Справа № 761/6655/15-п
Провадження №3/761/1383/2015
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 червня 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Циктіч В.М., за участю секретарів Ситнік О.М., Шніт О.М., прокурорів Алтухова А.П., Панафеда Н.М., гр. ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши справу щодо

гр. ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який перебуває у шлюбі, має вищу освіту, не працює, зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1, фактично мешкає за адресою - АДРЕСА_2,

який притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6, ст.172-7 КУпАП -

в с т а н о в и в :

гр. ОСОБА_1 розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.03.2014 № 188-р призначений на посаду Голови Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція), у зв'язку з цим отримав статус державного службовця першої категорії.

До призначення на вказану посаду ОСОБА_1 працював генеральним директором ТОВ «Васт-транс», основним видом діяльності якого є вантажні перевезення автомобільним транспортом.

Після призначення ОСОБА_1 Головою Укртрансінспекції генеральним директором ТОВ «Васт-транс» призначено його дружину - ОСОБА_3

На підставі ст.ст.16-1, 16-2 Закону України «Про транспорт» Укртрансінспекція шляхом планових, позапланових, рейдових перевірок здійснює функції державного контролю (нагляду) за діяльністю суб'єктів господарювання, що виконують, зокрема, вантажні перевезення.

Отже, ТОВ «Васт-транс» є суб'єктом господарювання, щодо якого Укртрансінспекція наділена повноваженнями державного контролю.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2015 за ст.172-7 КУпАП ОСОБА_1, розглядаючи листи ТОВ «Васт-транс» від 14.01.2014, 08.05.2014, 27.08.2014, 24.11.2014, використовуючи свої службові повноваження всупереч вимогам пунктів 3.18, 5.1 Порядку оформлення дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку (затв. наказом Міністра інфраструктури України від 20.08.2004 № 757 (ред. від 20.12.2013)) без повернення згаданим товариством раніше виданих дозволів, продовжив їх дію та не заборонив видачу нових.

Як вважає прокурор, у даному випадку наявна суперечність між особистими майновими і немайновими інтересами та службовими повноваженнями ОСОБА_1, яка могла вплинути на об'єктивність та неупередженість прийняття рішень, вчинення чи не вчинення дій під час виконання службових повноважень щодо ТОВ «Васт-транс».

Попри зазначене, ОСОБА_1 на порушення п.п.1, 2 ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» заходів щодо усунення конфлікту інтересів не вжив, свого безпосереднього керівника - Міністра інфраструктури України у письмовій формі про конфлікт інтересів не повідомив, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП.

Крім того, стосовно ОСОБА_1 06.03.2015 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП, яке полягає у наступному.

Розпорядженням КМУ від 21.01.2015 № 21-р ОСОБА_1 з 30.01.2015 звільнено з посади Голови Укртрансінспекції.

Оскільки згідно з положеннями ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_1 віднесений до суб'єктів декларування, на нього покладався обов'язок подавати декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 12 вказаного Закону суб'єкти декларування, які звільняються, мають подати відповідну декларацію за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 18.03.2014 подав відповідну декларацію за 2013 рік, однак при звільненні 30.01.2015, а також за станом на 25.02.2015 декларацію за період з 19.03.2014 по 30.01.2015 до Укртрансінспекції не подав.

На думку прокурора, вказана бездіяльність містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Постановою суду від 12.03.2015 справи про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.172-6 та ст.172-7 КУпАП об'єднані в одне провадження.

Під час розгляду справи прокурори наполягали на наявності в діях ОСОБА_1 складів зазначених адміністративних правопорушень, просили суд визнати зазначену особу винуватою у їх вчиненні, застосувати до неї передбачене законом стягнення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисник заперечували проти наявності у зазначених діях ОСОБА_1 складів адміністративних проступків за ч.1 ст.172-6, ст.172-7 КУпАП з огляду на таке.

Відповідно до пояснень ОСОБА_1, він будь-якого приватного інтересу щодо діяльності ТОВ «Васт-транс» не мав, оскільки ні він, ні його дружина не є учасниками даного товариства, їм не належать корпоративні права щодо даного суб'єкта господарювання. ОСОБА_3 очолює зазначене підприємство як найнята особа, тому не має права на участь у розподілі отриманих підприємством прибутків. З огляду на вказане, ОСОБА_1 не мав особистої зацікавленості у результатах виробничої діяльності даного суб'єкта господарювання.

Стосовно продовження ТОВ «Васт-транс» строків дії дозволів на виконання міжнародних перевезень ОСОБА_1 пояснив, що такі рішення у період його роботи на посаді Голови Укртрансінспекції приймались по заявочному принципу, тобто термін дії таких дозволів подовжувався усім без виключення підприємствам, які з цього приводу зверталися до Укртрансінспекції. Будь-яких привілеїв ТОВ «Васт-транс» не мало, вказівок своїм підлеглим стосовно сприяння даному підприємству він не давав.

Крім того, просив взяти до уваги, що звернення ТОВ «Васт-транс» від 14.01.2014 він не міг розглядати у силу того, що на той час Укртрансінспекцію не очолював. Лист зазначеного перевізника від 27.08.2014 розглянутий не ним, а його заступником ОСОБА_4 Письмове звернення ТОВ «Васт-транс» від 24.11.2014 містить лише його доручення про опрацювання даного листа, яке він надав начальнику Управління державного контролю на автомобільному транспорті ОСОБА_5

На думку ОСОБА_1, у протоколі за ст.172-7 КУпАП прокурором не зазначено, у чому полягає реальний конфлікт інтересів.

Щодо правопорушення за ч.1 ст.172-6 КУпАП ОСОБА_1 пояснив, що особи, звільнені з відповідних посад, зобов'язані подавати декларацію протягом одного року. Він же подавав декларації до Укртрансінспекції двічі - 18.03.2014 та 25.03.2015. Оскільки законом не передбачений обов'язок подавати декларацію саме у день звільнення, він не вбачає у своїх діях складу даного правопорушення. Також просив врахувати, що на момент звільнення не отримав остаточного розрахунку, заробітна плата за січень, лютий 2015 року була йому нарахована наприкінці лютого 2015 року, що позбавляло його можливості подати декларацію з достовірними даними безпосередньо у день звільнення.

У зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 наполягав на закритті щодо нього справ про адміністративні правопорушення.

Суд, заслухавши доводи прокурорів, особи, яка притягається до відповідальності, її захисника, допитавши свідків та дослідивши надані сторонами документи, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» конфлікт інтересів визначений як суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність та неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих такій особі службових повноважень.

Виходячи із змісту викладених у протоколі за ст.172-7 КУпАП обставин, які ставляться у вину ОСОБА_1, його особисті майнові та немайнові інтереси суперечать його ж службовим повноваженням як Голови Укртрансінспекції.

Зазначена колізія інтересів могла вплинути на прийняття ним як Головою Укртрансінспекції рішень щодо ТОВ «Васт-транс».

Як вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 14.01.2014, 08.05.2014, 27.08.2014, 24.11.2014 використав свою повноваження всупереч п.п.3.18, 5.1 Порядку оформлення дозволів на поїздку по територіях іноземних держав при виконанні перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, їх обміну та обліку.

У той же час, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 призначений на посаду Голови Укртрансінспекції лише 12.03.2014, до виконання службових повноважень приступив 19.03.2014. (т.1, а.с. 64, 68, 69)

З огляду на зазначене, ОСОБА_1, не будучи за станом на 14.01.2014 Головою Укртрансінспекції, не міг розглядати будь-які звернення ТОВ «Васт-транс».

Відповідно до наказу Голови Укртрансінспекції від 18.08.2014 № 211-УП/в ОСОБА_1 у період з 21.08.2014 по 03.09.2014 перебував у відпустці (т.1, а.с.49), що також унеможливлювало розгляд ним заяв ТОВ «Васт-транс».

Вирішуючи питання наявності в діях ОСОБА_1 ознак корупційного правопорушення за ст.172-7 КУпАП щодо прийняття ним рішень про продовження ТОВ «Васт-транс» терміну дії відповідних дозволів 08.05.2014 та 24.11.2014, суд приймає до уваги таке.

Згідно з загальновідомими принципами функціонування суб'єктів господарювання, метою діяльності яких є отримання прибутку, керівник такого підприємницького утворення призначається уповноваженими на те особами для забезпечення досягнення вказаної мети. При цьому не виключається, що розмір заробітної плати, іншої винагороди керівника суб'єкту господарювання може прямо або опосередковано перебувати в залежності від результатів діяльності підприємства.

У той же час, засади, на яких формуються стосунки між власником підприємства та особою, якою здійснюється безпосереднє керівництво діяльністю підприємства, є індивідуальними, тобто не виключається, що грошова винагорода керівника підприємства є фіксованою, тобто не залежить від отриманого останнім доходу.

Прокурор, припускаючи зацікавленість ОСОБА_1 у прибутковій діяльності ТОВ «Васт-транс», не зазначив, який саме особистий майновий чи немайновий інтерес переслідував останній, розглядаючи заяви зазначеного підприємства про продовження дії відповідних дозволів.

Згідно з долученими до справи даними єдиним учасником ТОВ «Васт-транс» є ТОВ «Делтавей юніверсал Л.П.» (Велика Британія), що доводить відсутність у ОСОБА_1, його дружини ОСОБА_3, інших близьких йому осіб корпоративних прав щодо ТОВ «Васт-транс».

Також до уваги належить прийняти, що належними та допустимими доказами не спростовані доводи ОСОБА_1 про те, що строк дії зазначених дозволів продовжувався усім без виключення підприємствам, які зверталися до Укртрансінспекції.

Зокрема, згідно з наданою на запит суду інформацією від 18.05.2015 №1640/07/15-15 першого заступника Голови Укртрансінспекції ОСОБА_4 перелік підприємств, які звертались з приводу продовження дозволів та заяви яких задоволені, складає 413 суб'єктів підприємництва.

Значна кількості перевізників, якими ініціювалося зазначене вище питання, та прохання яких були задоволені, свідчить про відсутність ознак створення ОСОБА_1 особливих, пільгових умов для забезпечення діяльності ТОВ «Васт-транс».

Підтвердили дані обставини допитані судом свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які займались опрацюванням звернень перевізників, у т.ч. ТОВ «Васт-транс», про продовження дії дозволів, однак заперечили отримання від ОСОБА_1 будь-яких вказівок щодо зазначеного підприємства.

Суд враховує, що в окремі дні, а саме 08.05.2014 та 24.11.2014 з відповідними заявами зверталось обмежене коло перевізників, серед яких було також і ТОВ «Васт-транс».

Однак сукупність вищевикладеного приводить до висновку про наявність у ОСОБА_1 лише ймовірного, потенційного конфлікту інтересів.

Відповідно до п.1 Прикінцевих положень Закону України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII даний закон є чинним з 26.10.2014 та введений в дію з 26.04.2015.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання корупції» розмежовані потенційний та реальний конфлікти інтересів.

Так, потенційний конфлікт інтересів визначений як наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Тоді як при реальному конфлікті інтересів має відбуватися безпосередній вплив на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Прикінцевими положеннями названого Закону внесені зміни до ст.172-7 КУпАП, яка у чинній на час розгляду справи редакції передбачає відповідальність за неповідомлення суб'єктом корупційних діянь про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Наведене приводить до висновку, що Законом України «Про запобігання корупції» скасована адміністративна відповідальність за порушення вимог щодо запобігання та врегулювання потенційного конфлікту інтересів.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність особи, мають зворотну дію у часі.

Дана конституційна норма отримала розвиток у ч.2 ст. 8 КУпАП, якою передбачено, що закони, які пом'якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну силу, тобто поширюються на правопорушення, вчиненні до видання цих законів.

Отже, дія даної норми поширюється як на правовідносини, що виникли до її введення, так і після набуття нею чинності, тобто як до, так і після 26.10.2014.

З огляду на те, що події, які ставляться у вину ОСОБА_1, мали місце у період з січня по листопад 2014 року, їх правова оцінка має здійснюватися відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції».

Досліджуючи питання наявності в діях ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів, суддя враховує, що ст. 172-7 КУпАП, за якою кваліфіковане діяння гр. ОСОБА_1, включена до Глави 13-А КУпАП «Адміністративні правопорушення, пов'язані з корупцією», згідно з приміткою до ст. 172-7 КУпАП, її суб'єктом є особи, визначені відповідними нормами Закону України «Про запобігання корупції».

Отже передбачене даною нормою неповідомлення державним службовцем безпосереднього начальника про наявність конфлікту інтересів є правопорушенням, пов'язаним корупцією.

У силу ст.1 Закону України «Про запобігання корупції» корупційним правопорушенням визнається діяння, що містить ознаки корупції, вчинене її суб'єктом, за яке законом встановлено зокрема кримінальну відповідальність.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, адміністративна відповідальність є різновидом кримінальної відповідальності.

Згідно з цією ж правовою нормою корупцією є використання відповідною особою службових повноважень, пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, прийняття обіцянки такої вигоди для себе чи інших осіб.

Неправомірною вигодою визнаються грошові кошти, інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Отже, обов'язковою ознакою корупційного діяння є наявність прямого або непрямого умислу на отримання суб'єктом корупції неправомірної вигоди.

Тобто результатом дій, які ставляться у провину ОСОБА_1, має бути одержання або ж прагнення на одержання ним або його близькими грошових коштів або іншого майна, активів у нематеріальній формі, отримання переваг, пільг або послуг.

Не заперечуючи наявності потенційної зацікавленості дружини ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у забезпеченні прибуткового функціонування очолюваного нею підприємства, суд приймає до уваги необхідність доведення прокурором реального інтересу особи, щодо якої складений протокол, у фінансових результатах роботи ТОВ «Васт-транс».

У той же час, матеріалами справи не підтверджена наявність у гр. ОСОБА_1 прагнення на отримання неправомірної вигоди від результатів роботи ТОВ «Васт-транс».

До уваги також необхідно прийняти те, що неправомірними є дії, які вчинені з порушенням чинного правового режиму.

Попри зазначене, стороною обвинувачення не доведений факт отримання ОСОБА_1 будь-якої вигоди, у т.ч. і неправомірної, від діяльності ТОВ «Васт-транс».

Сукупність наведених обставин, їх правова оцінка дозволяє суду дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак реального конфлікту інтересів, тобто складу адміністративного проступку, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, складу адміністративного проступку за ч.1 ст. 172-6 КУпАП, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суб'єкти декларування, які звільняються, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Тлумачення даної норми свідчить, що застосовані законодавцем часові ознаки необхідності вчинення певної дії, а саме - подання декларації, безпосередньо пов'язані з моментом звільнення. Отже обов'язок суб'єкта декларування подати відповідну декларацію виникає у нього саме під час процедури звільнення.

Підтвердженням такого висновку є покладення вказаними положеннями Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» на суб'єктів декларування обов'язку у подальшому, тобто протягом року після свого звільнення подавати за своїм останнім місцем роботи декларацію про майно, доходи тощо.

Зазначене свідчить, що особи, які зобов'язані подавати декларацію та які перервали свій трудовий зв'язок, пов'язаний з виконання функцій держави, несуть тягар необхідності надання декларації двічі, як під час звільнення, так і протягом наступного року після звільнення.

Положення ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» є аналогічними за змістом з вимогами ч.2 ст.45 чинного на даний час Закону України «Про запобігання корупції».

Разом з тим, до уваги необхідно прийняти, що з набранням чинності Закону України «Про запобігання корупції» внесені зміни до ст. 172-6 КУпАП, якою передбачене більш суворе стягнення за вказане правопорушення.

Дана обставина, враховуючи вимоги ст.8 КУпАП, зобов'язує суд застосовувати норму закону, яка діяла на момент вчинення правопорушення, тобто за станом на 30.01.2015.

До моменту внесення змін зазначена стаття КУпАП передбачала відповідальність за неподання або несвоєчасне подання декларації (ч.1 ст. 172-6 КУпАП), а також за подання у декларації завідомо неправдивих відомостей (ч.3 ст. 172-6 КУпАП).

Суд враховує, що згідно з наданими ОСОБА_1 відомостями йому нараховувалась заробітна плата за роботу на посаді Голови Укртрансінспекції за січень та лютий 2015 року. Зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 відбулося 04.02.2015 у сумі 883,0 грн., 26.02.2015 - у сумі 882,95 грн.

Таким чином, в силу зазначених обставин вказана особа об'єктивно була позбавлена можливості подати декларацію, яка б містила коректні дані.

У той же час, як зазначено вище, подання завідомо неправдивих даних мало наслідком притягнення до більш суворої відповідальності за ч.3 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає, зокрема, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З огляду на відсутність у гр. ОСОБА_1 об'єктивної можливості подати декларацію з відображенням даних, що відображали б фактичний стан отриманих ним доходів, в діях даної особи відсутня така обов'язкова складова адміністративного правопорушення, як вина.

Враховуючи сукупність наведених фактів та обставин, суд прийшов до переконання про відсутність в діянні ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись Законом України «Про запобігання корупції», ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-6 , ст. 172-7 КУпАП закрити через відсутність у його діях події та складу даних правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня її винесення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя В.М. Циктіч