ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2015року м. Маріуполь

Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у м. Маріуполь Котиш О.П., з участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 17 листопада 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік , -

ВСТАНОВИВ:

Суд у постанові визнав встановленим, що ОСОБА_2 07.10.2014 року о 20 год. 10 хв. в м. Маріуполі, на перехресті вул.. Леніна та вул. Зелінського, керував автомобілем HYUNDAI ACCENT, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 17 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП України та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В апеляційній скарзі на зазначену постанову ОСОБА_2 просить поновити строк на оскарження, скасувати постанову, посилаючись на те, що суд безпідставно призначив покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Вважає, що достатнім та необхідним адміністративним стягненням для запобігання вчинення у подальшому порушень правил дорожнього руху є штраф.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи своєї апеляції, приходжу до висновку, що постанова суду підлягає зміні, з наступних підстав.

Згідно ст. 294 п.2 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора, подані після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, на судовому засіданні 17.11.2014 року ОСОБА_2 не був присутній.

Згідно наданої до суду копії довідки від 23 кв1тня 2014 р. ОСОБА_2 з 13.10.14р. по 23.04.15р.перебував у плаванні за контрактом. Копію постанови він отримав тільки 18.05.2015 року.

Тому вважаю, що строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 17 листопада 2014 року ним пропущений з поважних причин, та цей строк необхідно поновити.

Висновки суду про те, що ОСОБА_2, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, які містяться у справі, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 877372 від 07.10.2014року, письмовими поясненнями ОСОБА_2, поясненнями свідків.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вказані вимоги закону суддею виконані не були, оскільки, як вбачається зі змісту постанови, суддею належним чином не досліджувалися вищезазначені обставини. Більше того, у постанові взагалі відсутнє будь-яке мотивування щодо необхідності обрання призначеного ним стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вину у вчинені зазначеного правопорушення визнав, до адміністративної відповідальності притягається вперше, неповнолітніх дітей не має, позитивно характеризується за місцем роботи, має на утриманні дружину, дитину, якій 2 роки 10 місяців, а також двоє батьків пенсіонерів, які не працюють, працює в службі таксі водієм, його робота безпосередньо пов'язана із керуванням та обслуговуванням транспортних засобів, при цьому позбавлення його права керування транспортними засобами позбавить його можливості заробітку.

Зважаючи на викладені обставини, вбачаю, що ОСОБА_2 не є особою, виправлення якої можливе лише із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, тому вважаю за можливе апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції у частині призначеного стягнення змінити, і призначити правопорушнику ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 3400 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 17 листопада 2014 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КпАП України та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік- змінити в частині накладання стягнення.

Призначити ОСОБА_2 штраф у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.П. Котиш