Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/110/15Головуючий у суді І-ї інстанції Куценко О. В.
Категорія - 172-6 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 року м. Кіровограда

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, прокурора Ремез А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2015 року в справі про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з вищою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним, у тому що він працюючи начальником Кіровоградської митниці Міндоходів та відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» будучи суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, в порушення ч.1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» до 01 квітня 2015 року не подав за місцем роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, а також декларацію за 2015 рік, у зв'язку зі звільненням з посади.

Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_3. в судовому засіданні свою вину не визнав, мотивуючи тим, що він за рішенням суду поновлений на посаді начальника митниці фактично 18 березня 2015 року, а 20 березня 2015 року звільнений з роботи за згодою сторін, протягом 2014-2015 років на посаді не працював, а тому не повинен був подавати декларацію.

Крім того, ОСОБА_3. під час розгляду справи зазначив про те, що зі змістом протоколу про корупційне правопорушення не знайомий, від надання доказів не відмовлявся, про необхідність подачі декларації не був проінформований.

При таких обставинах, суд дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки ОСОБА_3. в судовому засіданні факт не подачі ним декларації не оспорював, а про необхідність подачі декларації ОСОБА_3 було повідомлено, про що свідчать показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3. просить скасувати вищевказану постанову районного суду, вказуючи на те, що у його діях відсутній склад адміністративного корупційного правопорушення, оскільки поновлення його на посаді начальника Кіровоградської митниці за рішенням суду було формальним, він протягом 2 днів фактично повноваження начальника митниці не здійснював і не підпадав під дію фінансового контролю.

В судовому засіданні ОСОБА_3. апеляційну скаргу підтримав повністю, просив суд її задовольнити і крім обставин, викладених в ній пояснив, що звільнений з посади начальника Кіровоградської митниці 04 липня 2010 року і поновлений за рішенням суду 18 березня 2015 року, а 20 березня 2015 року звільнився з роботи за згодою сторін.

Крім того зазначив, що при його звільненні, декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру у нього ніхто не вимагав, про оформлення стосовно нього працівником СБУ протоколу про корупційне правопорушення він не знав і з його змістом не ознайомлений.

Стверджує, що від підписання та отримання копії протоколу він не відмовлявся, а показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вважає неправдивими.

Прокурор Ремез А.П. заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3, вказуючи на те, що ОСОБА_3. після поновлення на посаді начальника Кіровоградської митниці Міндоходів в березні 2015 року, відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом декларування та відповідно до ч.1 ст. 12 цього Закону повинен був подати декларацію за минулий рік, а також за 2015 рік при звільненні з посади.

З'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та прокурора Ремез А.П., зваживши їх доводи, а також дослідивши представлені матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов до висновку, про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» корупційним правопорушенням визнається умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону.

Корупція - використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей;

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких родичів.

Корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 172-6КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

За змістом ч.1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Суб'єкти декларування, які не мали можливості подати до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік через перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, під вартою, подають таку декларацію за звітний рік до 31 грудня.

Суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

В даному випадку фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_3. будучи звільнений 04 липня 2010 року з посади начальника Кіровоградської митниці, поновлений на цій посаді на підставі наказу Голови комісії з реорганізації Міністерства доходів і зборів України Білоус І.О. № 171-о від 18 березня 2015 року, а 20 березня 2014 року звільнений з роботи за згодою сторін ( а.с. 10-14 )

Таким чином, на момент оформлення (09 квітня 2015 року) протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення ОСОБА_3. не був суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3. після звільнення у 2010 році та будучи формально поновлений на посаді начальника Кіровоградської митниці з 18 по 20 березня 2015 року, за версією працівника СБУ та прокурора зобов'язаний був подати декларацію про доходи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий, тобто 2014 рік до 01 квітня 2015 року, а також декларацію за 2015 рік.

При цьому, не враховано, що ОСОБА_3. фактично не працював на посаді начальника Кіровоградської митниці з 2010 року, а тому фізично не міг за 2 дні перевірити та отримати від фіскальних органів ( з урахування термінів видачі довідки ДПІ про доходи ) дані про свої доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік і тим більше за періоди, не охоплені раніше поданими деклараціями, тобто за 2010-2014 роки.

Оскільки будь-які методичні роз'яснення щодо застосування закону носять лише рекомендацій характер, не являються нормативним документом, тобто не мають вищої сили на законодавчим нормативним актом (в даному випадку над Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»), а отже - не підлягають застосуванню.

Вища юридична сила закону полягає також утому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях ст. 92, ст. 113 ч.3 Конституції України.

У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону (в даному випадку в методичних рекомендацій Мін'юсту щодо запобігання і протидії корупції в державних органах та органах місцевого самоврядування від 09.10.2013 року) слід застосовувати норми закону ( зокрема - п. 2 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції») оскільки він має вищу юридичну силу.

Крім того, апеляційний суд вважає, що у вищезазначених рекомендаціях значно звужено обсяг конституційних прав громадян в частині визначення терміну підготовки декларації.

Зокрема для працюючої особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування - передбачено період підготовки 3 місяці, після закінчення звітного періоду (до 1 квітня наступного року).

В той же час для особи, яка звільняється (припиняє) таку діяльність - один день (день звільнення або припинення функцій), що значно утруднює підготовку надання достовірних відомостей.

Крім того, слід зазначити про те, що суб'єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_3. корупційного правопорушення ні працівником СБУ, ні прокуроромне були з'ясовані.

Протокол про адміністративне правопорушення оформлений працівником СБУ за відсутністю ОСОБА_3, що є грубим порушенням його права на захист, будь-які письмові пояснення або відмова від дачі пояснень безпосередньо ОСОБА_3 матеріали адміністративної справи не містять.

Крім того, згідно акту від 23 березня 2015 року, члени комісії сектору персоналу Кіровоградської митниці ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 підтвердили, що ОСОБА_3. декларації за 2014 та 2015 роки не подав, аргументуючи коротким проміжком часу та відсутністю даних ( а.с 27).

В Україні задекларовано та діє принцип невинуватості особи, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Ніхто не зобов'язаний робити те, що не передбачено законом та доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувачення ОСОБА_3 в корупції є формальним та неконкретним.

Вказаним обставинам, суддя районного суду повинен був дати належну та об'єктивну оцінку, про що змістовно та вмотивовано зазначити в оскаржуваному ОСОБА_3 рішенні.

Однак, висновок суду про наявність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 252 та 280 КУпАП не ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному з'ясуванні всіх обставин справи, протокол судового засідання в матеріалах справи відсутній, мотивуючи рішення, суд обмежився лише загальними фразами, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 взагалі не висвітлені.

За вищевикладених обставинах, доводи ОСОБА_3 про відсутність у його діях складу адміністративного, корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6КУпАП є обґрунтованими, у зв'язку з чим постанова Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2015 року стосовно ОСОБА_3 підлягає безумовному скасуванню із закриттям провадження за відсутності в діях ОСОБА_3 складу даного адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850, 00 грн. - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Д.Л. Іванов