АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
05.06.2015 року м. Київ
№ 33/796/702/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2. на постанову судді Подільського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Києва, українки, громадянки України, яка працює в Міністерстві аграрної політики та продовольства України, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2. 30.03.2015 року о 03 год. 40 хв. в м. Києві по вул. Вишгородській керувала автомобілем «Опель», д.н.з. НОМЕР_2, в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою алкотестеру «Драгер», чим порушила п. 2. 9а ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 08.05.2015 року ОСОБА_2. визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Також з ОСОБА_2. стягнуто в доход держави судовий збір у сумі 36,54 грн.

На зазначене рішення судді ОСОБА_2. подала до Апеляційного суду м. Києва скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи, не заперечуючи свою винуватість у вчиненому адмінправопорушенні, просить змінити накладене на неї адміністративне стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами на штраф. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду даної справи, вона не була повідомлена про розгляд даної справи в суді першої інстанції, оскільки судова повідка була направлена на невірну адресу, що позбавило її права на захист. А тому, на підставі вимог ст. 33 КУпАП, просить врахувати її особу зокрема те, що вона, вперше притягується до адмінвідповідальності, має постійне місце проживання та роботи, має на утриманні малолітню дитину, мати пенсіонерку, а тому вважає, що обране до неї адмінстягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є занадто суворим та невмотивованим належним чином, а керування транспортом є необхідним для її соціального життя.

У судовому засіданні ОСОБА_2. підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити, зазначала, що не оспорює свою винуватість у вчиненому адміністративному правопорушенні, напередодні порушення ПДР дійсно вжила пиво, проте за сімейними обставинами вимушена була сісти за кермо та керувати транспортним засобом, у чому щиро розкаюється.

Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яка була притягнута до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, суд апеляційної інстанції, вважає її такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2. у порушенні п. 2.9а ПДР України за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, підтверджений доказами, зібраними по справі, який фактично не заперечується і самим апелянтом в апеляційній скарзі, та нею не оспорюється.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому з матеріалів справи та документів долучених до скарги убачається, що ОСОБА_2. має постійне місце проживання, з 23.05.2013 року по теперішній працює, на її утриманні знаходяться малолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_4, та мати-пенсіонерка, а тому використання транспортного засобі їй необхідно для утримання вказаних осіб.

А тому, враховуючи вказане, конкретні обставини справи, а також те, що суддя районного суду фактично не мотивував своє рішення щодо визначення найбільшого виду адміністративного стягнення, а лише формально послався на вимоги закону, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення адміністративного стягнення та призначення його у виді накладення штрафу у розмірі, передбаченому санкцією статті, а саме 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, скарга ОСОБА_2. підлягає задоволенню, а постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року - зміні в частині визначення виду адмінстягнення.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2. - задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 змінити в частині адміністративного стягнення - накласти на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінстягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3.400 грн.

В решті постанову Подільського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року - залишити без зміни.

Суддя Апеляційного

суду міста Києва СтрижкоС.І.