Справа № 462/2238/15-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2015 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., за участю прокурора Дячука В.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника управління Служби безпеки України у Львівській області - начальника спецпідрозділу БКОЗ, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором з аеродромно-технічного забезпечення та виробництва ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького», зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 17 від 23.03.2015 року, ОСОБА_1, перебуваючи на посаді тимчасово виконуючого обов'язки генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького», що знаходиться по вул.Любінська, 168 у м.Львові, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч інтересам служби та держави, використовуючи свої службові повноваження, виніс наказ від 30.09.2014 року № 42-з, яким встановив одноразове матеріальне заохочення за результатами господарської діяльності працівникам підприємства, в тому числі і собі, в зв'язку з чим виникла суперечність між його майновими інтересами і службовими повноваженнями, наявність якої могла вплинути на об'єктивність та неупередженість при прийнятті рішень, тобто конфлікт інтересів, і не повідомив невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, як передбачено ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.172-7 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 не визнав своєї вини у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, зазначивши, що в його діях немає основної складової такого порушення - конфлікту інтересів, оскільки одноразове матеріальне заохочення за результатами господарської діяльності для кожного працівника підприємства, окрім працівників, які мають адміністративні стягнення (догани) на момент підписання наказу, працівників, які знаходяться у відпустці по догляду за дитиною, та працівників, які працюють за сумісництвом, встановлене протоколом № 17 спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» від 29.09.2014 року. Участі в даній спільній комісії він не приймав, тому не вирішував встановлення матеріального заохочення працівникам, в тому числі собі. Підписаний ним наказ № 42-3 від 30.09.2014 року на підставі вказаного протоколу не являється рішенням про встановлення одноразового матеріального заохочення, а згідно нього проводиться інша дія, яка є вторинною і є необхідною для проведення бухгалтерією виплати цього заохочення працівникам. Відмітив, що не міг вплинути в межах наданих йому повноважень на таке рішення спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету. Вважає також, що в його діях відсутні вина у формі умислу у прийнятті рішення про виплату йому одноразового матеріального заохочення, відтак відсутня суб'єктивна сторона даного адміністративного корупційного правопорушення. Просить закрити провадження у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

Прокурор у суді просив прийняти постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, притягнувши його до адміністративної відповідальності, оскільки є всі підстави вважати, що в нього при винесенні наказу № 42-з від 30.09.2014 року був конфлікт інтересів і про це він не повідомив безпосереднього керівника, що вчинив умисно.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

За правилами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі неповідомлення особоюбезпосереднього керівника, у випадках передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. Згідно примітки 1 цієї статті суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а згідно примітки 2 під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Як встановлено, згідно наказу генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» №466-о від 20.08.2014 року тимчасово виконуючим обов'язки генерального директора ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» з 21.08.2014 року призначено директора з аеродромно-технічного забезпечення та виробництва ОСОБА_1

Відповідно до статуту підприємства (стаття 6) генеральний директор здійснює керівництво аеропортом, він підзвітний Міністерству інфраструктури України, самостійно вирішує питання діяльності підприємства, за винятком тих, що віднесені статутом та чинним законодавством України до компетенції Міністерства інфраструктури України. Також до повноважень генерального директора входить видання наказів та інших актів, розпорядження коштами підприємства.

На час відсутності генерального директора аеропорту (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність) його обов'язки виконує призначена ним особа (ст. 6.5).

Згідно наказу № 42-з від 30.09.2014 року, підписаного т.в.о. ОСОБА_1, встановлено виплатити одноразове матеріальне заохочення в розмірі 1500 грн. працівникам ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» згідно Додатку 1 до наказу. Як видно із витягу з додатку № 1 до наказу, така виплата передбачена і самому ОСОБА_1

Дійсно даний наказ, як вбачається з його змісту, винесено на підставі протоколу № 17 спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького» від 29.09.2014 року, на що посилається ОСОБА_1, проте не можуть братися до уваги і критично оцінюються його доводи про те, що він не приймав рішення про виплату одноразового матеріального заохочення, в тому числі і собі, що винесення і підписання ним наказу від 30.09.2014 року не означає прийняття такого рішення, є вторинним, необхідним для здійснення виплат бухгалтерією, оскільки такі не грунтуються на законі, суперечать нормам діючого трудового законодавства та наведеним положенням статуту підприємства.

Між тим, ОСОБА_1, як безспірно встановлено при розгляді справи, при тимчасовому виконанні обов'язків генерального директора аеропорту, в межах наданих йому повноважень прийняв 30.09.2014 року управлінське рішення у формі наказу № 42-з про виплату одноразового матеріального заохочення в розмірі 1500 грн. працівникам ДП «Міжнародний аеропорт «Львів» ім.Данила Галицького», в тому числі собі, хоча міг в силу наданих повноважень не погодитись із протоколом № 17 від 29.09.2014 року, однак поклав такий в основу прийнятого рішення і свідомо виніс та підписав відповідний наказ, а тому виникла суперечність між його особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність яких могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення, тобто, згідно примітки 1 ст.172-7 КУпАП та ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», в даному випадку наявний конфлікт інтересів.

В силу пп.1,2 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах «а», «б» пункту 2 ч.1 ст.4 цього закону, зобов'язані: 1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; 2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Враховуючи, що ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно підпункту «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», то, у відповідності до ст.14 цього Закону, він зобов'язаний повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, наявність якого випливає із вищевказаних нормативних актів.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 невідкладно у письмовій формі повідомив безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, не встановлено.

Щодо суб'єктивної сторони правопорушення, пов'язаного з корупцією, передбаченого ст.172-7 КУпАП, воно характеризується тим, що вчиняється умисно.

Згідно ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто особа, яка вчиняє адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП усвідомлює, що вона не повідомляє про наявність у неї конфлікту інтересів, що є протиправним.

Аналіз пояснень особи, що притягується до адміністративної відповідальності, досліджених при розгляді справи доказів дає підстави для висновку про умисність діяння ОСОБА_1, як посадової особи юридичної особи публічного права при виконанні ним посадових обов'язків.

Враховуючи наведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

З врахуванням даних про особу правопорушника у сукупності із обставинами справи та ступеня тяжкості вчиненого ним правопорушення, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної ст.23 КУпАП, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальних межах санкції статті, що діяла на час вчинення правопорушення.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладання адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 0,03 мінімальної заробітної плати, що становить 36 грн. 54 коп.

Керуючись ст.ст. 40-1, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та обрати йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави 36,54 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.