ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8333/15-п
провадження № 3/753/2442/15
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Рудюк О.Ю., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, представника Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини ОСОБА_4, заступника начальника Управління Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини ОСОБА_5, іншої особи ОСОБА_6, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженеця м. Києва, громадянина України, працюючого директором ТОВ «Профібуд Україна», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 6 ст. 212-3 КпАП України, -

у с т а н о в и в:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 17 квітня 2015 року, ОСОБА_2, який працює директором ТОВ «Профібуд Україна», у порушення вимог ст. 1, ч. 1 ст. 19, ст. 20 Закону України «Про звернення Громадян», не надав відповіді на звернення ОСОБА_6 від 12 лютого 2015 року стосовно дати початку робіт, якою згідно із п. 2.1 Договору будівельного підряду № 13 від 9 жовтня 2014 року, вважається датою початку робіт.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 6 ст. 212-3 КпАП України.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину свою не визнав та пояснив, що відповідно до умов Договору він спілкувався з ОСОБА_6 за допомогою електронної пошти, куди і направляв усі відповіді. Також, останній стверджував, що йому ніхто протокол не пред'являв, його права не роз'яснювали, а тому і не міг відмовитися від його підписання. Крім того ОСОБА_2 вказав, що намагався врегулювати спір, проте пропозиції ОСОБА_6 були відхилені.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 на підтвердження зазначено ОСОБА_2 надав пояснення та лист, в якому вказано, що 18 лютого 2015 року ОСОБА_2 направляв відповідь на звернення ОСОБА_6, крім того все електронне листування також дублювалось звичайною поштою.

Представник Секретаріату Уповноваженого ВРУ з прав людини ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що твердження ОСОБА_2 про те що його не було повідомлено про складання протоколу є невірними, оскільки остання за вказівкою її начальника ОСОБА_5 неодноразово запрошувала правопорушника для ознайомлення та підписання складеного протоколу в законному порядку, однак ОСОБА_2 відмовлявся від запропонованого. На підтвердження зазначеного ОСОБА_5 була надана телефонограма від 17 квітня 2015 року.

ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_2 винним у вчинені зазначеного правопорушення, оскільки останній не отримав ніякої відповіді у письмовій формі саме на звернення від 2 лютого 2015 року.

Суд, дослідивши адміністративний матеріал, вислухавши думку учасників, аналізуючи зібрані по справі докази, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_2 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КпАП України, не знайшла свого підтвердження в матеріалах справи, виходячи із наступного.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За статтею 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 7 КпАП України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КпАП України орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як убачається з листа від 2 лютого 2015 року ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_2 про повідомлення дати, яка згідно із пунктом 2.1 Договору будівельного підряду № 13 від 9 жовтня 2014 року вважається датою початку робіт.

Відповідно наданого у судовому засіданні ОСОБА_2 договору будівельного підряду № 13 від 9 жовтня 2014 року, укладеного між ТОВ «Профібуд України» в особі директора ОСОБА_2 та фізичною особою ОСОБА_6, пунктом 10.5 Договору передбачено, що сторони можуть вести листування як факсом, поштою так і електронною поштою мережі Інтернет.

Відповідно до рекомендованого повідомлення вказаний лист ОСОБА_2 отримав 13 лютого 2015 року, після чого переписка між сторонами договору велась електронною поштою.

Згідно матеріалів справи 10 березня 2015 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із зверненням щодо порушення директором ТОВ «Профібуд Україна» ОСОБА_7 терміну розгляду повідомлення та просив відповідно до ст. 28 Закону України «Про звернення громадян» та ст. 212-3 КпАП України накласти штраф на директора вказаного товариства.

Згідно п. 9.1 Договору сторони зобов'язалися розв'язати спори та суперечності, що можуть виникнути між ними до згоди, такий спір вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного законодавства України.

Аналізуючи зібрані по справі докази судом встановлено, що між сторонами договору склалися цивільно-правові відносини та фактично виник спір, який стосується неналежного виконання умов договору, порядок вирішення якого передбачений нормами ЦПК України.

Згідно стаття 12 Закону України «Про звернення Громадян» дія цього закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений цивільно-процесуальним законодавством.

Таким чином, не надання відповіді саме в письмовій формі замовнику будівельних робіт ОСОБА_6 з боку виконавця цих робіт ТОВ «Профібуд Україна» в особі директора ОСОБА_2, не може вважатись порушенням ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», що виключає об'єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 212-3 КпАП України.

Ураховуючи викладене твердження ОСОБА_2 та його захисника про те, що в його діях відсутні порушення ст. 1, ч. 1 ст. 19, ст. 20 Закону України «Про звернення Громадян», заслуговують на увагу.

За таких обставин, суд уважає, що провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КпАП України оскільки матеріалами справи та поясненнями учасників не доведено винуватість останнього у вчиненні вказаного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 247, ст. 283, 284, КпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 212-3 КпАП України, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КпАП України, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя