АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/165/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та перекладача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2013 року,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 листопада 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає в АДРЕСА_1 визнано винним за ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 505424 від 02 жовтня 2013 року ОСОБА_2. - 02 жовтня 2013 року о 03-20 годині керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Сумській, 86 в м. Харкові з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від медичного огляду у встановленому порядку відмовився. Повторно порушив, правопорушення скоїв 07.11.2012 року.

Правопорушник на неодноразові виклики у судове засідання не з'являвся, причину неявки суду не повідомляв, про дату та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Суддя, вивчивши матеріал про адміністративне правопорушення, вбачає що у діях, водія ОСОБА_2. вбачається порушення передбачене ст. 130 ч. 2 КУпАП.

Факт правопорушення вчиненого водієм ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 505424 від 02 жовтня 2013 року, рапортом, поясненнями.

Протокол складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02.10.2013 року, правопорушник ОСОБА_5 відмовився від медичного огляду в присутності двох понятих, про що вони розписалися в протоколі.

Ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі , яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів , а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкості реакції.

Ст.130 ч. 2 КУпАП передбачено, повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП .

Отже, суд дослідивши докази в їх сукупності, враховуючи характер вчиненого адміністративного правопорушення, прийшов до висновку, що винність водія ОСОБА_2 у скоєнні адміністративних правопорушень доведена, правопорушник порушив вимоги п. 2.9 а, 2.5. ПДР України та підлягає притягненню до адміністративної відповідальності.

Для досягнення мети адміністративного стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення cуд призначив адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На вищевказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що дана постанова є незаконною.

ОСОБА_2 також просив задовольнити клопотання поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2013 року оскільки оскаржену постанову суду він отримав лише 26.02.2015 року в канцелярії суду, а сама справа слухалась без його участі.

Враховуючи наведене,приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_2 необхідно задовольнити поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2013 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами

Так, в порушення вищевказаних вимог суд неповно дослідив всі обставини справи, а саме те, чи відмовлявся ОСОБА_2 пройти огляд саме у встановленому законодавством порядкові.

Як вбачається з постанови суду, винність особи підтверджується лише протоколом та поясненнями двох свідків, інших доказів, винуватості правопорушника в постанові суду не наведено.

Між тим, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) вказано, що ознаками сп'яніння - різкий запах з порожнини рота.

В протоколі вказано що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від медогляду в наркоцентрі що засвідчено двома підписами свідків однак в протоколі не вказано що на місці йому пропонувалось пройти огляд на місці з застосуванням алкотестеру.

Між тим, згідно до Наказу Міністра Внутрішніх справ України № 33 від 1.03.2010 р. затверджений вичерпний перелік технічних засобів для проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Згідно до п.3 Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 р. огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Крім того, згідно п.7.6. та п.16.1.6 Наказу МВС від 27.03.2009 року працівники підрозділів ДПС мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння.

Диспозиція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкості реакції.

В постанові суду по суті зазначено що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Суд визнав, що ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР диспозиція якої передбачає що водій зобов'язаний на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичне освідоцтво для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Крім того, суд визнав що ОСОБА_2 порушив п.2.9 ПДР диспозиція якої передбачає заборону водію керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Між тим, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) також вказано порушення ОСОБА_2 вимоги п. 2.9 а, 2.5. ПДР України.

Аналіз протоколу про адміністративне правопорушення свідчить що ОСОБА_2 лише відмовився від проходження від огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, суд зробив невірний висновок, про те, що від проходження медичного освідоцтва у встановленому законному порядку відмовився так як, співробітник ДАІ по суті не провів це освідоцтво в порушення вищевказаних нормативних актів з спеціальними технічними засобами.

З рапорту співробітника ДАІ (а.с.2) слідує що автомобіль яким начебто керував не доставлявся на штрафмайданчик внаслідок «відсутності ключів від автомобіля».

Виникає питання як же тоді ОСОБА_2 керував автомобілем.

Матеріали справи взагалі не містять того, що ОСОБА_2 був відсторонений від керування автомобілем і що в нього вилучалось посвідчення водія.

Більш того, апеляційній інстанції ОСОБА_2 вказав що він ніколи не керував автомобілем зазначеним в протоколі, бо взагалі не мав прав водія, підготовку водія він пройшов лише з 28.09.2014 року по 15 жовтня 2014 року і водійських прав не отримував про що надав відповідні документи (а.с.16-18).

При апеляційному розгляді був оглянутий паспорт громадянина Азербайджана ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 та посвідку на тимчасове проживання в Україні з якої слідує що з 10.09.2013 року по 20.05.2013 року він був зареєстрований по адресі:АДРЕСА_2 а з.27.05.2014 року по дійсний час по адресі:АДРЕСА_1

Таким чином в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) не вірно вказано місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 внаслідок чого суд викликав останнього не по тій адресі.

Відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Судом першої інстанції не перевірена вірність кваліфікації правопорушення за ч. 2 ст.130 КУпАП.

В постанові суд, пославшись на протокол про адміністративне правопорушення лише вказав, що водій повторно порушив, правопорушення скоїв 07.11.2012 року.

Між тим, рішення суду по даному епізоду в матеріалах справи відсутнє, як відсутня форма висновку з ДАІ про адмінпрактику щодо ОСОБА_2.

Крім того, всюди в тексті оскарженої постанови суд вказав що розглядає справу у відношенні ОСОБА_2 ОСОБА_7 хоча вірним є ОСОБА_2, таким чином до адміністративної відповідальності притягнута не та особа.

Більш того, суд першої інстанції вказав наступне: « Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02.10.2013 року, правопорушник ОСОБА_5 відмовився від медичного огляду в присутності двох понятих, про що вони розписалися в протоколі.»

Виникає питання у відношенні якої ж особи по суті суд першої інстанції розглядав справу.

Таким чином, об'єктивні докази і про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння відсутні.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд передчасно зробив необґрунтований висновок про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

У даній справі була допущена неповнота, яка істотно вплинула на правильність прийняття рішення по справі.

Між тим відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2013 року.

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2013 року винесену у відношенні ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко