П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2015 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Швиденко В. А., з участю захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2, потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши матеріали, що надійшли з відділу ДАІ з обслуговування Подільського району ГУМВС України в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, уродженки м. Припять Київської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2,

за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 30 жовтня 2014 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві, рухаючись по другорядній дорозі, на надала дорогу автомобілю марки «Тойота», державний номерний знак ?? 1287 (на синьому фоні), який рухався по головній дорозі з ввімкненим проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, не виконала вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення, після якого автомобіль марки «Тойота», державний номерний знак 1287 (на синьому фоні) здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Міцубісі», державний номерний знак НОМЕР_3, чим порушила вимоги п. 16.11, п. 2.1 додатку 1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок даного ДТП вищезгадані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненому правопорушенні не визнала та пояснила, що 30 жовтня 2014 року приблизно о 16 годині 20 хвилин вона дійсно керувала автомобілем марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, та рухалась з вул. Нижньоюрківської в напрямку вул. Юрківської в м. Києві. Під'їхавши до перехрестя зупинилась, переконалась у безпеці руху, після чого продовжила рух зі швидкістю приблизно 8 км/год. Перебуваючи на самому перехресті, боковим зором побачила, як ліворуч від неї рухається на великій швидкості автомобіль білого кольору. Вона продовжила рух прямо, щоб завершити маневр проїзду перехрестя, однак уникнути зіткнення не вдалося. Вважає, що дане ДТП сталося з вини водія автомобіля «Тойота», який порушував ПДР України, рухаючись з великою швидкістю, та при виявленні перешкоди в своєму русі, тобто її автомобіля, не вжив належних заходів для його безпечного об'їзду, оскільки скерував власний транспортний засіб ліворуч, виїхавши на трамвайні колії, а не продовжив рух прямо, що в свою чергу допомогло б уникнути даної пригоди.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_5 своєї вини в ДТП, яке сталось 30 жовтня 2014 року на перехресті нерівнозначних доріг вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві, її винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується зібраними доказами, обсяг яких був узгоджений з усіма учасниками розгляду справи.

Так, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що він 30 жовтня 2014 року приблизно о 16 годині 20 хвилин керував автомобілем марки «Тойота», державний номерний знак ?? 1287 (на синьому фоні) з ввімкненим проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год в крайньому правому ряді головної дороги по вул. Фрунзе в напрямку Контрактової площі в м. Києві. По переду нього рухався автомобіль, який безперешкодно перетнув перехрестя нерівнозначних доріг вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві. З другорядної дороги в порушення ПДР України раптово виїхав автомобіль марки «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_2, та почав перетинати перехрестя. Відстань до нього в той момент складала приблизно 5-10 м. Він скерував власний транспортний засіб трохи лівіше, намагаючись уникнути зіткнення, однак це не дало позитивного результату. Від удару його автомобіль відкинуло на припаркований по вул. Фрунзе в м. Києві автомобіль «Міцубісі», державний номерний знак НОМЕР_3. Стверджував, що ДТП сталося миттєво. Рішення про скерування власного транспортного засобу ліворуч він прийняв тому, що по праву сторону знаходилось багато припаркованих автомобілів, а зустрічна сторона руху була вільна. Винним в даному ДТП вважає водія ОСОБА_5, яка мала можливість побачити його транспортний засіб, однак допустила неуважність та порушила ПДР України.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він був пасажиром автомобіля «Тойота», державний номерний знак ?? 1287 (на синьому фоні), та сидів на передньому сидінні біля водія. Отримавши виклик по спецлінії та ввімкнувши проблисковий та звуковий сигнали, вони почали рух та рухались по вул. Фрунзе в м. Києві в крайній лівій смузі руху. Наблизившись до перехрестя нерівнозначних доріг вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві він побачив як автомобіль марки «Хюндай», виїхавши до перехрестя, продовжив рух. Водій автомобіля «Тойота», намагаючись уникнути зіткнення, скерував автомобіль трохи лівіше, однак внаслідок того, що автомобіль марки «Хюндай» продовжив рух, сталося ДТП, від якого їхній транспортний засіб відкинуло на припаркований автомобіль «Міцубісі».

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він був пасажиром автомобіля «Тойота», державний номерний знак ?? 1287 (на синьому фоні), та сидів на задньому сидінні. В той день всі присутні в автомобілі перебували на чергуванні, тому після отриманого виклику були ввімкнені проблискові маячки та звуковий сигнал і розпочато рух за вказаною у виклику адресою. Він не слідкував за дорожньою обстановкою, тому ніяких відомостей, які стосуються обставин ДТП не може розповісти. Після ДТП до приїзду швидкої ним надавалась перша медична допомога водію та другому пасажиру автомобіля «Тойота».

В судовому засіданні за клопотанням захисників особи, відносно якої складено адміністративний матеріал, були надані пояснення свідком ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3, який повідомив, що він 30 жовтня 2014 року приблизно о 16 годині 20 хвилин рухався в якості пішохода по вул. Фрунзе в сторону ОСОБА_10 в м. Києві. Знаходячись на відстані 50 м до перехрестя вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві став свідком ДТП. Автомобіль під керуванням ОСОБА_5 вже майже закінчив проїзд перехрестя, а саме, її автомобіль почав перетинати трамвайну колію, яка розділяла зустрічні смуги руху. Автомобіль під керуванням працівника міліції без ввімкненого проблискового маячка та без звукового сигналу на швидкості приблизно 90 км/год виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого сталося зіткнення та подальший наїзд на автомобіль «Мітсубісі». При цьому, даний свідок ствердно повідомив про те, що швидкість автомобіля «Тойота» ним була оцінена виходячи з сили удару в момент зіткнення.

Оцінюючи покази даного свідка, звертаю увагу на те, що викладені в його поясненнях фактичні обставини вчиненого ДТП в загальних рисах узгоджуються з іншими доказами, зібраними в справі, окрім факту відсутності ввімкнених проблискових маячків та звукової сирени службового автомобіля «Тойота», що спростовуються даними в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відеозаписом ДТП, безпосередньо переглянутого та дослідженого в судовому засіданні, тому в цій частині покази свідка ОСОБА_9 не відповідають дійсним обставинам справи та сприймаються суддею критично. Окрім цього, суддя критично ставиться і до показів даного свідка в частині зазначення швидкості руху транспортного засобу «Тойота», оскільки як зазначив сам свідок, швидкість в 90 км/год визначена ним виключно виходячи з сили удару в момент зіткнення, тобто є його особистим припущенням.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що очевидцем даного ДТП вона не була та нічого по суті справи розповісти не може. Її автомобіль «Міцубісі», державний номерний знак НОМЕР_3 був припаркований по вул. Фрунзе в м. Києві та постраждав внаслідок наїзду автомобіля марки «Тойота», що привело до матеріальних збитків.

З дослідженого висновку № 2014-870 автотехнічного дослідження від 03 грудня 2014 року та відповіді спеціаліста ОСОБА_11 на додаткові запитання адвоката вбачається, що в діях водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_5 не має невідповідностей у виконанні вимог ПДР України, які б з технічної точки зору знаходились у причинному зв'язку з даною пригодою. Якщо б водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_6 не робив маневр вліво, оскільки застосування маневру на рухому перешкоду з технічної точки зору недоцільно, а продовжував рухався по правій смузі руху, він був би в стані безперешкодно проїхати по правій смузі руху без застосування гальмування, тобто він мав технічну можливість уникнути даної пригоди. Таким чином, причиною ДТП згідно даного висновку з технічної точки зору є невідповідності у виконанні вимог п. 3.1 та п.12.3 ПДР України в діях водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_6

Суддя критично ставиться до наведених у вищезазначених документах висновків спеціаліста, оскільки при його складанні спеціаліст не попереджався про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, він мав у своєму розпорядженні вибіркові документи, надані замовником, висновки на деякі питання побудовані на припущенні, зокрема, твердження про те, що якби водій автомобіля «Тойота» ОСОБА_6 «не робив маневр вліво, а рухався би по своїй правій смузі руху та не застосовував би гальмування».

В судовому засіданні переглянуто долучений до матеріалів справи відеозапис відео реєстратора, на якому зафіксовано момент ДТП 30 жовтня 2014 року.

Оцінюючи переглянуте відео, приходжу до однозначного висновку про те, що водій автомобіля «Хюндай», здійснюючи виїзд з другорядної дороги, не надала дорогу автомобілю «Тойота», який наближався до перехрещення проїзних частин вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві з ввімкненими проблисковими маячками по головній дорозі, що стало причиною ДТП.

Доводи сторони захисту щодо винуватості в даному ДТП водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_6 внаслідок перевищення ним встановленої швидкості руху та невиконання вимог п. 3.1 Правил дорожнього руху України не знайшли свого підтвердження, оскільки суддею встановлено, що в даному конкретному випадку дії водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_6 до моменту ДТП узгоджуються з діючими нормами Правил дорожнього руху України.

Таким чином, оцінивши у всій сукупності зібрані по справі докази, обсяг яких був узгоджений з учасниками процесу, та які не наполягали на подальшому виклику в судове засідання для дачі пояснень спеціаліста та додаткового свідка, визнаю їх достатніми для прийняття рішення по суті справи та приходжу до висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягало у невиконанні особою, яка притягується до адміністративної відповідальності вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України, та наявності прямого причинного зв'язку між її діями та наслідками ДТП, яке сталося 30 жовтня 2014 року на перехресті нерівнозначних доріг вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві.

Згідно положень ст. 23 КУпАП , адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують чи пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_5 адміністративне стягнення, в межах санкції даної статті, у виді штрафу.

Також приходжу до висновку, що в даному випадку таке стягнення, з врахуванням його виховного і попереджувального впливу, буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, що вчинила дане адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також в повній мірі забезпечить запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, не вбачаю підстав для накладення іншого виду стягнення, такого як позбавлення права керування транспортним засобом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п'ять) гривень.

Строк пред'явлення постанови до виконання - три місяці з моменту набрання нею законної сили.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя В. А. Швиденко