Справа № 450/397/15-п Головуючий у 1 інстанції: Кукси Д.А.
Провадження № 33/783/225/15 Доповідач: Яременко О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі:

Головуючого судді Яременка О.Д.,

з участю захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2

Пустомитівського р-ну Львівської обл.,

на постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року,

встановив:

Постановою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 12 грудня 2014 року близько 01 год. в с. Борщовичі Пустомитівського району Львівської області керував автомобілем марки Опель Вектра д.н.з. НОМЕР_1 повторно протягом року, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, порушивши при цьому п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вважає цю постанову незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вказує про неповноту та необєктивність судового вирішення справи та порушення процедури судового розгляду справи. Стверджує, що протокол про адміністративне правопорушення, який суд поклав в основу свого рішення, складений щодо нього з порушенням вимог закону, а медичний огляд не відповідає Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння, а тому висновок медичного огляду на стан алкогольного спяніння є недійсним і не може братися до уваги. Покликається на те, що із висновку щодо результатів медичного огляду неможливо встановити вміст алкоголю в його крові на момент ДТП, водночас акт медичного огляду знаходиться в закладі охорони здоровя, а отже не зрозуміло на основі чого ґрунтувались твердження працівника ВДАІ та висновки суду про стан алкогольного спяніння. Вказує, що заслухавши справу про адміністративне правопорушення щодо нього без його участі, суд порушив його право на захист. Крім цього звертає увагу, що строки притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.4 ст. 38 КУпАП на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися. Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови, оскільки цей строк пропущений ним із поважних причин, а зокрема через те, що він був повідомлений, що розгляд справи відбудеться 20.03.2015 року а фактично розгляд відбувся 11.03.2015 року, копію оскаржуваної постанови він отримав лише 23.03.2015 року, у звязку з чим був позбавлений можливості оскаржити постанову у визначений законом строк.

На підставі наведеного просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, дану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення захисника, який підтримав клопотання про поновлення строку та апеляційну скаргу, розглянувши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови. Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, а тому його слід поновити.

Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, повторно протягом року після накладення на нього стягнення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 813655, складеним щодо нього 14 лютого 2015 року (а.с.1), постановою про закриття кримінального провадження від 12.02.2015 року (а.с.2), випискою із історії хвороби № 29843 від 15.12.2014 року, згідно якої ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, іншими наявними у справі доказами. При цьому, всупереч доводам апелянта, протокол про адміністративне правопорушення був складений щодо нього у відповідності до вимог КУпАП. Твердження апелянта про те, що висновок медичного огляду на стан алкогольного спяніння є недійсним і не може братися до уваги, є безпідставними.

Доводи ОСОБА_2 про те, що строки притягнення його до адміністративної відповідальності у відповідності до ч.4 ст. 38 КУпАП на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 38 КУпАП у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як видно із матеріалів справи постанова про закриття кримінального провадження, згідно якої було встановлено, що в діях ОСОБА_2 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України відсутні, а вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 124, 130 КУпАП , винесена слідчим 12.02.2015 року, а оскаржувана ОСОБА_2 постанова винесена судом 11.03.2015 року, тобто у визначений ст. 38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення.

Покликання в апеляційній скарзі на порушення вимог процесуального та матеріального права при розгляді справи судом першої інстанції, які могли вплинути на остаточне рішення по справі, свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшли. Стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки накладено на ОСОБА_2 в межах санкції ч.2 ст. 130 КУпАП.

В звязку з наведеним апеляційний суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його апеляційної скарги а рішення суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення а постанову судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :