Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 273/609/15-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області Бережна С.В., розглянувши за участю прокурора Ярошенка О.В., секретаря судового засідання Велидчук І.М. та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Баранівського району Житомирської області Пилипчука Г.В. на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2015 року ОСОБА_2, будучи належним чином ознайомлений із ЗУ „Про засади запобігання і протидії корупції", перебуваючи на посаді начальника фінансового управління Баранівської районної державної адміністрації, використовуючи надані йому службові повноваження, усвідомлюючи факт виникнення конфлікту інтересів в порушення вимог ст.14 ЗУ „Про засади запобігання і протидії корупції" та обов'язку вживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про його наявність, діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в адміністративному приміщенні Баранівської міської ради в м.Баранівка по вул.Леніна, 20, видав та підписав накази №1-в від 06.03.2015 року та 5-в від 30.05.2014 року „Про відпустку з виплатою матеріальної допомоги". Видані таким чином накази стали підставою для подальшого нарахування та виплати ОСОБА_2 матеріальних допомог на оздоровлення в розмірі середньомісячних заробітних плат на загальну суму 6043,17 грн. Про наявність конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника ОСОБА_2 письмово не повідомляв.

Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року провадження в справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу такого правопорушення.

Ухвалюючи таку постанову, суддя виходив з того, що ОСОБА_2 звертався із заявами про погодження надання йому відпусток із виплатою матеріальної допомоги, на які він має право як держслужбовець, до свого безпосереднього керівника, яким такі заяви було погоджено. У зв»язку з цим в його діях відсутній будь-який конфлікт інтересів його особистих та держави, тим більш таких, які б об»єктивно могли вплинути на виконання чи невиконання ним своїх службових обов»язків.

На прийняте судом рішення прокурором надано апеляційну скаргу, в якій він просить постанову суду скасувати та притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. При цьому прокурор посилається на те, що постанова суду є незаконною та прийнята з порушенням норм процесуального права, зазначає, що судом під час розгляду справи не надано належної об'єктивної оцінки зібраним доказам. Вказує на те, що в службовій діяльності ОСОБА_2 виник конфлікт інтересів, а саме суперечність між його особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність, неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень. Зазначає, що ОСОБА_2, перебуваючи на посаді начальника фінансового управління Баранівської РДА, використовуючи надані йому службові повноваження, усвідомлюючи факт виникнення конфлікту інтересів в порушення вимог закону видав накази про відпустки з виплатою матеріальної допомоги, не повідомивши про це свого керівника, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши наведені доводи апеляції прокурора та матеріали справи, вважаю, що зазначена апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржена постанова повинна бути залишена без змін з огляду на наступне.

Так відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції під час розгляду справи зазначені вимоги закону було виконано у повному обсязі.

Так відповідно до ст.172-7 КУпАП порушенням вимог щодо повідомлення керівника про конфлікт інтересів є неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках передбачених законом про наявність конфлікту інтересів.

Під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. За змістом зазначеної статті суб'єктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у зв'язку з цим певні матеріальні блага.

Тобто, навіть при наявності суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями обов'язковим є встановлення можливості впливу такої суперечності на об'єктивність або упередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним. Тобто, конфлікт інтересів має місце тоді, коли вказана суперечність фактично вплинула чи могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Крім того за змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст.35 Закону України "Про державну службу» державним службовцям передбачено при наданні щорічної відпустки виплату допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу. Дана матеріальна допомога передбачена законом і не залежить від особистих корисливих інтересів державного службовця та його службових повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2. звернувся до свого безпосереднього керівника - першого заступника голови Баранівської райдержадміністрації Хіміча В.В. із заявами про погодження надання щорічних відпусток з виплатою матеріальної допомоги, на які останнім було накладено резолюцію «погоджено». (а.с.8,10). Таким чином судом вірно було визначено, на чому також наполягав ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях, що останній як державний службовець мав у відповідності до діючого законодавства право на отримання допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, яким він правомірно скористався, попередньо погодивши вказане питання із своїм безпосереднім керівником та ухваливши відповідні накази, у зв»язку чим в даних випадках відсутній конфлікт інтересів, про який ОСОБА_2 повинен був повідомити керівництво.

Слід також зазначити, що судом під час розгляду справи не встановлено, а прокурором не надано доказів, які б достовірно свідчили про перевагу особистих корисливих інтересів ОСОБА_2 над суспільно-корисними інтересами при виконанні ним своїх повноважень як керівника управління при вирішенні питання про виплату йому допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, а також, що він використовував надані йому службові повноваження не на користь суспільства і держави, а на шкоду державним, суспільним чи громадським інтересам, наявність суперечностей між особистими інтересами та його службовими повноваженнями у момент винесення наказу на щорічну відпустку та виплату матеріальної допомоги.

Таким чином, доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про те, що судом не досліджені належним чином обставини справи та про те що в даному випадку наявні докази на підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні даного правопорушення, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 об'єктивних та суб'єктивних ознак конфлікту інтересів та закрив провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Баранівського району Житомирської області Пилипчука Г.В. залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: