Справа № 308/3204/15-п
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.06.2015 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Феєр І.С., за участю правопорушника ОСОБА_1 та його представника адвоката Курах Ю.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Курах Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2015 року.
Даною постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , працюючий заступником командира, начальником транспортно технічної частини 18 окремого мостового загону (в/ч НОМЕР_1 ) 1 - го об`єднання загону Державної спеціальної служби транспорту начальника траснпортно технічної частини притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 ( п`ятсот десять) грн. у дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп..
Постановою судді від 22.05.2015 року встановлено, що заступник командира ІНФОРМАЦІЯ_2 ( в/ч Т300) 1 го об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту начальник транспортно технічної частини ОСОБА_1 , маючи допуск до державної таємниці за формою 3, без належного повідомлення командира 18 окремого мостового загону (в/ч НОМЕР_1 ) та інформування режимно секретного органу (далі РСО) 18 окремого мостового загону (в/ч і 0300) ( офіційна відповідь із 1-го загону Державної спеціальної служби транспорту від 26.02.2015 року №12 дск), що визначено ст.28 Закону України «Про державну таємницю» та п. п. 692, 696-699 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затвердженого постановою КМУ №939 від 18.12.2001 Зр., неодноразово виїздив у приватних справах за межі України, а саме: 03.01.2015 року, 10.01.2015 року, 11.01.2015 року, 13.01.2015 року, 17.01.2015 року, 18.01.2015 року ( 2 виїзди), 19.01.2015 року, 08.02.2015 року, 11.02.2015 року, 12.02.2015 року, 16.02.2015 року, 18.02.2015 року, 19.02.2015 року, 20.02.2015 року, 21.02.2015 року (2 виїзди), 22.02.2015 року, 23.02.2015 року, 24.02.2015 року, що підтверджується довідкою щодо аналізу даних системи «Гарт 1 ДПС України» від 27.02.2015 року № 8/3-304.

-2-

В апеляційній скарзі адвокат Курах Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову суду від 22.05.2015 року скасувати, адміністративну справу направити до УСБУ в Закарпатській області для усунення недоліків. Уважає, що постанова суду від 22.05.2015 року постановлена з порушенням вимог законодавства, а наведені в ній висновки суперечать фактичним обставинам справи. Судом залишено поза увагою клопотання адвоката про те, що матеріали слід повернути до УСБУ в Закарпатській області, оскільки протокол №5 від 23.03.2015 року складений із грубим порушенням вимог КУпАП. Із протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , у порушення вимог Закон України «Про державну таємницю» та п. п. 692, 696-698 «Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №939 від 18.12.2013 року, неодноразово виїжджав у приватних справах за межі України. Разом із тим, зазначений порядок передбачає, що повідомлення та інформування режимно секретного органу здійснюється працівником перед виїздом до іноземної держави. Тобто, склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.212-2 КУпАП має місце тоді, коли особа виїжджала на територію іншої країни, а не перетинала кордон України без такого. Указує, що службовими особами УСБУ до протоколу № 5 від 23.03.2015 року жодних доказів, що підтверджують в`їзд ОСОБА_1 протягом січня лютого 2015 року на територію іноземних країн не надано. Вказує, що ОСОБА_1 пояснив, що на територію іноземних держав не виїжджав, а слідував до магазину безмитної торгівлі. На підтвердження цього, ним був поданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, у якому відсутні відмітки про прибуття на територію іноземних держав.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1 та його представника адвоката Курах Ю.М. на підтримання своїх вимог, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як убачається з матеріалів справи, суд зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Апеляційний суд уважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що в матеріалах справи достатньо об`єктивних даних та доказів, які свідчать про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

-3-

Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну таємницю» в редакції Закону №1079-ХІУ від 21.09.99 із змінами, внесеними згідно із Законами надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина в зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання в письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.
Згідно п. 5 ч.1 ст.28 Закону України «Про державну таємницю» та п.116 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939 громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.
Так, ОСОБА_1 відповідно до наказу Голови адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) №91 від 28.09.2011 року призначений заступником командира загону - начальником транспортно - технічної частини 18 окремого мостового загону 1 об`єднаного гвардійського загону, ВОС-1702033. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №48 від 04.03.2005 року його допущено до відомостей, що становлять державну таємницю особового складу військової частини НОМЕР_2 (а.с.13, 14).
Згідно зобов`язання громадянина України в зв`язку з допуском до державної таємниці, ОСОБА_1 зобов`язався на час роботи, пов`язаної з державною таємницею, у разі поїздки за кордон в особистих справах (туристичної поїздки, на лікування, відпочинок, за запрошенням і таке інше) своєчасно повідомляти про це посадових осіб, які надали допуск до державної таємниці (а.с.12).
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення підтверджується зібраними в справі та дослідженими в суді доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення №5 від 23.03.2015 року, довідкою щодо аналізу даних системи «Гарт 1 ДПС України» від 27.02.2015 року №8/3-304; журналами обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці військової частини НОМЕР_2 форми 92 та поясненнями правопорушника (а.с.17-22, 23 25).
Довідкою щодо аналізу даних системи «Гарт 1 ДПС України» від 27.02.2015 року №8/3-304 підтверджується, що ОСОБА_1 станом на 24.02.2015 року, здійснив 21 виїзд за кордон, при цьому не повідомляв посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці про свої виїзди за кордон, які відбулися 03.01.2015, 10.01.2015, 11.01.2015, 13.01.2015, 15.01.2015, 17.01.2015, 18.01.2015, 19.01.2015, 08.02.2015, 11.02.2015, 12.02.2105, 16.02.2015, 18.02.2015, 19.02.2015, 20.02.2015, 21.02.2015, 22.02.2015, 23.02.2015, 24.02.2015 року (а.с.6 - 8).
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд уважає, що висновок суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП є правильним.

- 4-
Відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яке застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення суддею враховано характер вчиненого ним правопорушення, його особу, ступінь його вини, майновий стан тощо.
З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, викладеним в оскаржуваній постанові про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.6 ч.1 ст. 212-2 КУпАП.
За змістом ст.212-2 КУпАП об`єктом посягання правопорушень, передбачених цією статтею є встановлений порядок управління у сфері суспільних відносин, пов`язаних із віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв і охороні державної таємниці з метою захисту національної безпеки України.
Об`єктивна сторона розглянутого складу правопорушення включає діяння (дії або бездіяльність), що полягає в порушенні вимог, зазначених у п.1 ч.1 ст.212-2 КУпАП.
Суб`єктом цього правопорушення може бути громадянин, який досяг 16-річного віку, а також посадова особа державного або недержавного підприємства, установи, організації.
Суб`єктивна сторона характеризується умисною формою вини. Винний усвідомлює, що порушує порядок, установлений для здійснення цього права, тобто незаконність своїх дій, передбачає можливість настання шкідливих наслідків, бажає їх або свідомо допускає.
Отже, доводи адвоката Кураха Ю.М. в інтересах правопорушника ОСОБА_1 у апеляційній скарзі про те, що останній на територію іноземних держав не виїжджав, а слідував до магазину безмитної торгівлі, апеляційний суд із вищенаведених підстав відхиляє, оскільки його дії охоплюються диспозицією п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, за ознаками невжиття заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці, до яких, як визначено Законом України «Про державну таємницю», відноситься зобов`язання громадянина повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи в письмовій формі про свій виїзд з України.
Із цих підстав апеляційна скарга до задоволення не підлягає, оскільки постанова суду є обґрунтованою та законною, справедливою.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу адвоката Курах Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2015 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Суддя: