Апеляційний суд Житомирської області
Справа №273/611/15-п Головуючий у 1-й інст. Ковалик Ю. А.
Категорія ст.172-7 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м.Житомир

Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

за участю:

секретаря Дорошенко Н.В.,

прокурора Ярошенка О.В.,

особи, яка притягається до

адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Баранівського району Пилипчука Г.В. на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 29 травня 2015 року,-

встановив:

зазначеною постановою відносно ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1, працюючої начальником Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області,

закрито провадження у справі за ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову суду від прокурора Баранівського району надійшла апеляційна скарга в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, як незаконну, та винести нову постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. При цьому, посилаючись на матеріали справи про адміністративне правопорушення та норми Законів України «Про засади запобігання і протидії корупції», «Про правила етичної поведінки», «Про державну службу», вважає, що під час нарахування ОСОБА_1 матеріальної допомоги особисто собі, як начальнику управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації, мав місце конфлікт інтересів. Також, звертає увагу на те, що листом Баранівської районної державної адміністрації від 02.04.2015 №02-40/878 встановлено те, що свого безпосереднього керівника ОСОБА_1 про наявність конфлікту інтересів письмово не повідомляла, а цей факт в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_2, який на той час був безпосереднім керівником останньої. На думку прокурора зазначені обставини вказують на наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши доводи прокурора в підтримку своїх апеляційних вимог, пояснення ОСОБА_1, яка просила постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області, використовуючи надані їй і службові повноваження, усвідомлюючи факт виникнення конфлікту інтересів в порушені вимог ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та обов'язку уживати заходів щодо недопущення будь - якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про його наявність, діючи умисно, з корисливих мотивів перебуваючи в адміністративному приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Баранівської районної державної адміністрації Житомирської області в м. Баранівка по вул. Леніна, 20 видала та підписала наказ №45-к від 18.06.2014 року «Про надання відпустки з виплатою матеріальної в розмірі середньомісячної заробітної плати».

Зазначений наказ став підставою для виплати матеріальної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 2321 грн.

За змістом ст.ст.245, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Стаття 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

За змістом ст.172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

На переконання апеляційного суду, вирішуючи справу, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до свого безпосереднього керівника - першого заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_2 із заявою про погодження надання їй щорічної відпустки з виплатою матеріальної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати, на якій ОСОБА_2 наклав резолюцію «погоджено» (а.с.14).

Виплата такої матеріальної допомоги, її розмір та право ОСОБА_1 на її отримання передбачено Законом України «Про державну службу».

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1, як державний службовець, мала у відповідності до діючого законодавства право на отримання матеріальної допомоги при наданні щорічної відпустки, якою вона правомірно скористалася, попередньо погодивши вказане питання із своїм безпосереднім керівником та видавши відповідні накази, у зв'язку з чим в такому випадку відсутні необхідні ознаки конфлікту інтересів, про який ОСОБА_1 повинна була додатково в інший спосіб повідомити своє керівництво.

Слід також звернути увагу, що судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено, а прокурором не надано доказів, які б достовірно свідчили про перевагу особистих корисливих інтересів ОСОБА_1 над суспільно-корисними інтересами при виконанні нею своїх повноважень як начальника управління при вирішенні питання про виплату їй матеріальної допомоги при наданні щорічної відпустки, а також, що вона використовувала надані їй службові повноваження не на користь суспільства і держави, а на шкоду державним, суспільним чи громадським інтересам, наявність суперечностей у момент винесення наказу на щорічну відпустку та виплату матеріальної допомоги.

За таких обставин, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом не досліджено належним чином обставини справи та про те, що в даному випадку наявні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 об'єктивних та суб'єктивних ознак конфлікту інтересів та правильно закрив провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 29.05.2015 року, якою закрито провадження щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Житомирської області С.М. Завязун