Провадження №3/761/2238/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 червня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участю секретаря Ситнік О.М., прокурора Воробйової О.С., захисника ОСОБА_1, розглянувши справу, у якій

гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Вовківці Борщівського району Тернопільської області, громадянка України, українка, яка у шлюбі не перебуває, має вищу освіту, працює головним спеціалістом відділу регіональних інвестиційних пропозицій та проектів Департаменту інвестиційної політики та регіонального розвитку Державного агентства з інвестицій та управління національними проектами України, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше адміністративним стягненням не піддавалася,

притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2015 гр. ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень та працюючи у жовтні 2014 року головою дільничної виборчої комісії №800670 одномандатного виборчого округу № 220, порушила вимоги ч.1 ст.7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 даного Закону державним службовцям забороняється займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про вибори народних депутатів України» до складу окружної чи дільничної виборчої комісії не можуть входити посадові та службові особи органів державної влади.

На порушення вищевказаних обмежень, постановою від 10.10.2014 №11 окружної виборчої комісії територіального виборчого округу № 220 створена дільнична виборча комісія №800670, до складу якої на посаду голови включена ОСОБА_2

Остання на вказаній посаді працювала з 15 жовтня 2014 року, за що їй нарахована грошова винагорода 577, 84 грн., з яких фактично ОСОБА_2 отримала 464, 81 грн.

Вказані дії, на думку особи, яка склала протокол, утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор наполягала на наявності у діях ОСОБА_2 складу інкримінованого їй корупційного правопорушення, просила суд застосувати до даної особи передбачене законом стягнення.

Особа, яка притягається до відповідальності, її захисник заперечували проти накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, наполягаючи на відсутності у її діях події та складу вказаного адміністратвиного проступку.

Зазначивши, зокрема, що відповідно до Постанови КМУ від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державне агентство з інвестицій та управління національними проектами України (далі - Держінвестпроект) ліквідоване.

У зв'язку з цим, працівникам Держінвестпроекту надані відпустки без збереження заробітної плати, встановлений неповний робочий тиждень, що у силу п. 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2104 рік» звільняло таких працівників від застосування обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, встановлених ст. 7 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

На переконання сторони захисту, скорочений робочий тиждень в умовах ліквідації Держагентства має бути прирівняним до відпустки без збереження заробітної плати.

Крім того, сторона захисту стверджувала, що ОСОБА_2 не є суб'єктом корупційного правопорушення, оскільки не приймала присягу державного службовця України.

Захисник особи, щодо якої складений протокол, просив прийняти до уваги, що в діях ОСОБА_2 відсутній умисел, який є обов'язковою складовою корупційного правопорушення.

У зв'язку з цим сторона захисту вважала, що провадження підлягає закриттю.

Суддя, заслухавши доводи прокурора, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, захисника, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку про таке.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання ним чинності.

Згідно з п.4 Прикінцевих положень Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції», визнаний таким, що втратив чинність, внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, у тому числі ч.1 ст.172-4 КУпАП викладена в іншій редакції.

Оскільки Закон України «Про запобігання корупції» опублікований у газеті «Голос України» № 206 від 25.10.2014, він набрав чинності з 26.10.2014.

Враховуючи, що діяння, які відповідно до протоколу ставляться у провину ОСОБА_2, мали місце протягом жовтня 2014 року, відповідальність за передбачене ч.1 ст.172-4 КУпАП правопорушення за положеннями Закону України «Про запобігання корупції» значно посилена у порівнянні з її попередньою редакцією, оцінка дій ОСОБА_2 має здійснюватися за Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» та згідно з ч.1 ст.172-4 КУпАП у редакції, що діяла до внесення до неї змін Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 № 1700-VІІ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - Закон) державним службовцям забороняється займатися іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Крім того, за вимогами ч.3 ст.26 Закону України «Про вибори народних депутатів України» посадовим та службовим особам органів державної влади заборонено входити до складу дільничних виборчих комісій.

Розглядаючи аргументи сторони захисту про те, що ОСОБА_2 не є державним службовцем, суддя звертає увагу, що відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» державною службою в Україні визнається професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями та мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 має п'ятий рангу державного службовця, на час вчинення інкримінованих їй дій займала посаду головного спеціаліста відділу регіональних інвестиційних пропозицій та проектів Департаменту інвестиційної політики та регіонального розвитку Держінвестпроекту України. Сукупність даних фактів свідчить, що остання є службовою особою органу державної влади, тобто державним службовцем.

Отже, у силу п.1 ч.1 ст.4 Закону дана особа є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Наданими суду матеріалами та поясненнями особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, підтверджено, що ОСОБА_2 протягом жовтня 2014 року обіймала посаду Голови дільничної виборчої комісії №800670.

За виконану роботу зазначена особа фактично отримала грошову винагороду у сумі 464,81 грн.

Судом не приймаються доводи сторони захисту про те, що окремими нормами Закону про Держбюджет України на 2104 рік певній категорії державних службовців дозволено сумісництво.

Так, пунктом 6-6 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2104 рік» (далі - Прикінцеві положення) на керівників центральних органів виконавчої влади покладений обов'язок здійснити заходи щодо оптимізації штатної чисельності працівників, надання працівникам відпусток без збереження заробітної плати, встановлення для працівників режиму роботи на умовах неповного робочого часу тощо. На час здійснення цих заходів до працівників, які перебувають у відпустках без збереження заробітної плати відповідно до цього Закону, обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, встановлені статтею 7 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", не застосовуються.

Тобто, заборона зайняття іншою оплачуваною роботою знята з працівників, які перебувають у відпустках без збереження заробітної плати відповідно до Закону про Держбюджет на 2014 рік.

У той же час, наказами Голови Держінвестпроекту України від 01.10.2014 № 510/к, від 30.10.2014 № 615/к ОСОБА_2 на період з 01 по 31 жовтня та з 01 по 30 листопада 2014 року відповідно встановлений неповних робочий тиждень тривалістю два робочих дні.

Доводи сторони захисту, якими відпустка без збереження заробітної плати прирівняна до роботи в умовах неповного робочого дня не ґрунтуються на законі з огляду на те, що зазначені режими робочої зайнятості працівника мають різну правову природу, регулюються різними нормами права, тягнуть інші наслідки при їх застосуванні.

Зокрема, питання відпустки без збереження заробітної плати унормоване ст.ст.25, 26 Закону України «Про відпустки», які встановлюють підстави та порядок надання працівникам відпусток даного виду.

Тоді як режим неповного робочого часу врегульований положеннями ст. 56 Кодексу законів України про працю.

Оскільки відпустка без збереження заробітної плати не є тотожною з встановленням неповного робочого тижня, норми п.6-6 Прикінцевих положень на ОСОБА_2 не поширюються.

Надаючи оцінку діям ОСОБА_2 з позиції вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суддя звертає увагу на таке.

Стаття 172-4 КУпАП, за якою кваліфіковане діяння даної особи, включена до Глави 13-А Кодексу України про адміністративні правопорушення «Адміністративні корупційні правопорушення», згідно з приміткою до ст. 172-4 КУпАП, її суб'єктом є особи, визначені відповідними нормами Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції».

Наведене свідчить, що передбачене даною нормою порушення державним службовцем встановлених законом обмежень щодо зайняття підприємницькою або іншою оплачуваною діяльністю є корупційним правопорушенням.

У силу ст.1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» корупційним правопорушенням визнається умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене її суб'єктом, за яке законом установлено, з поміж іншого, адміністративну відповідальність.

Згідно з цією ж правовою нормою корупцією є використання відповідною особою службових повноважень, пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, прийняття обіцянки такої вигоди для себе чи інших осіб.

Неправомірною вигодою є грошові кошти, інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Отже, обов'язковою ознакою корупційного діяння є наявність корисливого умислу на отримання суб'єктом корупції неправомірної вигоди.

Тобто дії ОСОБА_2 щодо виконання нею оплачуваної роботи у дільничній виборчій комісії повинні були мати свідомий намір, наперед спланований умисел на отримання вигоди від виконання даної роботи.

З'ясовуючи наявність у гр. ОСОБА_2 вищезазначеної вигоди, суд враховує, що згідно з матеріалами справи остання за виконання функцій голови дільничної виборчої комісії отримала грошову винагороду у сумі 464,81 грн.

При цьому мінімальний розмір заробітної плати на 2014 рік складав 1218,00 грн., прожитковий мінімум з 01.10.2014 - 1301,00 грн., тобто отримана особою, щодо якої складений протокол, винагорода значно менша за мінімальну заробітну плату та прожитковий мінімум.

Співставляючи отриману ОСОБА_2 винагороду з визначеними державою мінімальними соціальними стандартами, враховуючи її доводи щодо передачі нею вказаної виплати на потреби Антитерористичної операції, суд дійшов висновку про відсутність у даної особи корисливого мотиву та мети на отримання такої вигоди.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається, зокрема протиправна, умисна дія, яка посягає на встановлений порядок управління.

У той же час, відсутність таких складових суб'єктивної сторони правопорушення, як мотив та мета, доводять відсутність в діях ОСОБА_2 умислу, як обов'язкової складової адміністративного проступку.

Враховуючи сукупність наведених фактів та обставин, суд прийшов до переконання про відсутність в діянні ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, що відповідно до ст. 247 КУпАП має наслідком закриття провадження за справою.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-4 КУпАП закрити через відсутність у її діях події та складу даного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч