Справа № 487/263/15-п 30.03.2015 30.03.2015 30.03.2015
Номер провадження: 33/784/96/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/96/15 Головуючий суду 1-ої інстанції: Біцюк А.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя апеляційного суду: Губа О.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючої-судді: Губи О.О.

при секретарі: Демянюк І.А.

представника особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_3

розглянув адміністративну справу за апеляцією особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2015 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с. Мирне Одеської області, громадянку України, згідно протоколу проживає по АДРЕСА_1, (зі слів захисника мешкає по АДРЕСА_2) в дійсності зареєстрована по АДРЕСА_3,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 17 листопада 2014 року, близько 22 год. 20 хв. ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки Тойота з реєстраційним номером НОМЕР_1 по вул. Чигрина в районі вул. Комсомольської в м. Миколаєві, знаходилась з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнина рота, поведінка, що не відповідає обстановці), відмовилася від проходження огляду на стан сп'яніння у присутності свідків у медичному закладі, чим порушила п. 2.5 Правила дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову судді від 17 лютого 2015 року та закрити провадження по справі.

Вважає, постанову суду такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, матеріалам та обставинам справи.

Вказує, що в супереч п. п. 3.8, 3.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах ВС України та ст. 256 КУпАП працівниками ДАІ їй не було вручено один екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення який складений відносно неї.

У апелянта викликають сумніви законності складеного протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї, оскільки в самому протоколі вказано, що особа не надала посвідчення водія та документів на право керування транспортним засобом.

Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно особи, якої не існує, а судом допущено порушення ч. 2 ст. 278 КУпАП та вказано два прізвища правопорушника, в супереч наявному в справі протоколу.

Стверджує, що порушено її право, оскільки розгляд протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності було проведено без її участі. Зазначає, що вона жодного разу не отримувала повісток про виклик до суду, а прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_4 змінила ще в 2011 році в зв'язку зі зміною паспорту. Вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення відносно ОСОБА_4

Крім того, зазначає, що з 03.05.2017 року та на день розгляду справи в суді має єдине місце реєстрації це АДРЕСА_3, яке не встановлене судом.

Вказує, що ці порушення позбавили її можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП: дати пояснення, заявити відводи тощо.

Апелянт посилається на різницю змісту постанови між тією яка була оголошена в судовому засіданні та письмово тексту в частині складу суду, оскільки в письмовому варіанті постанови відсутній секретар судового засідання та протокол судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_4 - ОСОБА_3., який підтримав подану ОСОБА_4 апеляційну скаргу і просив скасувати постанову судді від 17.02.2015 року та закрити провадження по справі, вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на доказах, досліджених та належним чином оцінених судом першої інстанції.

Стягнення за вчинення адміністративних правопорушень накладено на ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 33 КУпАП та з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, та у межах, установленої санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на порушення працівниками ДАІ п. п. 3.8, 3.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах ВС України та ст. 256 КУпАП, відповідно до яких їй не було вручено один екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення складений відносно неї є безпідставним.

Так, зі змісту п. 3.8 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України затвердженої Наказом МВС України від 04.10.2013 року за № 950 вбачається, що протокол складається у двох примірниках, один з яких під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Проте за ч. ч. 2 та 3 ст. 256 КУпАП, на яку посилається і апелянт, вбачається, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами; у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 17 листопада 2014 року вбачається, що правопорушник ОСОБА_4 відмовилась від підпису протоколу, який вручається під підпис особі, яка притягається до відповідальності. Крім того, будь-яких пояснень або ж зауважень щодо змісту протоколу від ОСОБА_4. не надходило, хоча таке право, передбачене ст. 256 КУпАП, на порушення якої вказувала апелянт.

Щодо сумнівів апелянта відносно законності складеного протоколу, а також тверджень про складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно особи, якої, як стверджує апелянт, не існує апеляційний суд виходить з наступного.

Так, відповідно до п.п. 3 п. 3.9 згадуваної вище Інструкції при складанні протоколу зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (зазначаються повністю (без скорочення) її прізвище, ім'я та по батькові; число, місяць і рік народження; місце народження; місце проживання; місце реєстрації, номер телефону; найменування підприємства, установи, організації, де працює (її посада) або навчається особа; документ, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі й назва ОВС, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила правопорушення (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток), дата видачі й найменування підприємства, установи, організації, що його видали); відомості щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності впродовж року (за наявності)).

Наведене свідчить про те, що особу правопорушника можливо встановити не лише з водійського посвідчення та документів на право керування транспортним засобом, а за будь яким іншим документом, що посвідчує особу.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що особу правопорушника ОСОБА_4 встановлено за НІА № 153410 видане Миколаївським МРЕВ 14.08.2001 року, що спростовує твердження апелянта про складення протоколу відносно особи якої не існує.

Щодо порушення судом вимог ч. 2 ст. 278 КУпАП в частині зазначення в постанові двох прізвищ правопорушника ОСОБА_4 та ОСОБА_4, які на думку апелянта, мали місце, то воно не відповідає дійсності, оскільки вказана стаття не має другої частини, і не була доповнена новою частиною останнім часом.

Щодо тверджень апелянта про розгляд справи без її участі, неотримання судових повісток про виклик до суду та порушення її прав, передбачені ст. 268 КУпАП, то вини не відповідають дійсності, виходячи з наступного.

Так, в матеріалах адміністративної справи є ксерокопія судової повістки виписана на ОСОБА_4. на адресу: АДРЕСА_1. Крім того, є розписка про одержання повістки представником ОСОБА_4. - ОСОБА_7 для передачі правопорушнику

Тому, апеляційний суд не вбачає в діях суду першої інстанції, порушень законодавства, яке, на думку апелянта, мало місце.

Щодо місця реєстрації апелянта, яке, як вона зазначає, з 03.05.207 року та на день розгляду справи в суді має єдине місце реєстрації це АДРЕСА_3, і яке не встановлене судом, слід віднестись критично.

Так, із відповіді на запит Заводського районного суду Миколаївської області до сектору АДР УМВС м. Миколаєва щодо доступу до персональних даних відносно ОСОБА_4. вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована по АДРЕСА_3, виписана 31.01.2012 року на прізвище ОСОБА_4

Той факт, що в постанові суду першої інстанції не зазначено секретар судового засідання, не є порушенням норм законодавства, а лише технічною помилкою.

Крім того, слід зауважити апелянту про те, що стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП на неї накладено в зв'язку з її відмовою, як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,Є а не за керування в стані алкогольного сп'яніння.

Тому доводи апелянта про невідповідність постанови вимогам законодавства, матеріалам та обставинам справи є безпідставними.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до того, що при розгляді справи судом не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для зміни чи скасування постанови немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2014 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області О.О. Губа