Справа № 359/4224/15-п Головуючий у І інстанції Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/780/402/15 Доповідач у 2 інстанції Полосенко
Категорія 429 24.06.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 червня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Полосенко В.С., за участю: представника Київської митниці ДФС - Петровської А.О., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року, якою громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 Митного кодексу України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з конфіскацією вилученої валюти в сумі 1850 Євро, 2107 доларів США та 2056 гривень.

В С Т А Н О В И В :

За постановою судді, 19 квітня 2015 року о 12 годині 00 хвилин, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Відліт» терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», громадянин України ОСОБА_3, який відлітав з України до Фінляндії, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - «зелений коридор», тим самим, заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення.

Після перетину ОСОБА_3 «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має при собі приблизно 9500 євро.

Після цього ОСОБА_3 було запрошено до службового приміщення митниці залу «Відліт», де ним була видана готівка в розмірі 11850 євро, 2107 доларів США та 2056 гривень, що знаходились: 10000 євро - у валізі пасажира, загорнуті в аркуш паперу, поверх особистих речей, а 1850 євро, 2107 доларів США та 2056 гривень знаходились в гаманці, що знаходився у тій самій валізі пасажира, поверх особистих речей.

Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування та зі слів ОСОБА_3 належить йому особисто.

З виявленої суми громадянину ОСОБА_3 було пропущено 10000 Євро. За протоколом про порушення митних правил вилучено 1850 Євро, 2107 доларів США та 2056 гривень.

Таким чином, своїми діями громадянин ОСОБА_3 під час проходження митного контролю порушив встановлений ст. 366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Постановою судді ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.471 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією вилученої відповідно до протоколу про порушення митних правил валюти.

Не погоджуючись з постановою судді, представником особи, яка притягується до адміністративної відповідальності подано апеляційну скаргу в якій вона просить постанову судді змінити в частині накладення стягнення у виді конфіскації вилученої відповідно до протоколу про порушення митних правил валюти в дохід держави. Грошові кошти в сумі 2107 доларів США, 1850 Євро та 2056 гривень повернути ОСОБА_3

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При винесенні постанови судом не в повній мірі з'ясовані всі фактичні обставини справи та не надано належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Вказує, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєному, щиро розкаявся, вперше притягується до відповідальності, правопорушення вчинив з необережності. Зазначає, що судом не було враховано майнового стану порушника, оскільки на утриманні ОСОБА_3 знаходиться дружина та малолітня дитина, вся родина ОСОБА_3 проживає на території Фінляндії.

Вважає, що застосування стягнення у виді конфіскації є порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є непропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_3 "індивідуальний надмірний тягар".

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в підтримку поданої апеляційної скарги, представника Київської митниці, яка вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, приходжу до наступного.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил повністю знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи і стверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про порушення митних правил від 19 квітня 2015 року № 0264/125120104/15; даними протоколу опитування ОСОБА_3; доповідною запискою старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 4 щодо обставин складання протоколу про порушення митних правил, переліком купюр та описом готівки вилученої у ОСОБА_3

На підставі зазначених доказів суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_3 порушив порядок проходження митного контролю у зонах (коридорах) спрощеного контролю та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.471 Митного кодексу України.

Твердження апелянта про необхідність врахування обставин, які пом'якшують адміністративну відповідальність не можуть бути підставою для зміни постанови судді в частині накладеного стягнення.

Доводи апеляційної скарги про неповноту дослідження обставин справи не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається те, що всі істотні для справи обставини з'ясовані всебічно, повно та об'єктивно, встановленим обставинам дана юридична оцінка.

Посилання представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на те, що ОСОБА_3 вчинив дане правопорушення з необережності, не маючи наміру приховувати грошові кошти від працівників митниці, є безпідставними, оскільки суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується виною у формі, як умислу так і необережності.

Відповідно до ст. 471 МК України за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, передбачене накладення стягнення у вигляді штрафу, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено, також з конфіскацією цих товарів.

Згідно з постановою НБУ від 27 травня 2008 року № 148 « Про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України» фізична особа-резидент має право ввозити в Україну та вивозити за межі України готівку в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро, за наявності документів, що підтверджують зняття готівки з рахунків банків (фінансових установ), виключно на ту суму, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро.

Відповідно до постанови КМУ від 21 травня 2012 року № 436 « Про затвердження переліку товарів, на які встановлено обмеження щодо переміщення через митний кордон України» готівка віднесена до товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежено законодавством України. Зазначені нормативні документи дають підстави вважати те, що іноземна валюта є товаром для переміщення через митний кордон України, а тому вона відповідно до санкції ст. 471 МК України, підлягає обов'язковій конфіскації.

Доводи апелянта про те, що застосування конфіскації в якості додаткового адміністративного стягнення є порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_3 «індивідуальний надмірний тягар» не ґрунтуються на матеріалах справи.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування постанови судді, в зв'язку з чим апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності залишити без задоволення, а постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 травня 2015 року щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Полосенко