АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1886/15-п Номер провадження 33/786/92/15Головуючий у 1-й інстанції Степура А. А. Доповідач ап. інст. Куліш В. М.
Категорія: 1727 КУпАП
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Куліш В.М., з участю притягнутого до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його адвоката Шапошника Р.Ф., прокурора Романова Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 08 травня 2015 року по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 1727 КпАП України, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Безручки Полтавського району, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого начальником відокремленого підрозділу «Кременчуцьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1727 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

- стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно з постановою судді районного суду, ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення за наступних обставин.

Перебуваючи з 22.10.2009 року на посаді начальника відокремленого підрозділу «Кременчуцьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця», що підпорядковується відокремленому підрозділу «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» державного підприємства «Південна залізниця», та будучи відповідно до підпункту «а» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади за протидії корупції» суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення - посадовою особою юридичної особи публічного права, всупереч ч.1 ст. 14 цього Закону сприяв у наданні в оренду частини нежитлового приміщення вокзалу станції Кременчук, а також, погодив договір оренди № 115/13-Н і додаткову угоду №№ 1,2 до нього, укладені між регіональним відділенням ФДМУ по Полтавській області та ФОП ОСОБА_4, яка є його дружиною, та, при цьому, в період із 22.11.2013 року по 06.04.2015 року не повідомив про наявність конфлікту інтересів свого безпосереднього керівника - начальника ВП «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» ДП «Південна залізниця» ОСОБА_5

З постановою судді місцевого суду не погодився притягнутий до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який у поданій апеляційній скарзі прохає постанову скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити за відсутністю складу правопорушення.

Інші особи, які беруть участь у провадженні, постанову не оскаржували, заперечень на апеляційну скаргу не подавали.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його адвоката Шапошника Р.Ф. на підтримання доводів апеляції та міркування прокурора Романова Є.В., який пропонував постанову судді залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, знаходжу, що вона не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Стаття 1727 КУпАП (в редакції, яка була чинна з 01.07.2011 року до набрання чинності Законом № 1700-VII від 14.10.2014) передбачала відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Суб'єктом правопорушення у даній статті є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

До заходів, спрямованих на запобігання і протидію корупції, згідно ст. 1-урегулювання конфлікту інтересів, який полягає в тому, що зазначені у підпунктах «а», «б» пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані:

1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;

2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону, конфлікт інтересів - суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупердженість прийняття рішень, а також: на вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень.

Близькими особами є чоловік та дружина.

Як видно із документів, що маються в справі про адміністративне правопорушення, наказом по особовому складу № 202 від 22.10.2009 року, ОСОБА_2 призначено на посаду начальника ВП «Кременчуцьке БМЕУ» ДП «Південна залізниця», яке згідно Положення, є відокремленим підрозділом ДП «Південна залізниця» і підпорядковується відокремленому підрозділу «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» ДП «Південна залізниця».

За змістом Закону України «Про залізничний транспорт», Цивільного та Господарського кодексів України «Кременчуцьке БМЕУ» ДП «Південна залізниця» є державнеим комерційним підприємством, заснованим на державній власності, входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України.

Отже, начальник відокремленого підрозділу «Кременчуцьке будівельно-монтажне експлуатаційне управління» державного підприємства «Південна залізниця» ОСОБА_2 є посадовою особою юридичної особи публічного права, а отже - суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення.

Згідно з Положенням вказаного підприємства керівництво діяльністю управління здійснює начальник Управління, що несе відповідальність за виконання покладених на Управління завдань. Відповідно до посадової інструкції начальника Управління, начальник несе відповідальність, у тому числі, за діяльність управління та ефективне використання державного майна в підпорядкованому господарстві.

Із долученого до протоколу договору аренди нерухомого майна, що належить до державної власності укладеного 22.11.2013№ 115/13-Н, міжрегіональним відділенням Фонду державного майна України (ФДМУ) по Полтавській області, між Відділенням, як Орендодавцем, і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, як Орендарем, укладена угода за якою Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне майно - частину нежитлового приміщення вокзалу станції Кременчук строком на 1 рік, тобто з 22.11.2013 по 22.11.2014. Крім того вказаний договір погоджено керівником балансоутримувача - начальником ВП «Кременчуцьке БМЕУ» ДП «Південна залізниця» ОСОБА_2, який, як видно із долучених заяв про видачу паспорта форми 1, є чоловіком орендаря ОСОБА_4.

У подальшому, додатковою угодою № 1 від 20.10.2014 до вказаного договору оренди, строк дії основного договору продовжено до 01.04.2015, яка також була погоджена з начальником ВП «Кременчуцьке БМЕУ» ДП «Південна залізниця» ОСОБА_2,

Таким чином, факт безпосереднього погодження ОСОБА_2 договору оренди № № 115/13-Н, і додаткової угоди № 1 до нього щодо передачі в оренду частини нежитлового в вокзалу станції Кременчук своїй дружині ОСОБА_4, свідчить про наявність інтересів.

Зокрема, існують суперечність між його службовими повноваженнями, як керівника Управління, та сімейними інтересами, як чоловіка ОСОБА_4, наявність у неї можливості вплинути на рішення чи дії, прийняті ОСОБА_2.

Крім того, за колом своїх повноважень ОСОБА_2, як начальник Управління несе відповідальність, у тому числі, за діяльність управління та ефективне використання державного майна в підпорядкованому господарстві. За змістом погодженого ним договору оренди йому, як балансоутримувачу, надано право контролювати виконання умов договору та використання майна, вживати заходів реагування, він також наділений правом розірвання договору та ін.. Отже без сумніву та очевидно для ОСОБА_2 є наявність, в даному випадку конфлікту інтересів між службовими обов'язками та та його інтересами, як чоловіка орендаря ОСОБА_4.

За таких обставин ОСОБА_2 був зобов'язаний відповідно до статті 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Таким керівником, згідно з матеріалами справи є начальник ВП «Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд» ДП «Південна залізниця» ОСОБА_5 Як видно із листа останнього, такого повідомлення від ОСОБА_2 до нього не надходило. ОСОБА_2 в свою чергу визнав, що такого повідомлення у письмовому вигляді він не подавав.

З наведених мотивів не заслуговують на увагу і доводи апеляції про те, що питання передачі майна в аренду вирішувало вищестояче керівництво залізниці, яке фактично погоджувало передачу майна ОСОБА_4 в аренду. Це ж стосується і листа ОСОБА_5 про те, що нібито ОСОБА_2 консультувався у фахівців управління та які повідомили йому про відсутність у його ситуації конфлікту інтересів. З цього приводу слід відзначити, що наведеною вище нормою закону апелянт був зобов'язаний у такому випадку не усно - шляхом консультації, а письмово повідомити свого керівника про конфлікт інтересів, після чого обов'язок щодо його вирішення покладається на останнього, як і можлива відповідальність за недотримання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Оскільки ОСОБА_2, як суб'єкт Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" не виконав приписи закону, які мав виконати, тому суддя районного суду прийшов до правильного висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 394 КПК України,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Крюківського районного суду від 8.05.1015 року щодо нього - без змін.

Постанова судді Апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Куліш.