видачу рішення Миколаївської міської ради про надання в оренду земельної ділянки для обслуговування будівництва прибудови до магазину та благоустрій території орієнтовною площею 600 м2, за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 41А на свою користь.

Рішенням №39/58 вказаної сесії Миколаївської міської ради фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 передано в оренду на 2 роки земельну ділянку площею 228 м2 для будівництва прибудови до магазину по пр. Жовтневому, 41А.

Визначаючи ОСОБА_3 винним у вчинені адміністративно корупційного правопорушення суд першої інстанції послався на те, що його винність підтверджується зібраними по провадженню доказами, а конфлікт інтересу для ОСОБА_3 мав не потенційний, а реальний характер, так як безпосередньо вплинув на його дії в якості депутата місцевої ради під час обговорення та голосування проекту п.33.1 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 39/58 від 25.04.2014 р. протягом проведення 39-ї сесії Миколаївської міської ради VІ скликання від 25.04.2014 р.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_3 просить постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.04.2015 року скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративно корупційного правопорушення.

Зазначає, що при розгляді справи суддею порушено його права, а також неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

ОСОБА_3 вказує, що при розгляді справи він не приймав участі, оскільки його не було повідомлено належним чином та справа розглядалась за його відсутністю, чим порушено вимоги ч.2 ст.268 КУпАП. Його представником ОСОБА_4, який приймав участь при розгляді справи, було заявлено клопотання про перенесення слухання справи, однак суддя, без встановлених законом підстав, відмовив у задоволенні клопотання, чим порушив, передбачені Законом права особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

З приводу постанови по суті, то суд першої інстанції не встановивши фактичних обставин складання протоколу притягнув ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, однак не звернувши увагу на зміни в ст.172-7 КУпАП, оскільки на момент складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення та на момент розгляду справи в суді першої інстанції не існували норми, які б кваліфікували наведені в протоколі дії (бездіяльність) як адміністративне корупційне правопорушення.

Що стосується повідомлення безпосереднього керівника депутата міської ради міського голову і сесію відповідної ради, як зазначає прокурор в протоколі про адміністративно корупційне правопорушення, то вони спростовуються ст.2 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», згідно якої, ані міський голова, ані сесія Миколаївської міської ради не є безпосереднім керівником депутатів міських рад. Таким чином, вказаний в протоколі конфлікт інтересів, прокурором не є доведеним, оскільки немає жодних встановлених Законом підстав.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення правопорушника ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги правопорушника, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази, вважаю апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні корупційного діяння суд послався на наявність у нього конфлікту інтересів, який, в порушення вимог ст. 14 Закону «Про засади запобігання і протидії корупції», не був урегульований депутатом в законний спосіб, а саме він не повідомив у письмовій формі голову Миколаївської міської ради та сесію міської ради про наявність конфлікту інтересів.

Застосовуючи вказану норму закону, суд не звернув увагу на частину другу вказаної статті Закону, яка передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження органів державної влади, органів місцевого самоврядування, порядок надання окремих видів державних послуг та провадження інших видів діяльності, повязаних із виконанням функцій держави, місцевого самоврядування, мають передбачати порядок та шляхи врегулювання конфлікту інтересів.

Отже законодавцем визнано необхідним прийняти додаткові закони та нормативно-правові акти, якими встановити, врегулювати та передбачити відповідний порядок та шляхи розвязання конфлікту інтересів, зокрема для органів місцевого самоврядування.

Таким чином, посилання органів прокуратури, що склали протокол про вчинення ОСОБА_3 корупційного діяння, та суду, щодо необхідності повідомлення міського голову та сесію міської ради про наявність конфлікту інтересів, не базуються на вимогах закону.

Відсутність на законодавчому рівні конкретних та чітких правил поведінки по розвязанню конфлікту інтересів унеможливлює притягнення особи до відповідальності.

Такий підхід випливає і з рішення Європейського суду з прав людини , зокрема по справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, де суд зазначив, що відповідальність за порушення встановленого порядку не може наступати, якщо зазначений порядок не було достатньо чітко встановлено внутрішнім законодавством. Суд константував, що за браком чітких та передбачуваних законів, що встановлюють певні правила, покарання осіб за порушення неіснуючого порядку, суперечить ст. 7 Конвенції.

Відповідно до вимог Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зокрема ст. 17 цього Закону, національні суди при розгляді справ зобовязанні застосовувати Конвенцію та практику Суду, які є джерелом національного права.

Отже, враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити, а постанову суду скасувати, як необґрунтовану.

Керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.04.2015 року, про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП скасувати, закривши провадження по справі за відсутністю в його діях цього складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2