Справа № 163/3377/14-п Провадження №33/773/156/15 Суддя в 1 інстанції: Павлусь О.С.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1, з участю представника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2, скаржника ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючого, на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 14 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 146 521 грн. 78 коп. з конфіскацією в дохід держави товару, а саме: мобільних телефонів марки Lenovo модель а238t в кількості 144 штук та чохлів пластмасових для мобільних телефонів в кількості 600 штук, загальною вартістю 146 521,78 грн., вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №1288/20500/2014 від 02.12.2014 року.

Стягнуто також з ОСОБА_3 в користь Ягодинської митниці ДФС України 1412 грн. 50 коп. витрат по справі за зберігання товару, а також 36 грн. 54 коп. судових витрат в користь держави.

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, вїхавши 01 грудня 2014 року, близько 17 години 55 хвилин з ОСОБА_5 на митну територію України через митний пост Ягодин Ягодинської митниці Міндоходів, смугою руху червоний коридор, в якості пасажира автомобіля Фольксваген Транспортер, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 не задекларував за встановленою формою точні і достовірні відомості щодо вартості переміщуваних товарів, а саме: мобільних телефонів марки Lenovo модель а238t в кількості 144 штук та чохлів пластмасових в кількості 600 штук, всього зазначеного товару загальною вартістю 146 521,78 грн., які знаходились в багажному відсіку автомобіля, зазначивши в письмовій митній декларації загальну вагу - 35 кг. та вартість - 4920 доларів США.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищезазначену постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України. В обґрунтування зазначає, що суд, притягнувши його до відповідальності, в той же час, не зясував всіх обставин справи, зокрема, що в справі не було проведено експертизи щодо визначення вартості переміщуваного ним товару, він не є підприємцем і при переміщенні через кордон України заповнював декларацію, яка була йому надана працівниками митниці, при цьому вказавши в ній приблизну вагу та вартість переміщуваного ним товару, тобто здійснив декларування останнього, а тому, вважає, що правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, він не вчиняв.

В запереченні на апеляційну скаргу представник Волинської митниці ДФС вказує на її безпідставність та просить постанову суду залишити без змін.

Заслухавши скаржника та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, представника митниці, яка заперечила останню та просила залишити постанову судді без зміни, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, приходжу до висновку, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою противоправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_3 дані вимоги закону були дотримані не в повному обсязі.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №1288/20500/2014 від 02 грудня 2014 року складеного щодо ОСОБА_3, встановлено, що він, 01.12.2014 року близько 17 години 55 хвилин слідуючи з ОСОБА_5 в Україну через митний пост Ягодин Ягодинської митниці Міндоходів, смугою руху червоний коридор, в якості пасажира автомобіля Фольксваген Транспортер, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, подав 02.12.2014 року до митного контролю митну декларацію, в якій не задекларував за встановленою формою точних та достовірних відомостей щодо ваги та вартості переміщуваних товарів, а саме: мобільних телефонів марки Lenovo модель а238t в кількості 144 штук та чохлів пластмасових в кількості 600 штук, всього зазначеного товару загальною вагою 48,19 кг. та вартістю 146 521,78 грн., зазначивши їх вагу, кількість та вартість в митній декларації відповідно: мобільні телефони марки Lenovo модель а238t - 144 штуки, та чохли пластмасові 600 штук, загальною вагою - 35 кг., вартістю 4920 умовних одиниць, тобто вчинив порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України.

Однак в даному протоколі не розкрито обєктивної сторони правопорушення за ст. 472 МК України, яка передбачає відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних і достовірних відомостей про товари, які підлягають обовязковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України. З даного протоколу незрозуміло, в чому полягало дане правопорушення, якими діями правопорушника воно вчинено і чим це підтверджується.

Як встановлено у справі, ОСОБА_3 під час проходження митного контролю подав митну декларацію на переміщуваний ним товар за формою, затвердженою постановою КМ України від 21.05.2012 №431, у якій вказав найменування товару, кількість, вагу та його вартість.

З повідомлення Головного управління ДФС у Волинській області за №266/10/03-20-07-11-03 від 16.01.2015 року (а.с. 50) встановлено, що ОСОБА_3 на податковому обліку, як фізична особа субєкт підприємницької діяльності, не перебуває.

Отже, незважаючи на пояснення ОСОБА_3 про те, що метою перевезення мобільних телефонів у нього була подальша їх реалізація та отримання прибутку, підстав для подання митної декларації іншої форми, зокрема, передбаченої главою 40 МК України та постановою КМ України від 21.05.2012 року №450, у нього не було, оскільки в такому порядку митна декларація подається виключно субєктами господарювання.

У митній декларації ОСОБА_3 зазначив, як про кількість, так і про вагу переміщуваних ним мобільних телефонів.

Митним органом визначено, що код усіх мобільних телефонів, які переміщував ОСОБА_3 згідно з УКТЗЕД НОМЕР_2, чохлів пластмасових для мобільних телефонів НОМЕР_3.

Той факт, що вага вказаних товарів є вищою ніж ОСОБА_3 вказав при заповненні митної декларації не заслуговує на увагу, оскільки згідно з розділом ХVІ Закону України від 19.09.2013 року №584-VІІ «Про Митний тариф України» для товарів за кодом УКТЗЕД НОМЕР_2 та НОМЕР_3 «телефонні апарати для сотових мереж зв'язку та інших бездротових мереж зв'язку» одиницею виміру і обліку визначено штуки.

Щодо заявленої ОСОБА_3 вартості товару, то враховуються наступні обставини.

Інспектори митниці, які проводили митне оформлення не змогли визначити коди товарів, і тому залучили для їх визначення Відділ митної вартості, класифікації товарів та заходів регулювання ЗЕД. Вказаний відділ провів оцінку товару та в своїй службовій записці (а.с. 19-20) вказав, що митна вартість переміщуваного ОСОБА_3 товарів була визначена: -мобільні телефони Lenovo модель а238t 144 штук (загальною вагою 38,59 кг.), 55,08 доларів США/шт. (7931,52 доларів США), код товару НОМЕР_2 згідно з УКТЗЕД; - чохли пластмасові для мобільних телефонів 600 штук (загальною вагою 9,6 кг.) 3 долари США/шт. (1800 доларів США), код товару НОМЕР_3 згідно з УКТЗЕД, що вдвічі перевищує ту вартість товару, яку вказав ОСОБА_3 при заповненні митної декларації.

Однак вищевказана службова записка не може слугувати доказом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні вміненого йому адмінправопорушення, але може бути використаним для визначення митної вартості та нарахування відповідних платежів. Крім цього, з її змісту незрозуміло, яким саме методом визначалась митна вартість переміщуваних товарів.

Надана ж захисником в ході апеляційного розгляду рахунок-фактура ТзОВ Компанія «Ескорт&Імпорт», відповідно до якого ОСОБА_3 в Китаї придбав вказаний товар, вартість яких становила: мобільних телефонів Lenovo а238t 144 штук становить 3119,76 доларів США, а чохлів пластмасових для мобільних телефонів 600 штук, 1800 доларів США, судом до уваги не приймається, оскільки він не містить всіх необхідних для інвойса реквізитів.

З огляду на це, твердження апелянта про те, що у такій ситуації слід було провести товарознавчу експертизу, яка передбачається п. 7 ч. 2 ст. 508 МК України є слушним. Однак при цьому, клопотання про проведення експертизи сторонами не заявлялась.

Разом з тим, особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами регламентовані розділом ХІІ МК України.

Згідно ст. 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, особа, яка переміщує товар через митний кордон України наділена правом, а не обовязком доводити достовірність відомостей про вартість переміщуваного товару.

Питання митної вартості товару врегульовано розділом ІІІ МК України.

Відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч. 1 ст. 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Системний аналіз норм розділу ІІІ та ХІІ МК України не вимагає обовязкового подання до митного контролю разом з митною декларацією документа, що підтверджує заявлену митну вартість товару.

Відповідно до ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Крім цього, митний орган, згідно положень ст. 256 МК України, наділений правом відмови у митному оформленні товару.

При цьому, як в протоколі про порушення митних правил, так і в зібраних у справі матеріалах, відсутні докази того, чи призвела чи не призвела зазначена ОСОБА_3 у митній декларації вартість мобільних телефонів до зменшення розміру митних платежів.

Таким чином, аналіз змісту протоколу про порушення митних правил щодо ОСОБА_3 та зібраних митним органом письмових доказів свідчать, що у протоколі не розкрито, які саме порушення зазначених вище законодавчих актів про особливості декларування товарів громадянами останній допустив, а заявлення митної вартості у такому випадку саме по собі не може утворювати складу правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.

З врахуванням вищенаведеного приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, а тому постанова судді Любомльського районного суду від 14 травня 2015 року підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Враховуючи, що ОСОБА_3 перевозив товари, ввезення яких через митний кордон України не заборонено і не обмежено чинним законодавством України вилучений у нього товар, після відповідного митного оформлення та сплати митних платежів підлягає поверненню скаржнику.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Любомльського районного суду області від 14 травня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Вилучені у ОСОБА_3 згідно протоколу про порушення митних правил №1288/20500/2014 від 02 грудня 2014 року 144 штуки мобільних телефонів марки Lenovo модель а238t та 600 чохлів пластмасових повернути останньому після відповідного їх митного оформлення та сплати митних платежів.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_1