АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 травня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва Дзюбін В.В.,

за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який народився в Луганській області, місце реєстрації: 91000, АДРЕСА_3; адреса для кореспонденції: 02152, АДРЕСА_1,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3 400 грн., на користь держави.

Також із ОСОБА_2 на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 0,03 % мінімальної заробітної плати, що становить 36 грн. 54 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_2. притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

Як визнав установленим у постанові суддя Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративне правопорушення вчинене за таких обставин.

13.11.2014 р. о 01:30 годині ОСОБА_2, керував автомобілем Сіат Леон, знак державної реєстрації НОМЕР_1, по просп. Воззєднання в м. Києві з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, поведінка, що не відповідала обстановці). Від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, оспорюючи законність, обґрунтованість та підстави притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП України, просить: постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 р. щодо нього скасувати та провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

На обгрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 зважає на те, що постанова судді місцевого суду не відповідає вимогам законодавства, матеріалам і обставинам справи, а також є необгрунтованою та його винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, не підтверджена належними доказами.

Заслухавши доповідь судді щодо змісту оскарженої постанови судді місцевого суду та доводи ОСОБА_2, викладені в апеляційній скарзі, вислухавши в засіданні апеляційного суду пояснення апелянта, який підтримав апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; допитавши свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які наполягали за законності своїх дій як працівників ДАІ при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №735422 від 13.11.2014 р. за ч. 1 ст. 130 КпАП України щодо апелянта; вивчивши та перевіривши матеріали справи, обміркувавши доводи апелянта, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КпАП України, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно зясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно зясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, потрібно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ці вимоги закону при розгляді суддею місцевого суду адміністративної справи щодо ОСОБА_2 належно не виконані.

Так, за змістом ч. 1 ст. 130 КпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є, зокрема, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння (п. 2.5 ПДР України).

При цьому п. 2.5 ПДР України зобовязує водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Проте вказівки як в мотивувальній частині постанови судді місцевого суду про відмову водія ОСОБА_2 від проходження саме медичного огляду на стан спяніння, так і в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 №735422 /а. с. 14, 2/, відсутні.

Крім того, інформації про наявність у водія ОСОБА_2 будь-яких ознак алкогольного спяніння у письмових поясненнях свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 /а. с. 4, 62/, немає.

Як убачається з письмових пояснень свідка ОСОБА_6 /а.с. 61-62/, 13.11.2014 р. після 01:00 години він був зупинений інспекторами Дніпровського ДАІ, які запросили його в якості свідка відмови водія (прізвище, імя по батькові невідомі) від проходження тесту на алкогольне спяніння із застосуванням приладу Драгер. Причиною відмови від проходження тесту даний водій посилався на те, що марка і номер наданого йому працівниками ДАІ приладу Драгер не співпадають з цими ж даними на наявному сертифікаті. Тоді йому та іншому свідку запропонували підписати пояснення на заздалегідь заготовленому бланку та дозволили їхати далі. Перед тим як поїхати з місця події, він почув як співробітники ДАІ висловлювали намір викликати працівників міліції для доставки затриманого до медичного закладу для проходження огляду на стан спяніння.

За даними телефонограми звязатися зі свідком ОСОБА_5 не виявилось можливим, оскільки номер мобільного телефону НОМЕР_2 вимкнений, а номер телефону НОМЕР_3 зареєстрований на ОСОБА_7 АДРЕСА_2 не працює /а.с.57-58/.

Згідно довідки Комунального підприємства Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва №263 від 27.05.2015 р. /а.с. 67/, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою АДРЕСА_2 ніколи не був зареєстрований.

До того ж, направлення водія ОСОБА_2 на огляд з метою виявлення стану алкогольного спяніння, форма якого передбачена п. 2.8 та додатком 1 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 9.09.2009 р. №931/666, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6.10.2009 Р. №931/16947, матеріали справи не містять.

Крім цього згідно вимог ч. 3 ст. 266 КпАП України, у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан спяніння тощо, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя, перелік яких затверджується лише управліннями охорони здоровя місцевих державних адміністрацій.

Відповідно до правил, передбачених п. 3 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 та п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України від 9.09.2009 р. №931/666, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6.10.2009 р. №931/16947, у разі наявності ознак алкогольного спяніння, уповноважена особа Державтоінспекції МВС проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного спяніння водія транспортного засобу здійснюється уповноваженими особами Державтоінспекції МВС, які мають спеціальні звання та пройшли відповідну підготовку. При цьому використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про повірку. Огляд на стан спяніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції. Перед проведенням огляду на стан спяніння уповноважена особа Державтоінспекції МВС інформує особу, яка підлягає огляду на стан спяніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку.

Між тим, даних про те, який спеціальний технічний засіб (марка та номер приладу Драгер) має бути застосований співробітником ДАІ при проведенні огляду водія ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння на місці зупинки транспортного засобу, а також копії свідоцтва про його державну реєстрацію та свідоцтво про його перевірку, в протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 №735422 від 13.11.2014 р., так і в інших матеріалах справи немає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 265-2, ч. 1 ст. 266 КПК України, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема, частинами 1, 2, 3 і 4 статті 130 цього Кодексу, працівник відповідного підрозділу МВС України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку (якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), в тому числі за допомогою спеціального автомобіля евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Особи, які керують, зокрема, транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного спяніння.

Але ніяких даних про тимчасове затримання транспортного засобу та відсторонення водія ОСОБА_2 від керування автомобілем ВАЗ, знак державної реєстрації НОМЕР_4, тобто належне виконання цих вимог закону, як протокол про адміністративне правопорушення АП1 №735422 від 13.11.2014 р. матеріали адміністративної справи не містять.

Натомість, після складення зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення серія АП1 №735422 від 13.11.2014 р. за ч. 1 ст. 130 КпАП України (п. 2.5 ПДР України), водій ОСОБА_2 продовжив керувати транспортним засобом.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Апеляційний суд м. Києва

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В. Д з ю б і н