Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/778/270/2015 Суддя в 1-й інстанції Бойко О.Ю.
Єдиний унікальний № 335/2828/15-п Суддя в 2-й інстанції Рассуждай В.Я.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Рассуждай В.Я., розглянувши в залі Апеляційного суду Запорізької області у відкритому судовому засіданні, за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Тернопільської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і йому призначено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 24 березня 2015 року о 1 годині 35 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Рекордній, 39 у м. Запоріжжі у стані алкогольного сп'яніння, огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою приладу «Драгер» ARCD-0451, результат -0.29 ‰, від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що він під час його зупинки працівниками ДАІ, а також в суді не заперечував проти того факту, що керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Зазначає, що він на місці погодився з результатом тесту на приладі «Драгер» та визнав свою вину, тому, за таких обставин, огляд в медичному закладі був не потрібен. Також зазначає, що судом не були прийняті до уваги обставини, що пом'якшують відповідальність, а саме, що він щиро зізнався у порушенні та не чинив опір співробітникам ДАІ, будь-яких наслідків скоєне правопорушення не спричинило, перевищення допустимої норми алкоголю в крові складав лише 0,09 ‰, тобто є залишковими дозами, автомобіль йому потрібен для свого матеріального забезпечення, оскільки він працює водієм.

Просить змінити постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення та призначити йому штраф.

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду стверджує, що останню він отримав 20 травня 2015 року та йому був необхідний час для підготовки апеляції. Просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Враховуючи, що ОСОБА_1 пропущено 1 день строку на апеляційне оскарження постанови суду від 18 травня 2015 року, а також ту обставину, що скаржник отримав вказану постанову 20 травня 2015 року, вважаю наявними підстави для поновлення строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, прихожу до переконання, що в діях ОСОБА_1 міститься склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема: керування транспортними засобами особою в стані алкогольного сп'яніння.

Вина правопорушника ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1 № 805911 від 24 березня 2015 року, доданим до нього результатом тесту на алкоголь за допомогою приладу «Драгер», протоколом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, письмовим поясненнями понятих ОСОБА_2, ОСОБА_3 та рапортом інспектора ДПС взводу ВДАІ м. Запоріжжя Кононенко Д.В.

З урахуванням даних протоколу про адміністративне правопорушення та інших доказів, суд дійшов до обґрунтованого висновку про вчинення порушником інкримінованого йому правопорушення.

Разом з тим, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, що ОСОБА_1 щиросердно розкаявся у вчиненому, з урахуванням його поведінки під час складання протоколу, з якої вбачається, що він беззаперечно визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги, що суспільно-небезпечних наслідків від вчиненого правопорушення не настало, автомобіль, як повідомив правопорушник йому необхідний для здійснення трудової діяльності, оскільки він працює водієм, а також виходячи з того, що позбавлення спеціального права за законом застосовується лише у разі грубого та систематичного порушення порядку користування цим правом, чого в даному провадженні не встановлено, вважаю, що постанову судді слід змінити у відповідності до ст. 294 КУпАП та ОСОБА_1 необхідно призначити стягнення у вигляді штрафу в розміру, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2015 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити, призначити йому стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

У разі несплати штрафу у 15-денний строк, у порядку примусового виконання постанови, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушень (ст.ст. 307 ч. 1, 308 КУпАП).

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області Рассуждай В.Я.