Справа № 33/777/121/15
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

19.06.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Симаченко Л. І., з участю прокурора Форгачі М. І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника ОСОБА_2 розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 23 лютого 2015 року.

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Боронява Хустського району Закарпатської області, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнана винною за ч. 1 ст. 172 - 4 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень з конфіскацією винагороди від роботи за сумісництвом у розмірі 5041 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 36 гривень 54 копійки.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнана винною в тому, що, працюючи на посаді бухгалтера - статиста Боронявської сільської ради та будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування і відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ « Про засади запобігання та протидії корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, на який поширюються обмеження, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, порушила встановлені законом обмеження, а саме: працюючи з 24 листопада 2009 бухгалтером - статистом згідно з розпорядженням Боронявського сільського голови № 53 від 23 листопада 2009 року в період часу з 18 серпня 2014 року по лютий 2015 року працювала за сумісництвом бухгалтером у Боронявському ДНЗ № 59 згідно з наказом завідувача Боронявського ДНЗ від 18 серпня 2014 року та отримала за період з серпня 2014 по лютий 2015 роки заробітну плату в розмірі 5041 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження з підстав перебування у хворобливому стані та скасувати постанову суду і закрити провадження у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 - 4 КУпАП, посилаючись на те, що вона не є субєктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172- 4 КУпАП, оскільки не є державним службовцем та посадовою особою органу місцевого самоврядування і не виконувала адміністративно - розпорядчі функції.

Заслухавши доповідь судді про зміст оскаржуваної постанови та апеляційної скарги; пояснення ОСОБА_1 та її захисника, які підтримали клопотання та апеляційні вимоги; доводи прокурора про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та законність рішення суду першої інстанції; провівши судові дебати; перевіривши матеріали справи в межах апеляції та доводи апелянта, апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 289, ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його законним представником або на неї може бути внесено протест прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Зазначений строк може бути поновлений лише у разі його пропуску з поважних причин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, брала участь у розгляді справи та при оголошенні постанови суду. Початком обчислення строку на апеляційне оскарження для неї був наступний день після оголошення судового рішення, а останнім днем оскарження - 5 березня 2015 року. (а. с. 87, 89-91, 92-94).

Разом із тим апеляційну скаргу ОСОБА_1 подала лише 12 травня 2015 року, пояснюючи пропуск строку тим, що весь цей час перебувала у подавленому, хворобливому стані. (а. с. 102-109, 110).

Однак, доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисника про пропуск строку на апеляційне оскарження із за хвороби, що перешкодило своєчасно оскаржити судове рішення спростовуються наданими захистом документами, з яких вбачається, що за медичною допомогою ОСОБА_1 І зверталась лише у період з 4 по 17 березня 2015 року. Документів, які б підтверджували хворобу у період з 17 березня по 12 травня 2015 року апелянт не надала, повідомивши, що у цей час за наданням медичної допомоги не зверталась. ( а.с. 145).

До того ж, згідно з відомостями, що містяться в табелях обліку робочого часу ОСОБА_1 у зазначений період часу знаходилась на роботі, тобто перебувала у стані, який дозволяв їй виконувати службові обовязки і відповідно не перешкоджав подати апеляційну скаргу на судове рішення. (а. с. 152- 154).

Інших причин, які б могли бути апеляційним судом визнані поважними у відповідності до вимог закону ОСОБА_1 не навела.

Отже, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження даного судового рішення немає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Хустського районного суду від 23 лютого 2015 року про визнання винною ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 - 4 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень і з конфіскацією винагороди від роботи за сумісництвом у розмірі 5041 гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_3.