АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/4149/15-п Суддя суду 1 інстанції Шишкін О.В.
Провадження № 33/790/271/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, захисника-адвоката Холодова Л.Ю. , прокурора Богінського О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року закрито провадження за адміністративним матеріалом відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за скоєння правопорушення, передбаченого пп. а) п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ч. 1 ст. 172 - 7 КУпАП.(а.с. 34-37)

Як зазначено в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_4, обіймаючи посаду директора Музею природи Харківського національного університету ім. В.Н.Каразіна, тобто відповідно до пп. а) п.2 ч.І ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, не повідомив у письмовій формі безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до п.2.1 посадової інструкції, затвердженої ректором Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна (далі - Університет), директор Музею природи здійснює керівництво науковою, науково-експозиційною, фондовою, організаційною, господарською та фінансовою діяльністю музею.

Згідно з розділом 2 посадової інструкції директор Музею керує роботою науково - методичної ради, затверджує питання для обговорення на засіданні Ради, керує роботою конференції, розширених засідань Ради, керує виробничими нарадами наукових співробітників, затверджує протоколи нарад, затверджує звіти з наукової роботи, забезпечує комплектування музею новим обладнанням, вживає заходи щодо забезпечення музею відповідними кадрами, контролює екскурсійну, лекційну, пропагандистську роботу музею, слідкує за збереженням та належним використанням музейного обладнання.

Так, згідно 4.2 ст. 2 Закону України «Про державну службу» посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно з п.1.1 Статуту Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 11.05.2011 №435 (далі - Статут), Університет створений на підставі Стверджувальної грамоти від 5(17) листопада 1804 року.

Пунктом 1.8 Статуту та п.4.2 Положення про Музей природи Харківського національного університету ім. В.Н.Каразіна. затвердженого наказом ректора від 20.12.2001 №1642-1/136 (далі - Положення), визначено, що музей є структурним науково- дослідним природоохоронним підрозділом Університету.

Таким чином, ОСОБА_4 є посадовою особою як особа, що виконує організаційно- розпорядчі та адміністративно-господарські функції й одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету, а також працює у структурному підрозділі вищого навчального закладу, який є юридичною особою публічного права, отже відповідно до пп. а) п.2 ч.І ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», зокрема, посадові особи юридичної особи публічного права зобов'язані: уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Згідно з п.4.3 Положення управління Музеєм здійснюється директором, який безпосередньо підпорядкований проректору з наукової роботи Університету.

Статтею 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено поняття конфлікт інтересів - це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також" на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Близькі особи - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба та ін.

Син ОСОБА_4 - ОСОБА_6 працює в Музеї природи Університету на посаді старшого наукового співробітника.

Згідно з розділом 2 посадової інструкції старшого наукового співробітника ОСОБА_6 зобов'язаний: здійснювати науково-експозиційну, фондову та науково-просвітницьку діяльність, розробляти тематико-експозиційні плани, структурні експозиції, здійснювати монтаж наукових експозицій, готувати наукові роботи та публікації, проводити екскурсійну та лекційну роботу, брати участь у виставках тощо.

22.09.2014 року та 05.12.2014 року ОСОБА_4 направлено службові записки на ім'я ректора Університету про преміювання свого сина ОСОБА_6 за зразкове виконання своїх обов'язків з екскурсійного обслуговування відвідувачів, сприяння навчальному та науковому процесам, створення наукових експозицій в розмірі 900 грн. і 3000 грн. відповідно.

Планово-фінансовим відділом Університету пропозиції ОСОБА_4 про преміювання ОСОБА_6 з 3000 грн. виправлено на 2000 грн.

На підставі зазначених службових записок ректором Університету видано накази від 30.09.2014 року №0104-2/1531 та від 12.12.2014 року №0104-2/1999 про преміювання сина ОСОБА_4 в розмірі 2900 грн.

Із службової записки від 22.09.2014 року встановлено, що ОСОБА_4 клопоче про преміювання сина, 2 співробітників відділу, в якому працює останній, та ще одного старшого наукового співробітника в розмірі 900 грн., у той час як інших 9 старших наукових співробітників - у розмірі 700 грн.

Вивченням службової записки від 05.12.2014 року встановлено, що ОСОБА_4 клопоче про преміювання свого сина, а також співробітника відділу останнього про преміювання в розмірі 3000 грн., у той час як старших наукових співробітників інших відділів - у розмірі 2500 та 2000 грн.

Таким чином, директором Музею оцінено виконання своїм сином обов'язків, передбачених посадовою інструкцією останнього, на відміну від інших як зразкове.

Проте всупереч вимогам ч.І ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» директором ОСОБА_4 не вжито заходів до недопущення конфлікту інтересів та не повідомлено безпосереднього керівника - проректора Університету з наукової роботи про наявність конфлікту інтересів, тобто суперечності між особистими інтересами та службовими повноваженнями, які можуть вплинути на прийняття рішень.

Таким чином, під час виконання ОСОБА_4 своїх інтересів, яким полягав у суперечності між особистими інтересами ОСОБА_2 як батька ОСОБА_6 та службовими повноваженнями в якості керівника по відношенню до старшого наукового співробітника ОСОБА_6, які могли вплинути на прийняття рішень керівником-батьком стосовно підлеглого працівника-сина.

Отже, ОСОБА_4 як посадова особа юридичної особи публічного права вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.І ст. 172-7 КУпАП, тобто не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі та пояснив, що ним не повідомлено проректора університету з наукової роботи про наявність конфлікту інтересів, премії сину ОСОБА_6 сплачувались об'єктивно, так як він є найкращим працівником відділу, який виконує найбільший обсяг роботи.

Окрім визнання ОСОБА_4 своєї вини, його провина у скоєнні правопорушення, передбаченого пп. а) п. 2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ч.1 ст. 172-7 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

пояснення директора Музею природи Харківського національного університету ім. В.Н. Каразіна ОСОБА_4 (а.с.23-24);

копією службових записок ОСОБА_4 про преміювання сина ОСОБА_6 (а.с.6);

копією наказів ректора Університету про преміювання ОСОБА_6 (а.с.7- 12);

довідкою начальнику відділу кадрів про виплату премій за 2014 рік ОСОБА_7 (а.с.13);

копією посадової інструкції директора та старшого наукового співробітника Музею (а.с.14-15);

копією свідоцтва про відомчу реєстрацію музею при закладі освіти системи Міністерства освіти і науки України (а.с.22);

копією наказу про затвердження Положення про Музей природи ХНУ ім. B.Н.Каразіна (а.с. 16);

копією Положення про Музей природи Харківського національного університету ім. В.Н.Каразіна ( а.с. 16-19);

копією витягу із статуту Харківського національного університету ім. В.Н.Каразіна (а.с.20-21).

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у не повідомленні безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, ОСОБА_4, обіймаючи посаду директора Музею природи Харківського національного університету ім. В.Н.Каразіна, допустив порушення пп. а) п.2 ч.І ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», тобто вчинив дії, які містять ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Відповідно до ч.2 ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься зокрема при оголошенні усного зауваження.

Суд, перевіривши матеріали справи, зваживши усі доводи, які були наведені учасниками процесу, приймаючи до уваги, ті обставини, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності притягнутий не був, щире каявся у скоєному адміністративному правопорушенні, від його дій тяжких наслідків інтересів держави завдано не було, та вважає, що справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю з оголошенням ОСОБА_4 усного зауваження.

На вказану постанову суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга від прокурора, в якій він просить скасувати постанову суду, визнати ОСОБА_4 винним в скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та накласти на нього стягнення в межах санкції данної статті (а.с. 40-43).

Апеляційну скаргу прокурор обгрунтовує тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши доводи прокурора що просив задовольнити її, ОСОБА_4 та його захисника що заперечували проти її задоволення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних обставин.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено що ОСОБА_4 є суб'єктом правопорушення згаданної статті, як особа визначена Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції ".

Судом першої інстанції повно, об'єктивно та обгрунтовано було проведено розгляд справи, вислуханий прокурор, допитаний ОСОБА_4 та вивчено письмові докази.

Всім доказам здобутим в їх сукупності по справі, судом була надана належна правова оцінка.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції були досліджені в порядку ст. 245, 280 КУпАП всі обставини вчинення ОСОБА_4 правопорушення, належним чином оцінена сукупність доказів по справі і враховані данні щодо особи.

Суб'єктивна правова позиція прокурора щодо невірності застосування судом першої інстанції ст. 22 КУпАП та ч.2 ст. 284 КУпАП не базується на вимогах законодавства.

Суд виконав вимоги ст.ст. 33,34 КУпАП і врахував що ОСОБА_4 правопорушення вчинив вперше, врахував характер правопорушення, щире розкаяння та відсутність тяжких наслідків, та прийшов до обгрунтованого висновку звільнити його від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП на підставі ст.22 КУпАПу зв'язку із малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення та оголосити йому усне зауваження.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідає ст.283 КУпАП, а тому доводи викладені в апеляційній скарги необгрунтовані.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, не можуть бути визнані обґрунтованими і не можуть служити підставою для скасування постанови судді першої інстанції.

Прокурором не підтверджено як вказано в його апеляції те, що : «...усунення наслідків корупційного правопорушення (відшкодування завданих збитків, шкоди, вилученого незаконно одержаного майна) потребує додаткового звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Доказів наявності збитків, шкоди, вилученого незаконно одержаного майна матеріали справи не містять.

Апеляційна скарга і матеріали справи не містять даних, що вказували б на порушення судом при розгляді справи вимог закону, що призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, за доводами викладеними в апеляції.

Протокол про адміністративне правопорушення (а.с.1-5) складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством не оскаржувалися. Між тим, в порушення вимог ст.256 КУпАП в протоколі про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 23 березня 2015 року вказані лише ініціали посадової особи що його складала. Згідно вимог ст.256 КУпАП особа, яка притягується до адміністративнї відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу. Данні права в протоколі про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 23 березня 2015 року ОСОБА_4 не роз'яснені. Таким чином при складенні протоколу порушено процесуальні права ОСОБА_4 Апеляційний суд звертає увагу прокурора на вказані вище недоліки, та на те, що відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2015 року щодо закриття провадження по адміністративним матеріалам у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 1 ст. 172-7 КУпАП на підставі ст.ст. 22, 284 КУпАП - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко