Справа № 474/300/15-п 05.06.2015 05.06.2015 05.06.2015
Номер провадження: 33/784/150/15
Провадження № 33/784/150/15 Головуючий суду 1-ї інстанції:
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП суддя Тихоненко М.І.
Головуючий апеляційної інстанції:
суддя Чернявський А.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 червня 2015 року м. Миколаїв

апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді - Чернявського А.С.,

при секретарі - Ястребі С.С.,

захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляцією захисника ОСОБА_1 на постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, раніше притягнутого до адміністративної відповідальності:

19.01.2015 року постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП з накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.,

- визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без вилучення транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 15 лютого 2015 року приблизно о 8 годині 55 хвилин, ОСОБА_2, по вул. Ломоносова в смт. Врадіївка Миколаївської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21011» державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП.

В апеляції захисник ОСОБА_1 просить постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року відносно ОСОБА_2 скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення.

Вважає, що постанова суду є незаконною, не відповідає фактичним обставинам справи, винесена з порушенням матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що ОСОБА_2 відмовився лише від проходження тесту на алкотестері «Драгер», а від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в лікарні, він не відмовлявся, а навпаки наполягав, однак працівник ДАІ йому відмовив. Після того, ОСОБА_2, 15.02.2015 року о 10 год. 37 хв. самостійно пройшов в присутності працівника міліції огляд на стан сп'яніння у Врадіївській районній лікарні, за результатами якого він був тверезий.

Також зазначає, що при складанні адміністративного протоколу, інспектор ДАІ не роз'яснив ОСОБА_2 його права, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

ОСОБА_2, не маючи юридичної освіти, не знав про таке право.

Крім того, зазначає, що не відповідають дійсності посилання суду на те, що у висновку лікаря ОСОБА_3 відсутні дані про те, що медичний огляд в лікарні на стан сп'яніння проводився в присутності працівника ДАІ, оскільки такий огляд проводився в присутності працівника міліції ОСОБА_4, про що у висновку зазначено.

Також вказує на порушення судом вимог ст.268 КУпАП, оскільки ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд справи, що позбавило останнього можливості реалізувати його права: дати пояснення, надати докази, заяви, клопотання про допит свідків.

Крім того апелянт звертає увагу на те, що всупереч ст.285 КУпАП, ОСОБА_2 не було надіслано копію постанови, про прийняте рішення не повідомлено.

Також захисник не погоджується з видом накладеного на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, оскільки суд не навів жодних підстав, з яких обирає стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; захисника ОСОБА_1, який просив постанову суду скасувати, а провадження по справі закрити; вивчивши матеріали адміністративної справи та доводи апеляції, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за обставин встановлених судом першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Вина ОСОБА_2 підтверджується показами свідків, наданими в судовому засіданні, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_5, який є інспектором ДПС взводу ДПС ДАІ УДАІ УМВС України в Миколаївській області, який суду пояснив, що 15.02.2015 року 0 08 год. 55 хв., він, разом зі своїм колегою, під час здійснення патрулювання, зупинив автомобіль, який рухався по проїжджій частині вул. Ломоносова та не притримувався правої сторони дороги по напрямку свого руху. За кермом автомобіля знаходився водій ОСОБА_2, який по зовнішнім ознакам перебував у стані алкогольного сп'яніння. В зв'язку з чим ОСОБА_2 було роз'яснено вимоги п.2.5 ПДР України та запропоновано пройти медичний огляд на місці шляхом продування алкотестеру «Драгер». При цьому, ОСОБА_2 було також роз'яснено його право на проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння безпосередньо в умовах лікарні, однак водій в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки та в умовах лікарні відмовився, пояснивши, це тим, що він 14.02.2015 року у вечірній час вжив 1 літр пива і не має ніякого сенсу йому проходити огляд на стан сп'яніння (а.с. 25, 26-27);

- показаннями свідка ОСОБА_6, який в судовому засіданні пояснив, що 15.02.2015 року, він був присутнім при складанні протоколу відносно ОСОБА_2 та підтвердив, що останній відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с.24, 26).

Крім того вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП підтверджується письмовими доказами, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА2 № 513384 від 15.02.2015 року, в якому містяться власноручно записані пояснення ОСОБА_2 про те, що він вчора випив 1 літр пива після цього вранці керував автомобілем, продувати алкотестер «Драгер» та проходити медичний огляд відмовляється (а.с.1); письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6, про відмову ОСОБА_2 від проходження в установленому порядку огляду на стан сп'яніння (а.с.2, 3); довідкою ВДАІ з обслуговування Врадіївського району УДАІ УМВС України в Миколаївській області, згідно якої, водій ОСОБА_2 має посвідчення водія та до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП притягується повторно протягом року (а.с.4); постановою Врадіївського районного суду Миколаївської області від 19.01.2015 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с. 5).

У зв'язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП є доведеною, а твердження апелянта про недоведеністю події та складу адміністративного правопорушення, є надуманими.

В апеляції захисник зазначив, що ОСОБА_2 відмовився лише від проходження тесту на алкотестері «Драгер», а від проходження медичного огляду на стан сп'яніння в лікарні, він не відмовлявся, а навпаки наполягав, однак працівник ДАІ йому відмовив, що спростовується матеріалами справи, насамперед власними поясненнями ОСОБА_2, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ( а.с.1).

В цій же апеляції захисник стверджує, що при складанні адміністративного протоколу, інспектор ДАІ не роз'яснив ОСОБА_2 його права, що у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з результатами, огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. ОСОБА_2, не маючи юридичної освіти, не знав про таке право.

Такі твердження апелянта не узгоджуються між собою, та можуть свідчити про намір ОСОБА_2 уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Посилання захисника ОСОБА_1 на те, суд першої інстанції невірно зазначив у своїй постанові про те, що у висновку лікаря ОСОБА_3 відсутні дані про те, що медичний огляд в лікарні на стан сп'яніння проводився в присутності працівника ДАІ, оскільки огляд проводився в присутності співробітника міліції ОСОБА_4, є безпідставними.

Згідно висновку щодо результатів медичного огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2, на який посилається апелянт, прізвище працівника міліції - ОСОБА_4 зазначено в п.5 даного висновку, в якому зазначається: ким та коли особа направлена на огляд, п. 10 цього ж висновку має містити інформацію про висновок огляду, який повідомляється в присутності уповноваженої особи Державтоінспекції, в цьому пункті такі дані не зазначено та поставлено прочерк, що в даному випадку не підтверджує той факт, що зазначений працівник міліції був присутність саме при проведенні медичного огляду ОСОБА_2 ( а.с. 15).

Не знайшли свого підтвердження в апеляційному суді й посилання апелянта на порушення судом першої інстанції вимог ст.268, 285 КУпАП.

Що стосується призначеного ОСОБА_2 адміністративного стягнення, судом правильно враховано характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_2, який протягом року був притягнутий до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки останній, вдруге протягом року вчинив грубе порушення правил дорожнього руху України, тим більше на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення в мінімальних межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, тому не вбачає підстав для скасування постанови суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляцію захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Врадіївського районного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без вилучення транспортного засобу- залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області А.С. Чернявський