Номер провадження: 33/784/72/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/72/15 Головуючий 1-ї інстанції Агєєва Л.І.
Категорія: ст. 204-2 КУпАП Суддя апеляційної інстанції Пісной І.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді: Пісного І.М.

за участі секретаря:

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Новомиколаївка Іванівського району Одеської області, суднового крановщика судна «Afina», мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700.00 грн. на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 09.11.2014 р. прикордонним нарядом «Перевірка документів» в пункті пропуску через державний кордон «Миколаївський морський торгівельний порт» під час здійснення прикордонного контролю ОСОБА_3 виявлено, що він перетнув адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією АР Крим на материкову частину України поза встановленими контрольними пунктами в'їзду-виїзду, чим він порушив вимоги п. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-2 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, провадження закрити на підстав п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Посилається, що справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення правопорушення є тимчасово окупована територія України - м. Керч АРК. Зазначає, що ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. встановлені правила визначення підсудності адміністративних, цивільних, господарських справ і кримінальних проваджень у зв'язку з неможливістю здійснення правосуддя судами АР Крим та м. Севастополя. Однак законом не визначено правил підсудності у справах про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності.

Вказує, що на борт судна працівники прикордонної служби України доставляли повідомлення про те, що розгляд справ відносно членів екіпажу буде здійснено Каланчацьким районним судом Херсонської області. 12.11.2014р. об 11 год. Потім ними на власний розсуд справи були направлені Ленінському районному суду м. Миколаєва, звідти - Заводському районному суду м. Миколаєва. Наводить практику інших місцевих судів про повернення матеріалів для визначення підсудності.

Посилається на невизначеність поняття «контрольні пункти в'їзду-виїзду» та відсутність переліку таких пунктів, через які повинен здійснюватися виїзд з тимчасово окупованої території України. Зазначає, що Кабінет Міністрів України не виконав вимог п. 5 Прикінцевих положень Закону та не прийняв нормативно-правових актів на виконання цього Закону, які б дали можливість реалізувати положення Закону на практиці.

Вказав, що ОСОБА_3 не мав можливості здійснити виїзд з тимчасово окупованої території України відповідно до порядку, встановленого ч.1 ст. 10 Закону. Вважає, що вибіркове застосування органами прикордонної служби положень Закону приводить до порушення ст. 33 Конституції України, яка гарантує кожному, хто перебуває на території України, свободу пересування.

Стверджує, що не визначений статус «адміністративного кордону» та що працівники прикордонної служби діють в умовах правової неврегульованості.

Просить звернути увагу на те, що в постанові судді не зазначено, яким нормативно-правовим актом закріплений перелік контрольних пунктів в'їзду-виїзду та не вмотивовано рішення про порушення ОСОБА_3 вимог чинного законодавства. Тому апелянт вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Зазначає про отримання доказів (копії паспорту ОСОБА_3 для виїзду за кордон) з порушенням законодавства внаслідок тиску.

Дослідивши матеріали провадження, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 294 ч. 7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено такі порушення норм процесуального права, про які апелянт не зазначає, але ці порушення є визначальними для прийняття рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Так, згідно з вимогами ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

В ході дослідження складеного відносно ОСОБА_3 протоколу серії АзЧРУ № 044637 про адміністративне правопорушення від 09.11.2014 р. встановлено, що в ньому не зазначено місце та час вчинення правопорушення. Замість цього в протоколі зазначені відомості щодо часу (09.11.2014р.) та обставин виявлення перетину ОСОБА_3 адміністративного кордону з тимчасово окупованою територією України на материкову частину України поза встановленим контрольним пунктом в'їзду, виїзду(а.с.1).

З ксерокопії паспорту ОСОБА_3 (а.с 4-5) міститься інформація щодо часу та місця в'їзду останнього на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї в серпні та в жовтні 2014 р.. Проте, ці дані не було взято до уваги під час складання протоколу.

Тобто, протокол складено інспектором прикордонної служби з порушенням вимог ст. 256 КУпАП, тому не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніви. А згідно зі ст. 62 ч.3 Конституції України, всі сумніви мають бути витлумачені на користь ОСОБА_3.

Саме на стадії підготовки до розгляду справи суд першої інстанції мав вирішити питання з приводу правильності складеного протоколу, і в разі виявлення недоліків - направити матеріли на дооформлення органу, яким даний протокол було складено. Дані дії судом першої інстанції не було виконано, а при перегляді постанови, апеляційний суд позбавлений такої можливості.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

У зв'язку із скасуванням оскаржуваної постанови з процесуальних підстав, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 по суті справи не перевіряються.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з огляду на інші, ніж зазначає апелянт, підстави для прийняття рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2015 року відносно ОСОБА_3 - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.М. Пісной