Справа № 541/290/15-п
Номер провадження3/541/128/2015
П О С Т А Н О В А

07 квітня 2015 року. м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Чернюк В.Д., з участю прокурора Огороднійчук Л.М., адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління Служби безпеки України в Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 по ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

При виконанні суддею положень ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення адвокатом ОСОБА_1, який надає юридичну допомогу особі, що притягається до адміністративної відповідальності, підтримано подане клопотання про повернення протоколу про адміністративне правопорушення органу, яким його було складено. Текст клопотання долучено до матеріалів справи / а.с. 163 165 /.

Своє клопотання сторона захисту обґрунтовує тим, що протокол про адміністративне правопорушення конкретним працівником Служби безпеки України складено 05 лютого 2015 року з посиланням на ст. ст. 254, 255, 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в той час, коли 26 січня 2015 року вже набрав чинності Закон України „Про Національне антикорупційне бюро України, за яким уповноважені особи органів Служби безпеки України втратили повноваження на складення таких протоколів, в тому числі і відповідно до пункту 8 ОСОБА_3 Прикінцеві положення цього Закону.

Зазначене клопотання підтримано особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прокурор Огороднійчук Л.М. висловив міркування про те, що таке клопотання слід відхилити з тих підстав, що станом на 05 лютого 2015 року зміни до ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення внесені не були, а тому відповідний працівник Служби безпеки України мав право складати такий протокол.

Заслухавши думку учасників процесу слід прийти до переконання про те, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 19 квітня 2000 року у справі № 1-3/2000 визначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови якщо вони скасовують або помякшують відповідальність особи.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 цим судом розтлумачено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності.

26 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 1698 VII „Про Національне антикорупційне бюро України від 14 жовтня 2014 року (пункт 1 ОСОБА_3 Прикінцеві положення).

Підпунктом 12 пункту 2 ОСОБА_3 Прикінцеві положення згаданого Закону внесено зміни до абзацу другого частини пятої статті 5 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції, а саме слова „по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Служби безпеки України замінено словами „Національне антикорупційне бюро України.

Пунктом 8 цього ОСОБА_3 Закону імперативно визначено, що до приведення у відповідність із цим Законом закони України, інші нормативно правові акти діють у частині, що не суперечать цьому Закону.

Ці положення Закону до цього часу не змінені та не відмінені законодавчим органом, який прийняв такий закон та офіційно не витлумачені ним в інший спосіб.

З огляду на це, позиція прокурора щодо відсутності підстав для задоволення клопотання, яке розглядається, не грунтується на приписах пунктів 2 та 8 ОСОБА_3 Прикінцеві положення Закону України „Про Національне антикорупційне бюро України.

Таким чином, аналіз вищенаведених рішень Конституційного Суду України та Законів дають підстави прийти до висновку про те, що положення ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якими надавалося право уповноваженим особам Служби безпеки України складати протоколи про адміністративні правопорушення станом на 05 лютого 2015 року (дата складення протоколу про правопорушення щодо ОСОБА_2В.) суперечили Закону України № 1698 VII „Про Національне антикорупційне бюро України від 14 жовтня 2014 року, а відтак не підлягали до застосування, тобто конкретний протокол в справі про адміністративне правопорушення складений не повноважною особою, що позбавляє суд можливості винести законну постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 7 частин 1, 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

З урахуванням викладеного слід зважити на те, що умовах системного формування в суспільстві негативної оцінки роботи судів та суддів, прийняття будь якого процесуального рішення по цій справі щодо притягнення конкретної особи до адміністративної відповідальності чи її звільнення від такої відповідальності з підстав, передбачених ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за умов, що відповідний протокол складено не уповноваженою особою, може бути витлумачене, як постановлення завідомо неправосудної постанови.

Керуючись статтею 58 Конституції України, статтями 7, 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями рішень Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 та від 19 квітня 2000 року у справі № 1-3/2000, підпунктом 12 пункту 2, пунктом 8 ОСОБА_3 Прикінцеві положення Закону України № 1698 VII „Про Національне антикорупційне бюро України від 14 жовтня 2014 року, -

п о с т а н о в и в :

Протокол № 3, складений 05 лютого 2015 року старшим оперативним уповноваженим 1-го сектору відділу БКОЗ УСБУ в Полтавській області старшим лейтенантом ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2 по ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні, повернути до Управління Служби безпеки України в Полтавській області, як такий, що складений не уповноваженою особою.

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_5