П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.04.2015 Справа №607/1759/15-п

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Дуди О.О.

за участю секретаря Добрянської О.І.

прокурора Василишина К.В.

та захисника ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з УБОЗ УМВС України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, працюючого головним лікарем комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер», зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ч.1 ст.172-7 КУпАП, ч.1 ст.14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з УБОЗ УМВС України в Тернопільській області для розгляду надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП, ч.1 ст.14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2, перебуваючи на посаді головного лікаря комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» що знаходиться за адресою м. Тернопіль вул. Кн. Острозького 39, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права та у відповідності до підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» будучи суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, порушив встановлену Законом вимогу щодо необхідності ужити заходів по недопущенню будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, не повідомив негайно вищестоящому керівництву, тобто департамент охорони здоров'я Тернопільської ОДА про виникнення конфлікту інтересів, що виразилось у підписанні ним особисто наказу № 387 від 17.11.2014 року про вихід на роботу лікаря - дерматовенеролога ОСОБА_3 на роботу у комунальну установу Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» де головним лікарем даної установи являється її батько ОСОБА_2

Крім цього головний лікар комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» ОСОБА_2 підписав наказ № 388 від 17.11.2014 року про тимчасове переведення лікаря ОСОБА_3 на роботу неповний робочий день з оплатою з розрахунку 0,5 ставки з 01.12.2014 року.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та вважає, що його вина у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення не доведена, а тому просить провадження по справі закрити за відсутністю складу правопорушення.

Пояснив, що призначений на посаду головного лікаря Тернопільського обласного клінічного шкірно-венерологічного диспансеру наказом обласного відділу охорони здоров'я № 524 від 20.05.1983 р. Приступив до посади з 23 травня 1983 р., тобто працює головним лікарем 32 роки. За цей час був удостоєний багатьох державних нагород, почесного звання «Заслужений лікар України», став кандидатом медичних наук.

Розділ І «Загальні положення» п. 1.2. (Статут затверджено розпорядженням Голови Тернопільської обласної ради від 30 грудня 2009 р. за № 275) говорить: «Власником і засновником диспансеру є Тернопільська обласна рада. Диспансер підконтрольний і підпорядкований Тернопільській обласній раді, а в галузевому відношенні підпорядкований головному управлінню охорони здоров'я Тернопільської обласної державної адміністрації». Отже, згідно чинного законодавства, він мав повідомити обласну раду про вихід своєї доньки на роботу з відпустки по догляду за дитиною. Законодавець не передбачає форми такого повідомлення. Тому ним особисто була написана заява до обласної ради відповідного змісту. Згідно правил діловодства, особисті заяви складаються у довільній формі і не мають реквізитів установи, де працює заявник. Одначе він допустився прикрої помилки з цією заявою, доручивши співробітнику диспансеру - техніку з цивільного захисту ОСОБА_4 занести цю заяву до обласної ради та здати в канцелярію. Одначе ОСОБА_4 не виконав його доручення, про що йому стало відомо лише 27.01.2015 р. ОСОБА_4 дав з цього приводу відповідне пояснення.

Оскільки він є одночасно головним спеціалістом Тернопільської області зі спеціальності «дерматовенерологія», то згідно наказу МОЗ України № 286 від 07.06.2004 р. перебуває у підпорядкуванні головного спеціаліста-дерматовенеролога МОЗ України. Відповідно до цього 01.12.2014 р. він повідомив його про те, що його близька родичка ОСОБА_3 приступила до роботи після відпустки по догляду за дитиною до віку 3-х років.

Крім цього, КЗпП України і закон № 3206 ст. 9 не забороняє мати у підпорядкуванні у галузі охорони здоров'я близьких родичів, незалежно від ступеня спорідненості, та Департаменту охорони здоров'я ОДА було відомо про роботу його дочки в диспансері, оскільки вона була направлена на роботу згідно їхнього наказу та ст. 56 Закону України «Про вищу освіту».

Зазначив, що жодних нарад, семінарів, занять на тему конфлікту інтересів юридична служба департаменту охорони здоров'я не проводила. Насправді перша нарада з керівниками закладів охорони здоров'я з питань урегулювання конфлікту інтересів відбулась щойно, 13.02.2015 р. У 2014 році він довго і важко хворів та лікувався стаціонарно.

Вказані пояснення ОСОБА_2 підтримав у судовому засіданні і його захисник ОСОБА_1, який просить справу закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена матеріалами справи та просить притягнути останнього до адміністративної відповідальності, на накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд, незважаючи на невизнання свої вини ОСОБА_2, вважає, що його вина у вчиненні вказаного правопорушення повністю доводиться наступними зібраними та оголошеними в судовому засіданні матеріалами справи.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 відповідно до наказу Тернопільського обласного відділу охорони здоровя №524 від 20 травня 1983 року, призначений головним лікарем обласного шкіро-венерологічного диспансеру (а.с.64).

В подальшому правонаступником Тернопільського обласного шкіро-венерологічний диспансеру стала комунальна установа Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер», де станом на день розгляду матеріалів ОСОБА_2 і продовжує перебувати на посаді головного лікаря.

Згідно наказу в.о. головного лікаря Тернопільського облшкірвендиспансера №212 від 18.08.2009 року лікаря-інтерна ОСОБА_5, переміщено на посаду лікаря-дерматовенеролога з 25.08.2009 року. (а.с.12).

Як вбачається із заяви про видачу паспорта, ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_2 та 28 травня 2010 року змінила прізвище на «Безкоровайна» (а.с.9).

Відповідно до наказу в.о. головного лікаря Тернопільського облшкірвендиспансера №260 від 06.08.2012 року лікарю ОСОБА_3 надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення віку 3-ох років з 15.08.2012 року (а.с.16).

З 01.12.2014 року згідно наказу головного лікаря комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» ОСОБА_2 №387 від 17.11.2014 року, ОСОБА_3 приступила до роботи на посаді лікаря-дерматовенеролога диспансерного відділу з 01.12.2014 року (а.с.15).

З тої ж дати, тобто 01.12.2014 року, наказом №388 від 17.11.2014 року, ОСОБА_3 переведено тимчасово на роботу неповний робочий день з оплатою з розрахунку 0,5 ставки (а.с.13).

В силу п.п. а п.2 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», ОСОБА_2 працюючи головним лікарем комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, є субєктом відповідальності за корупційне правпорушення.

Згідно п.1, п.2 ч.1 ст. 14 вказаного Закону посадова особа юридичної особи публічного права зобов'язана:

1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;

2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

В той же час ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції» дає наступні визначення термінів викладеному в ньому це зокрема:

· конфлікт інтересів - це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень;

· безпосереднє підпорядкування - відносини прямої організаційної або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням;

· близькі особи - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки із суб'єктом, зазначеним у частині першій статті 4 цього Закону, в тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі;

Судом встановлено, що вимоги антикорупційного законодавства в частині недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та відповідальності за такі порушення належним чином доведена до ОСОБА_2, зокрема листом департаменту охорони здоров'я Тернопільської обласної державної адміністрації «Щодо врегулювання конфлікту інтересів, що стосуються посадових осіб юридичних осіб публічного права у галузі охорони здоров'я» від 13 червня 2014 року за вихідним номером 2894/693, який було надіслано серед інших установ і в комунальну установу Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» (а.с.а.с. 32-35).

Окрім цього до матеріалів справи долучено копію порядку денного семінару-наради департаменту охорони здоров'я Тернопільської обласної державної адміністрації від 24 жовтня 2015 року, на якому серед іншого присутні були проінформовані щодо необхідності урегулювання конфлікту інтересів в закладах охорони здоровя. Згідно бланку реєстрації обласних лікувально-профілактичних закладів, ОСОБА_2 був ознайомлений під підпис із інформацією, яка виносилась на вказаний семінар-нараду (а.с.а.с. 30, 31).

Як вбачається з примірного положення про головного спеціаліста зі спеціальності «дерматовенерологія» Міністерства охорони здоровя автономної Республіки Крим, управління охорони здоровя обласних, Севастопольської міської, Головного управління охорони здоровя та медичного забезпечення Київської міської державних адміністрацій затвердженого наказом МОЗ України від 07.06.2004 року №286, головним спеціалістом зі спеціальності дерматовенерологія адміністративно-територіального органу охорони здоровя, як правило є головний лікар шкірно-венерологічного диспансеру, який призначається територіальним органом охорони здоровя і підпорядковується йому та головному спеціалісту-дерматовенерологу МОЗ України.

Відповідно до п.6.1 статуту комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» затвердженого розпорядженням голови Тернопільської обласної ради від 30 грудня 2009 року №275, керівництво диспансером здійснюється головним лікарем диспансеру, який призначається на посаду і звільняється з посади Тернопільською обласною радою за поданням головного управління охорони здоровя Тернопільської ОДА. Головний лікар диспансеру одночасно є головним спеціалістом головного управління охорони здоровя ОДА з питань дерматовенерології (а.с.а.с. 46-54).

Згідно відповіді департаменту охорони здоровя Тернопільської ОДА №324/603 від 26 січня 2015 року, станом на 26 січня 2015 року будь-якої інформації від комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» про наявність конфлікту інтересів між головним лікарем ОСОБА_2 та його дочкою ОСОБА_3, в департамент охорони здоровя Тернопільської ОДА не надходило (а.с.а.с. 28, 29). Аналогічна відповідь, щодо відсутності інформування про конфлікт інтересів зі сторони головного лікаря комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» ОСОБА_2І про конфлікт інтересів, яка надійшла з Тернопільської обласної ради за №08/69 від 28 січня 2015 року (а.с. 25).

Вказану інформацію в своїх письмових поясненнях від 26 січня 2015 року також підтвердили керуючий справами виконавчого апарату Тернопільської обласної ради ОСОБА_6 та головний спеціаліст-юрисконсульт відділу організаційного забезпечення, кадрової та правової роботи департаменту охорони здоровя Тернопільської ОДА ОСОБА_7 (а.с.а.с. 38-44).

Враховуючи вищенаведене суд встановив, що головний лікар комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» ОСОБА_2 особисто підписав наказ № 387 від 17 листопада 2014 року про вихід на роботу в очолювану ним установу лікаря - дерматовенеролога ОСОБА_3, яка являється його дочкою. Крім цього останній підписав наказ № 388 від 17 листопада 2014 року про тимчасове переведення лікаря ОСОБА_3 на роботу неповний робочий день з оплатою з розрахунку 0,5 ставки з 01 грудня 2014 року.

Таким чином, суд приходить до переконання, що будучи обізнаним про виникнення реального конфлікту інтересів, який виник у звязку із підписання вищевказаних наказів (про вихід на роботу його дочки та переведення останньої на роботу неповний робочий день), ОСОБА_2 не виконав вимоги ч.1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», зокрема не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

При цьому, суд критично оцінює доводи ОСОБА_2 про відсутність у його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, оскільки такі спростовуються матеріалами справи.

Так, зокрема, судом критично оцінюються пояснення ОСОБА_2, щодо того, що він в дійсності писав заяву про наявний конфлікт інтересів та доручив її передати в канцелярію обласної ради своєму співробітнику, який цього не зробив, оскільки вони повністю спростовують як матеріалами справи, так і поданою на адресу прокурора Тернопільської області заявою від 29 січня 2015 року (а.с.37), згідно якої він особисто 10.12.2014 року повідомив про конфлікт інтересів свого безпосереднього керівника - директора департаменту охорони здоровя ОСОБА_8, яку той завізував. Пояснення ОСОБА_2 надані у вказаній заяві та пояснення надані в судовому засіданні є такими, що суперечать одні одним, оскільки в першому випадку, останній вказав, що передав особисто своєму безпосередньому керівнику директору департаменту охорони здоров'я ОСОБА_8, який її завізував, а в іншому, що передав заяву в канцелярію обласної ради через свого співробітника, маючи повідомити згідно чинного законодавства саме Тернопільську обласну раду.

Окрім цього, як вбачається із копії заяви ОСОБА_2 адресованої директору департаменту охорони здоровя Тернопільської ОДА ОСОБА_8, така заява зареєстрована в департаменті охорони здоровя Тернопільської ОДА лише 28 січня 2015 року, тобто після початку проведення перевірки працівниками УБОЗ в Тернопільській області, до якої з часу виникнення реального конфлікту інтересів пройшло майже два місяці.

При цьому, судом також не беруться до уваги посилання ОСОБА_2 надані в судовому засіданні проте, що він про конфлікт інтересів, який виник у звязку із виходом на роботу його дочки, повідомив 01 грудня 2014 року головного спеціаліста за спеціальністю «дерматовенерологія» МОЗ України ОСОБА_9, оскільки перш за все головний лікар комунальної установи Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний клінічний шкіро-венерологічний диспансер» при виникненні конфлікту інтересів зобовязаний повідомити орган який його призначає на посаду та якому від підконтрольний, а в даному випадку головний лікар диспансеру призначається на посаду і звільняється з посади Тернопільською обласною радою за поданням головного управління охорони здоровя Тернопільської ОДА. Саме ж повідомлення про конфлікт інтересів лише головного спеціаліста за спеціальністю «дерматовенерологія» МОЗ України не звільняло ОСОБА_2 від обовязку повідомити про такий факт головне управління охорони здоровя Тернопільської ОДА.

Посилання ОСОБА_2 на ст. 9 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", яка не забороняє мати у підпорядкуванні у галузі охорони здоров'я близьких родичів, суд до уваги не приймає, оскільки ним не виконано саме вимоги ч.1 ст.14 цього Закону.

За таких обставин, суд вважає, пояснення ОСОБА_2 надані як в судовому засіданні так і під час зібрання матеріалів адміністративної справи, як намір останнього ввести суд в оману та ухилитись від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

При призначенні покарання, судом враховується особа ОСОБА_2, зокрема те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, характер вчиненого правопорушення та обставини справи, а тому суд вважає за можливе накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Керуючись ч.1 ст.172-7, ст.33, ст.284, ст.294 КУпАП, ст.ст. 1, 4, 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції »,-

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та ч.1 ст.14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий О.О. Дуда