Справа № 359/3656/15-п Головуючий у І інстанції Мельник О.О.
Провадження № 33/780/392/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 17.06.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 червня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю представника Київської митниці ДФС Петровської А.О., захисника - адвоката Лисенка Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу останього на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією 14 520 доларів США. Також судом з ОСОБА_4 стягнуто в доход держави 36 грн. 54 коп. судового збору та на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 9 грн. 45 коп.

Відповідно до зазначеної постанови, 08 квітня 2015 року, о 09 год. 55 хв., в залі ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль", під час проведення митного контролю пасажирів, які відлітали з України до Ізраїлю, м. Тель-Авів, рейсом № 2652, у громадянина України ОСОБА_4, який обрав проходження митного контролю по каналу, позначеному символами зеленого кольору (,,зелений коридор"), тим самим заявивши про те, що переміщувані ним через митний коридор України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі території України. Після перетину ним ,,білої лінії", яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю у нього було виявлено 14 520 доларів США, які перевищували наявну у нього суму валюти в розмірі 6095 євро та 4230 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 8 квітня 2015 року є еквівалентом суми в розмірі 10 000 євро, що знаходились в кармані куртки одягненої на пасажирі без ознак приховування та відповідно до Постанови Правління НБУ №148 від 27 травня 2008 року підлягали обов'язковому письмовому декларуванню.

Захисник - адвокат Лисенко Я.О. в апеляційній скарзі просить змінити постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_4, в частині накладання на нього стягнення у вигляді конфіскації валюти та повернути вилучену валюту згідно протоколу про порушення митних правил № 0240//2015 ОСОБА_4. В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на наступне. Судом першої інстанції не було належним чином дотримано вимог ст. 245 КУпАП. Також автор апеляційної скарги вважає, що факт безпосереднього виявлення посадовою особою ДФС правопорушення не підтверджується належним чином, а отже, обставини, які викладені в протоколі про порушення митних правил і які, за оцінкою суду, підтверджують подію правопорушення є недопустимими доказами і не могли братися судом до уваги. Також апелянт вважає, що посадова особа ДФС порушила вимоги ст. ст. 494, 495, 498, 509 МК України, чим знехтувала процесуальними правами особи брати активну участь в процедурі збору посадовими особами доказів та правами особи на захист. Крім того, сформовані працівниками митниці матеріали адміністративної справи апелянт вважає недопустимими доказами в справі, оскільки дані матеріали не підтверджували належним чином ні подію, ні склад правопорушення. Апелянт також посилається на письмові пояснення ОСОБА_4, які ним були подані до суду першої інстанції, в яких зазначалися обставини, які вказують на неможливість застосувати до останього конфіскації тимчасово вилучених коштів. Автор апеляційної скарги також вважає обрану його підзахисному судом міру покарання занадто тяжкою та не пропорційною тому правопорушенню, в скоєнні якого його звинувачують. Крім того, захисник рахує, що у суду була підстава застосувати до ОСОБА_4 практику Європейського суду і не застосовувати до нього стягнення у вигляді конфіскації коштів, як таке внаслідок якого особа понесе ,,адмірний індивідуальний тягар".

Заслухавши пояснення: захисника, який підтримав апеляційну скаргу; представника митниці, яка заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних слід погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_4 , то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_4 під час проходження митного контролю не мали ознак приховування, про їх наявність, кількість та бажання задекларувати, тобто діяти відповідно до законів України при проходженні митного контролю він одразу повідомив працівників митниці. Дані, які б свідчили про незаконність походження згаданих коштів, в матеріалах справи відсутні. Навпаки законність їх походження підтверджується, як поясненнями самого ОСОБА_4, так і відповідними документами, які маються в матеріалах справи.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, затримані кошти мали бути використані ним на витрати, пов'язані з його обстеженням та подальшим лікуванням в Ізраїлі.

Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним вчиненому ОСОБА_4 та покладає на нього ,,надмірний індивідуальний тягар".

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_4 від стягнення у виді конфіскації валютних цінностей, повернувши їх останньому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Лисенка Я.О. задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_4 змінити.

Вилучену згідно протоколу про порушення митних правил № 0240//15 від 8 квітня 2015 року валюту в сумі 14520 (чотирнадцять тисяч п"ятьсот двадцять) доларів США повернути ОСОБА_4.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький

Згідно з оригіналом. Суддя В. Димарецький