№ провадження 33/781/76/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Кухарська Н. А.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Олексієнко І. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 року. м. Кіровоград

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області Олексієнко І.С., з участю правопорушника ОСОБА_3 розглянула адміністративну справу стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, не працюючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 4250 грн.

ОСОБА_3 визнана винною у тому, що 04.12.2014 року о 22.40 год. в м. Новоукраїнка Кіровоградської області по вул. В.Демченко керувала транспортним засобом - автомобілем М-412, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Оцінюючи докази по справі в їх сукупності, у відповідності з вимогами Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення та притягнув її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Своє рішення суд мотивував тим, що вина правопорушника підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: письмовими поясненнями ОСОБА_3, відповідно до яких остання дійсно відмовилась від проходження медичного огляду, поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_4, відповідно до яких водій ОСОБА_3 відмовилась від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову районного суду, а провадження по справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Мотивує скаргу тим, що обставини події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсним обставинам, її поясненням та поясненням свідків. Вказує, що в порушення ч. 4 ст. 256 КУпАП, працівник ДАІ складаючи протокол, не роз'яснив їй прав, передбачених ст. 268 КУпАП. Крім того, суд позбавив її можливості реалізувати свої права, передбачені ст.268 КУпАП, зокрема, дати пояснення, подати докази, заявити клопотання про допит свідків. Вказує, що повідомлення про слухання справи вона не отримувала, а в матеріалах справи відсутні докази про повідомлення її належним чином про час та місце розгляду справи. Також суд не вказав жодного доводу, на підставі якого обирає адміністративне стягнення у вигляді максимального штрафу, що вказує на порушення судом вимог ст. 33 КпАП України.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка підтримала подану апеляційну скаргу, зваживши та проаналізувавши доводи скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Пропуск строку на апеляційне оскарження постанови ОСОБА_3 мотивує тим, що при розгляді справи присутня не була, оскільки її не повідомили завчасно. Про існування оскаржуваної постанови дізналася лише 17.03.2015 року та одразу ж подала апеляційну скаргу, а тому була позбавлена можливості вчасно подати скаргу.

З матеріалів справи та постанови суду вбачається, що ОСОБА_3 не була присутня при розгляді справи. Копію постанови не отримувала, а апеляцію подала 26.03.2015 року. За вказаних обставин, слід вважати причину пропуску ОСОБА_3 10 денного строку на оскарження постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2015 року поважною та поновити їй строк на оскарження постанови суду.

Згідно вимог ст. 268 КУПАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що суд розглянув справу щодо ОСОБА_3 за її відсутності. При цьому, в постанові суду мається посилання на те, що ОСОБА_3 про час та дату слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Таке посилання суду першої інстанції є необґрунтованим і спростовується матеріалами справи, оскільки в них відсутні будь-які відомості про належне сповіщення ОСОБА_3 про судовий розгляд. В справі є лише один поштовий конверт, адресований ОСОБА_3, з відміткою про його повернення, оскільки за зазначеною адресою не проживає.

Недотримання судом вимог ст. 268 КУпАП, що потягло в свою чергу порушення права ОСОБА_3 на захист своїх інтересів, є безпосередньою підставою для скасування постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2015 року з цих підстав.

Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №779214 від 04.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 04.12.2014 о 22:50 год., керувала транспортним засобом - автомобілем М-412, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду відмовилася у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.(а.с.1)

Відповідно до п.2.6 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 9 вересня 2009 року № 400/666 - огляд на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків.

При складанні протоколу свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_4 засвідчили, що ОСОБА_3 від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовилась.

Крім протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали справи містять і письмові пояснення громадян, ОСОБА_4 та ОСОБА_4, згідно яких ОСОБА_3 на вимогу працівника ДАІ від продуття приладу «Драгер» та проходження медичного огляду з метою визначення стану алкогольного спяніння відмовилася. Вживання спиртних напоїв не заперечувала (а.с.3-4)

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції викликались для допиту свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_4, проте в судове засідання у звязку з сімейними обставинами та скрутним матеріальним становищем не змогли зявитися та надали заяву, в якій підтримують пояснення, долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно рапорту інспектора ДПС роти ДПС ДАІ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_5, ОСОБА_3 на підставі ст.266 КУпАП відсторонено від керування транспортним засобом та після її згоди транспортний засіб доставлено за місцем її проживання. (а.с.5)

Також, ОСОБА_3 в апеляційній інстанції пояснювала, що працівники ДАІ відібрали у неї посвідчення водія та надали талон тимчасового керування автомобілем, що в свою чергу дає підстави вважати, що працівника ДАІ були дотриманні всі вимоги Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоровя України від 9 вересня 2009 року № 400/666.

Більше того, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_3 не оскаржувала дії працівників міліції щодо неправомірності складеного протоколу та не зверталася до них з заявою про надання направлення до закладів охорони здоровя, яким надається право проведення огляду на стан спяніння водіїв.

В письмових поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_3 зазначила, що 04.12.2014 року її було зупинено працівниками ДАІ і було запропоновано продути прилад алкотестера чи пройти медичний огляд для встановлення факту вживання алкоголю, на що вона відмовилась в присутності двох свідків.

Отже, відмова ОСОБА_3 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння підтверджена матеріалами справи в їх сукупності, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_4 та поясненнями самої ОСОБА_3, яка не заперечувала в апеляційній інстанції про те, що вона знаходилась в стані алкогольного спяніння, так як на її роботі було святкування дня народження співробітниці.

Таким чином, апеляційний суд, дослідивши докази по справі, приходить до обгрунтованного висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.

При розгляді апеляційної скарги в апеляційній інстанції встановлено, що ОСОБА_3 не заперечує факту перебування в стані алкогольного спяніння 04.12.2015 року, але заперечує факт керування автомобілем в стані алкогольного спяніння того вечора, пояснивши, що 04.12.2014 року близько 22 годин 30 хвилин на той час її співмешканець ОСОБА_6 автомобілем "Москвич-42" д.н. НОМЕР_1 приїхав до кондитерського цеху в м. Новоукраїнка щоб забрати її з роботи. За кермом автомобіля знаходився ОСОБА_6, а вона знаходилася на передньому пасажирському сидінні вказаного автомобіля. В автомобілі, крім неї знаходився ще пасажир ОСОБА_7, якого ОСОБА_6 згодився підвезти до центру міста. Коли вони виїхали на вулицю В. Демченка, закінчилося пальне й ОСОБА_6 скерував автівку на узбіччя. Потім підїхали працівники ДАІ, на їх питання про те, хто водій, вона повідомила їм вищевикладені обставини. Тоді інспектор зробив припущення, що власник автомобіля в нетверезому стані й тому переховується. В подальшому прозвучало питання про те чи вживала вона спиртні напої. На що вона відповіла про те, що ще в першій половині дня випила склянку пива. А коли вони виявили, що вона має при собі посвідчення водія, то запропонували їй пройти освідування на алкотестері з приводу вживання спиртних напоїв. Вона відмовилася від освідування, пояснивши, що ніякого відношення до керування вказаним автомобілем не має.

Крім того, апеляційним судом апелянту ОСОБА_3 надавалась можливість подати додаткові докази в підтвердження своєї позиції, зокрема виклику в судове засідання для надання пояснень ОСОБА_7 Однак після перерви ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Посилання апелянта на те, що суддею районного суду не дано оцінки тому факту, що пояснення в протоколі нею надавалися під психологічним тиском з боку працівників ДАІ є не належними, оскільки такі дії працівників ДАІ у встановленому законом порядку не оскаржувалися. Крім цього, апеляційний суд вважає, що, оскільки вина правопорушника повністю підтверджена матеріалами справи, то такі посилання порушником надані з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про те, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення серії АП1№779214 від 04.12.2015 року, власноручними поясненнями ОСОБА_3 відповідно до яких остання в присутності двох свідків, повністю визнала свою вину в керуванні автомобілем в стані алкогольного сп'яніння та відмовилася від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.1) та письмовими пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (а.с.3-4)

Даний протокол складений уповноваженою на це особою, в присутності ОСОБА_3, який його підписала і жодних зауважень щодо його неправильності не заявляла, та отримала копію згаданого протоколу, який протягом тривалого часу не оскаржувала, а тому доводи апеляційної скарги про те, що викладені в протоколі відомості не відповідають дійсності не заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, тобто відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, що знижує увагу та швидкість реакції.

Разом із тим, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше, як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.

За таких обставин, оскільки адміністративне правопорушення вчинено 04.12.2014 року, тобто з дня його вчинення минуло більше ніж три місяці тому, ОСОБА_3 слід визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.02.2015 року.

Постанову Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04 лютого 2015 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі ст. 38, п.7 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Кіровоградської області І.С. Олексієнко