АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/221/15-п Номер провадження 33/786/100/15Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Кисіль А. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Кисіль А.М., з участю секретаря Жури Н.В., особи щодо якої справу закрито ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора Миргородської міжрайонної прокуратури на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки села Петрівці Миргородського району Полтавської області, громадянки України, одруженої, працюючої вчителем початкових класів Гаркушинської спеціалізованої школи 1-3 ступенів, проживаючої у АДРЕСА_1,

закрито адміністративне провадження за відсутності ознак складу правопорушення передбаченого ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення від 29 січня 2015 року ОСОБА_2 обвинувачувалася у тому, що будучи головою дільничної виборчої комісії №530566 на позачергових виборах народних депутатів України 26.10.2014 року ТВО№147, тобто особою яка тимчасово обіймала посаду пов'язану із виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків, всупереч вимогам ст.14 Закону України „Про засади запобігання та протидії корупції" не повідомила безпосереднього керівника, голову окружної виборчої комісії №147 ОСОБА_3 про наявність конфлікту інтересів. Вирішувала питання про розподіл та видачу зарплати членам ДВК, в тому числі собі і своєму чоловікові одноразової грошової винагороди.

Так, за відсутності кворуму, простої більшості членів комісії 27.10.2014 року в приміщенні Гаркушинської спеціалізованої школи провела засідання комісії та винесла постанову №2 від 27.10.2014 року, якою визначила розмір одноразової грошової винагороди членам дільничної виборчої комісії, допустивши несправедливість при прийнятті рішення про виплату собі особисто та своєму чоловікові в розмірі значно більшому ніж іншим членам комісії.

ЇЇ дії, як вказав прокурор передбачають відповідальність за ст.172 - 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Місцевий суд, перевіривши доводи обвинувачення, провадження по справі стосовно ОСОБА_2 закрив у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення у її діях та звільнив особу від адміністративної відповідальності.

Підставою до такого висновку суд вказав на те, що особа не є суб'єктом вчиненого правопорушення і у її діях відсутній склад вказаного діяння.

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він його не порушив та скасувати постанову суду та ухвалити нову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні корупційного діяння передбаченого ст.172-7 КУпАП і призначити покарання передбачене законом. При цьому вказує, що особа підпадає під ознаки суб'єкта вчиненого правопорушення і у її діях мається конфлікт інтересів про які вона не повідомила вище стоячого керівника з метою усунення їх, а саме членом дільничної виборчої комісії була не тільки вона, а і її чоловік, що на думку прокурора є незаконним.

Провина ОСОБА_2 на думку прокурора настає саме на стадії виготовлення і підписання постанови про виплату одноразової грошової винагороди із скеруванням її для затвердження на адресу голови ОВК, без повідомленням про конфлікт інтересів, де особа діяла одноосібно, і не була пов'язана з колегіальним рішенням.

Неявка прокурора та не повідомлення про причину неявки не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Заслухавши заперечення на апеляцію прокурора Погибко Н.І,. перевіривши матеріали справи вважаю, дослідивши апеляцію прокурора вважаю, що її слід залишити без задоволення, а постанову суду без зміни з таких мотивів.

Згідно зі ст.ст.245, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги закону місцевим судом у певній мірі виконані та правильно встановлено відсутність корупційного діяння у діях ОСОБА_2, яке передбаченого ст.172-7 КУпАП.

Погоджуючись із кінцевим висновком суду про необхідність закриття адміністративного провадження за відсутності події правопорушення слід вказати, що відповідальність за вказаною нормою закону наступає у випадку неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, що тягне за собою певну відповідальність.

Прокурор не навів у апеляції даних про наявність вчиненого корупційного діяння, що узгоджувалося б із встановленими у законі обставин за яких особа повинна була повідомляти про певний конфлікт інтересів.

Так, рішенням Окружної виборчої комісії, ОСОБА_2 призначена на посаду голови дільничної виборчої комісії № 530566 одномандатного виборчого округу № 147 на позачергових виборах народних депутатів України у жовтні 2014 року, про що прийнята відповідна постанова № 20 від 10 жовтня 2014 року, яка підписана головою Окружної виборчої комісії ОВО № 147 ОСОБА_3

Суд правильно послався на показання ОСОБА_3, про те, що він як голова окружної виборчої комісії ТВО №147 при проведенні виборів народних депутатів України 26.10.2014 року не був керівником для ОСОБА_2, оскільки рішення комісії приймалися колегіально, в тому числі і при створенні ДВК №530566. Голови дільничних виборчих комісії в нього в безпосередньому підпорядкуванні не перебували.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про вибори народних депутатів України» виборчі комісії є спеціальними колегіальними органами, уповноваженими організовувати підготовку та проведення виборів депутатів і забезпечувати додержання та однакове застосування законодавства України у цій сфері.

Із цього слід зробити висновок, що прокурор правильно вказуючи в апеляції, що особа може бути суб'єктом цього правопорушення, але слі зазначити, що при умові вчинення корупційних дій.

Законодавець визначив, що конфлікт інтересів це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», яка діяла на той час особи, уповноважені на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, зобов'язані вживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про наявність такого конфлікту.

Вказані положення не поширюються на близьких осіб, які безпосередньо підпорядковані один одному у зв'язку з перебуванням кожного з них на виборній посаді; осіб, які працюють у сільських населених пунктах, осіб, які працюють в галузі освіти, науки, культури, охорони здоров'я, фізичної культури та спорту, соціального захисту.

Крім цього, згідно із ст.33 Закону України «Про вибори народних депутатів України» виборча комісія є колегіальним органом. Основною формою роботи виборчої комісії є засідання, яке скликається головою комісії. Рішення виборчої комісії, що суперечить законодавству України або прийняте з перевищенням її повноважень, може бути скасоване виборчою комісією вищого рівня або визнане протиправним та скасоване судом.

Перебування в дільничній виборчій комісії близьких людей не є забороною та не тягне за собою конфлікту інтересів, оскільки будь-яке рішення виноситься колегіально і може бути скасовано у порядку зазначеному вище. ОСОБА_2 не зобов'язана була повідомляти окружну виборчу комісію про те, що у складі такої комісії перебуває і її чоловік.

Отже, відсутність законодавчо визначеного безпосереднього підпорядкування голови дільничної виборчої комісії голові окружної виборчої комісії, вказує на фактичну неможливість реального виконання ним обов'язку повідомити про наявність конфлікту інтересів.

Всі інші можливі порушення пов'язані із несправедливою та неправильною оплатою праці членів комісії про що зазначає прокурор у апеляції не є предметом розгляду у даній справі.

Зважаючи на вищевикладене, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Постановлене по справі судове рішення є законним.

Керуючись ст. 172 -7, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 1, 4, 14, 15, 22 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції ",-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Миргородського міжрайонного прокурора Полтавської області залишити без задоволення, а постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 лютого 2015 року, щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Кисіль А.М.