Номер провадження: 33/785/327/15
Номер справи місцевого суду: 509/1787/15-п
Головуючий у першій інстанції Гандзій
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю осіб, які за матеріалами адміністративної справи є потерпілими від адміністративного правопорушення - ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.04.2015 року, -

встановив:

Постановою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.04.2015 року, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень та стягнуто з судові витрати в сумі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови судді районного суду, 12 квітня 2015 року, о 16:00 год., ОСОБА_4, знаходячись по місцю проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, повторно на протязі року після накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.173-2 КУпАП, вчинив психологічне насильство в сім'ї, яке виразилося у висловлюванні грубою нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, на зауваження не реагував, чим спричинив психологічне насильство та наніс їм моральний біль.

На зазначену постанову судді районного суду Донос П.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді районного суду, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В мотивах апеляційної скарги ОСОБА_4 зазначає, що суддею районного суду було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, оскільки не було враховано, що за вказаною в протоколі про адміністративне правопорушення адресою, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не проживають, а тому відповідно до ЗУ «Про попередження насильства в сім'ї» вказані особи не є членами його сім'ї, а тому насильства в сім'ї він не вчиняв. За твердженням апелянта у зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення мала місце словесна сварка між ним та його братом та сестрами, які прийшли в гості до його матері, яка проживає за тією ж адресою, в одному будинку з ним.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; допитавши в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вимоги закону при розгляді справи в районному суді не були виконані, внаслідок чого поза увагою судді залишилися обставини, які мали суттєве значення для правильного вирішення даної справи.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в них не міститься даних про вчинення ним насильства в сім'ї.

З постанови судді районного суду вбачається, що висновок щодо винуватості ОСОБА_4 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, а саме в тому, що останній вчинив психологічне насильство в сім'ї, відносно ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, суддя прийшов на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ОД №0051672 від 22.04.2015 року та матеріалів адміністративної справи.

Разом з цим, перевіривши данні протоколу та матеріали адміністративної справи, апеляційний суд приходить до висновку, що працівниками міліції було неправильно визначено, що ОСОБА_4 за місцем свого проживання спричинив психологічне насилля відносно членів своєї сім'ї: ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3

Суддею районного суду залишені поза увагою пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3, які містяться в матеріалах адміністративної справи, відповідно до яких ОСОБА_4 є їх рідним братом, але вони є не є членами його сім'ї та мешкають окремо (а.с. 11-14).

В судовому засіданні апеляційного суду допитані в якості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили суду, що події, які досліджувалися районним судом мали місце за місцем проживання їх рідного брата ОСОБА_4 та їх матері ОСОБА_8, до якої вони прийшли у гості. Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили апеляційному суду, що ні вони, ні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, не є членами сім'ї ОСОБА_4, разом не проживають та спільного господарства не ведуть, тривалий час перебувають в неприязнених стосунках з приводу спадщини, яка залишилась після смерті їх батька.

Відповідно до Закону України «Про попередження насильства в сім'ї» від 15.11.2001 р. № 2789-Ш насильство в сім'ї - будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім'ї стосовно іншого члена сім'ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім'ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров'ю.

Протиправні дії за цією статтею можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства. Фізичне насильство в сім'ї - це умисне насильство, яке не завдає фізичного болю і не спричиняє тілесних ушкоджень (наприклад, нанесення одним членом сім'ї іншому члену сім'ї побоїв). Психологічне насильство в сім'ї - це насильство, пов'язане з дією одного члена сім'ї на психіку іншого члена сім'ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдаватися або завдається шкода психічному здоров'ю. Економічне насильство в сім'ї - це умисне позбавлення одним членом сім'ї іншого члена сім'ї житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров'я.

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу та Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 р. № 1768-ІІІ - членами сім'ї є особи, які проживають разом, пов'язані спільним побутом і (або) об'єднанні законними правами чи обов'язками щодо утримання.

Таким чином, досліджені апеляційним судом докази вказують на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 не є членами сім'ї ОСОБА_4 та спростовують данні протоколу про адміністративне правопорушення та висновки судді районного суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173 КУпАП та існування факту самого правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження по справі.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді районного суду підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 28.04.2015 року, якою ОСОБА_4 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, , до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський