АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 червня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та прокурора Карпенко Р.І., справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої на посаді головного спеціаліста відділу освіти Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, яка зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 6; паспорт серії СВ № 864456, виданий 24 лютого 2004 року Якимівським РВ УМВС України в Запорізькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Провадження № 33/774/325/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

Судом першої інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про корупційне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відповідно до якого ОСОБА_1, працюючи на посаді головного спеціаліста відділу освіти Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, порушила вимоги фінансового контролю, шляхом несвоєчасного подання декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, передбаченої Законом України Про засади запобігання і протидії корупції.

Однак, районний суд з наведених в постанові мотивів, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого корупційного правопорушення, у звязку з чим і прийняв вищевказане судове рішення.

Не погоджуючись з постановою суду, прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що постанова місцевого суду є незаконною, необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. За твердженням прокурора, вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого корупційного адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Прокурор вказує на те, що у ОСОБА_1 були відсутні обєктивної підстави, які б перешкоджали їй своєчасно подати декларацію.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Карпенко Р.І. підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи і просив апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки, на її переконання, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про незаконність та необґрунтованість постанови місцевого суду є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, складеному відносно ОСОБА_1, в вину останньої ставиться порушення вимог фінансового контролю, яке виразилось в несвоєчасному поданні декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, передбаченої Законом України Про засади запобігання і протидії корупції.

Так, декларація про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік ОСОБА_1 була подана не до 01 квітня 2015 року, а лише 06 квітня 2015 року.

Дійсно ч. 1 ст. 12 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції передбачений обовязок субєкта декларування щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Однак, відповідно до абзацу другого ч. 1 ст. 12 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, субєкти декларування, які не мали можливості подати до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік через перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, під вартою, подають таку декларацію за звітний рік до 31 грудня.

Таким чином, положеннями коментованої норми закону передбачений виняток із загального правила щодо строків подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, наказом по відділу освіти Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради за № 57/1-к від 15 грудня 2014 року (а.с. 73), головному спеціалісту відділу освіти Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради ОСОБА_1 було надано соціальну відпустку по догляду за дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період з 15 грудня 2014 року по 15 червня 2015 року.

З огляду на викладене, районний суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого корупційного правопорушення, оскільки, з урахуванням встановленого факту перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною, граничним строком подання нею декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік є 31 грудня 2015 року.

Крім того, як слідує з наявної в матеріалах справи медичної довідки (а.с. 74), у період з 26 березня 2015 року по 05 квітня 2015 року малолітній син ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні в Комунальному закладі Дніпропетровський центр первинної медико санітарної допомоги № 7.

Вищевикладені фактичні обставини справи, які мають істотне значення для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, залишилися незясованими прокурором в ході збирання матеріалів та складання протоколу про корупційне адміністративне правопорушення, що призвело до безпідставного складання протоколу.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176-2 КУпАП, про що, на думку прокурора, свідчить те, що незважаючи на перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною, вона не була позбавлена можливості в строк до 01 квітня 2015 року подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного антикорупційного законодавства.

Так, положення Закону України Про засади запобігання і протидії корупції повязують неможливість субєкта декларування подати до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік виключно з фактом, в тому числі, перебування такої особи у відпустці по догляду за дитиною і не передбачають винятку з цього правила, навіть за умови наявності у субєкта декларування, під час перебування у такій відпустці, обєктивної можливості подати декларацію в строк до 01 квітня.

Що стосується доводів апеляційної скарги в частині того, що в описовій та резолютивній частинах оскаржуваної постанови не вказано частину статті, за якою ОСОБА_1 притягувалась до адміністративної відповідальності, то дана обставина не є безумовною підставою для скасування судового рішення, оскільки правильність висновку суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1 складу корупційного адміністративного правопорушення не спростовує.

Таким чином, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, відносно ОСОБА_1 і дотримавшись при цьому вимог ст. ст. 245, 279, 280 КУпАП, місцевий суд постановив законне і обґрунтоване рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, - залишити без задоволення, а постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року, якою відносно ОСОБА_1 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3