Справа № 285/1859/15-п
провадження 3/0285/742/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.06.2015 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Помогаєв А. В.

з участю прокурора Гресько Г.С.,

розглянувши в залі суду в м. Новоград-Волинський матеріали, які надійшли від Новоград-Волинської міжрайонної прокуратури про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, 08.01.1990 р. нар., громадянина України, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, непрацюючий, -

за ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП),

встановив:

Як вбачається з адміністративного матеріалу, що надійшов до суду, ОСОБА_1, перебував на посаді провідного спеціаліста Новоград-Волинського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, що віднесено до посад державних службовців, йому присвоєно14 ранг 7 категорії. Відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» він є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

16.12.2014 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади, після чого він, в порушення вимог ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», не подав за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся в його вчиненні. Пояснив, що адміністративний проступок вчинено внаслідок того, що він в період з 14.01.2015 року по 08.05.2015 року перебував за межами України, а тому не міг своєчасно подати декларацію про доходи. Після звільнення попереджався керівником Новоград-Волинського районного сектору УДМС України про необхідність подачі декларації, але дій для подачі декларації особисто або поштою не вчинив.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується дослідженими матеріалами справи: протоколом № 2 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, особовою карткою, автобіографією, дипломом, довідкою про навчання, медичною довідкою, деклараціями про доходи за 2011 2013 роки, попередженням про спеціальні обмеження, наказом про призначення на роботу, згодою на збір та обробку персональних даних, посадовою інструкцією провідного спеціаліста, наказом про присвоєння рангу, наказом про звільнення від 16.12.2014 року № 74 о/с, листом № 8/1122 від 09.02.2015 року про необхідність подання декларації, письмовими поясненнями правопорушника, інформаційною карткою тощо.

Згідно ч. 2 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Суб'єкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними цим Законом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення правопорушника, суд дійшов висновку, що діяння ОСОБА_1 містить в собі ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та про повну доведеність вини останнього в його вчиненні.

Обставин, які обтяжують відповідальність порушника, не встановлено.

Обставиною, яка помякшує відповідальність, визнано щире розкаяння винного.

При призначенні стягнення суд бере до уваги, що розмір адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбачений санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП збільшено на підставі змін, внесених Законом України «Про запобігання корупції» від 4.10.2014 року № 1700-VII, які вступили в дію 26.04.2015 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Оскільки ОСОБА_1 звільнився з державної служби 16.12.2014 року і зобовязаний був подати декларацію під час звільнення а також до 01.04.2015 року, суд, дійшов висновку, що до правопорушника слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої нормою закону, що діяла під час вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 стягується судовий збір в сумі 36,54 грн.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, щире розкаяння винного, керуючись ст. 33, п. 1 ч. 1 ст. 34, 172-6 ч. 1, 280, 283, 284 КУпАП ,

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп..

Постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (опротестування) цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: А.В. Помогаєв