Справа № 541/221/15-п
Номер провадження3/541/104/2015
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2015 року м. Миргород

Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В. М., при секретарі Борисенко М. Б. з участю прокурора Степанько Р.О., адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від Миргородського міжрайонного прокурора, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, 11січня ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, одруженої, працюючої вчителем початкових класів Гаркушинської спеціалізованої школи 1-3 ступенів, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, до адміністративної відповідальності не притягалася,

за ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29 січня 2015 року ОСОБА_2 являючись головою дільничної виборчої комісії №530566 на позачергових виборах народних депутатів України 26.10.2014 року територіального виборчого округу№147, тобто особою яка тимчасово обіймає посаду повязану із виконанням організаційно-розпорядчих обовязків, в супереч вимогам ст. 14 Закону України „Про засади запобігання та протидії корупції не повідомила безпосереднього керівника, голову окружної виборчої комісії №147 ОСОБА_3 про наявність конфлікту інтересів, при вирішенні питання про розподіл та виплату членам ДВК, в тому числі собі та своєму чоловікові ОСОБА_2 одноразової грошової винагороди. За відсутності кворуму, простої більшості членів комісії 27.10.2014 року в приміщенні Гаркушинської спеціалізованої школи в селі Гаркушинці вулиця Полякова,17 Миргородського району Полтавської області провела засідання комісії та винесла постанову №2 від 27.10.2014 року, якою визначила розмір одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії, допустивши несправедливість при прийнятті рішення про виплату собі особисто та своєму чоловікові в розмірі значно більшому ніж іншим членам комісії. ЇЇ дії кваліфіковано по ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Свою вину в скоєнні правопорушення вказаного в протоколі про адміністративне правопорушення не визнала, пояснивши, що відповідно до положень ЗУ Про вибори народних депутатів, 25 статтею якого визначено статус виборчих комісій, виборча комісія є спеціальним колегіальним органом, уповноваженим організовувати підготовку та проведення виборів депутатів і забезпечувати додержання та однакове застосування законодавства України про вибори. Оскільки виборчі комісії не являються державним органом, і вона, як голова виборчої комісії не є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення передбачене ст.. 172-7 КУпАп.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10 І суду повідомили, що вони були присутні на засіданні комісії при розподілі винагороди після проведення виборів 27.10.2014 року . На засіданні було 9 членів комісії, де прийняли рішення про розподіл грошової винагороди залежно від участі кожного члена комісії в проведенні виборів. Свідки ОСОБА_11,ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 , ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, Деркач суду пояснили, що вони не були повідомлені про час проведення засідання комісії при розгляді питання про розподіл грошової винагороди і тому не були присутні на засіданні комісії.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3, суду пояснив, що він був головою окружної виборчої комісії ТВО №147 при проведенні виборів народних депутатів України 26.10.2014 року. ОВК діяла на підставі вимог ЗУ Про вибори народних депутатів України, рішення приймалися колегіально, в тому числі і при створенні ДВК №530566. Голови дільничних виборчих комісії в нього в безпосередньому підпорядкуванні не перебували.

Прокурор Степанько Р. О. яка брала участь у розгляді справи, зробила висновок, що провина ОСОБА_2 настає на стадії виготовлення і підписання постанови про виплату одноразової винагороди, в тому числі собі особисто та члену сімї, своєму чоловіку, і направлення її на затвердження голови ОВК, без повідомлення останнього про конфлікт інтересів, де вона діяла одноособово і не була повязана колегіальним рішенням комісії. Наявність чи відсутність колегіального рішення не звільняє останню він обовязку повідомити про конфлікт інтересів ОСОБА_2 порушила вимоги Закону України „Про засади запобігання та протидії корупції, тому підлягає притягненню до відповідальності по ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням на неї стягнення передбаченого законом.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника, адвоката ОСОБА_1, свідків, висновок прокурора, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, необхідно прийти до висновку про те, що в діянні ОСОБА_2 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, тому провадження справі підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до примітки 1 до ст. 172-7 КУпАП, чинної на час скоєння правопорушення суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції",

В протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене Законом України Про засади запобігання і протидії корупції від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_2, зазначається, що вона є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення відповідно до п. п. ж п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції. Згідно зазначеного пункту субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є, ж) посадові та службові особи інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про вибори народних депутатів України (яка визначає статус виборчих комісій) виборчі комісії є спеціальними колегіальними органами, уповноваженими організовувати підготовку та проведення виборів депутатів і забезпечувати додержання та однакове застосування законодавства України про вибори депутатів.

Таким чином Закон не відносить дільничні виборчі комісії до державних органів.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України Про вибори народних депутатів України дільнична виборча комісія не є юридичною особою. Зазначене виключає віднесення голови дільничної комісії до субєктів відповідальності за корупційне правопорушення, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції - особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: а) посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

Положеннями ст.. 31 Закону України Про вибори народних депутатів України передбачено що окружна виборча комісія надає правову, організаційно-методичну, технічну допомогу дільничним виборчим комісіям, організовує навчання голів, заступників голів, секретарів дільничних виборчих комісій; розглядає заяви і скарги на рішення, дії або бездіяльність дільничних виборчих комісій і приймає рішення з цих питань.

Стаття 33 цього закону визначає ,що виборча комісія є колегіальним органом. Основною формою роботи виборчої комісії є засідання, яке скликається головою комісії, в разі його відсутності - заступником голови, а в разі відсутності голови та його заступника - секретарем комісії. Рішення виборчої комісії, що суперечить законодавству України або прийняте з перевищенням її повноважень, може бути скасоване виборчою комісією вищого рівня або визнане протиправним та скасоване судом.

Системний аналіз статей 25,31,33 Закону України „Про вибори народних депутатів України статей 4,14 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції,не підтверджує того факту, що голова дільничної виборчої комісії перебуває у безпосередньому підпорядкуванні голови окружної виборчої дільниці.

Як вбачається із змісту протоколу про правопорушення, складеного відносно ОСОБА_2, обвинувачується у неповідомленні безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, що підпадає під ознаки ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення та має передбачати наслідком звільнення з роботи згідно зі ст. 22 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 14 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах „а, „б пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Вирішуючи питання про наявність (відсутність) складу корупційного правопорушення в діянні ОСОБА_2 суд крім того виходить з того, достовірних та належних доказів за диспозицією ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення про те, хто є безпосереднім керівником ОСОБА_2 як голови дільничної виборчої комісії до протоколу про правопорушення не надано.

Згідно положень Закону України Про вибори народних депутатів голова окружної комісії не є безпосереднім керівником голови дільничної комісії, оскільки це прямо не передбачено цим Законом, як не передбачено Законом і право голови окружної комісії надавати обовязкові для виконання голові дільничної комісії вказівки та контролювати їх виконання.

Отже, відсутність законодавчо визначеного безпосереднього підпорядкування голови дільничної виборчої комісії голові окружної виборчої комісії, вказує на фактичну неможливість реального виконання ним обовязку повідомити про наявність конфлікту інтересів.

З огляду на це ОСОБА_2 фактично не може нести відповідальності за ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на підставі ст. 22 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції, бути звільненою з роботи.

Відповідно до пункту 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин в діянні ОСОБА_2 відсутня подія та обєктивна сторона адміністративного правопорушення, а отже і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 221, 279, 284, 287, 172 7 , 247 п. 1, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 4, 14, 15, 22 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції ,-

п о с т а н о в и в

Провадження по справі стосовно ОСОБА_2 закрити в звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності по ст. 172 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення звільнити.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги або подання прокурора через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на оскарження (внесення подання прокурора).

Суддя Миргородського

міськрайонного суду ОСОБА_18