ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого Іщенко О.В.

при секретарі Анічкіній О. О.

представника Одеської митниці ДФС ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу № 0310/50003/15, що надійшла 27 квітня 2015 року з Одеської митниці ДФС, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого: АДРЕСА_1, про порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2015 року о 09 годині 15 хвилин у оглядовому залі «Приліт» ТОВ « Віайпі» Міжнародного аеропорту «Одеса» в зоні діяльності митного поста «Одеса- аеропорт» Одеської митниці ДФС, проходив митний контроль громадянин України ОСОБА_2, який прибув з Туреччини до України літаком «В-738» авіакомпанії «Турецькі авіалінії», рейсом №465 сполученням «Стамбул-Одеса».

Формою проходження митного контролю ОСОБА_2 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю («зелений коридор»), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину ОСОБА_2 білої лінії, що позначає закінчення «зеленого» коридору, на вимогу інспектора митниці пред'явити наявні у нього валютні цінності, ОСОБА_2 надав наявну при ньому готівку іноземну валюту. Після перерахунку валюти було встановлено, що загальна сума складає 25100 доларів США.

Згідно „Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України, затвердженої постановою НБУ від 27 травня 2008 року № 148 (зі змінами) фізична особа може ввозити чи вивозити з території України без подання відповідних дозвільних документів готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро. ОСОБА_2 пропущено суму в 10800 доларів США, затримано 14300 доларів США.

ОСОБА_2 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки він формою проходження митного контролю обрав проходження через таку зону (коридор) та у нього під час проведення митного контролю крім допустимої суми грошей було виявлено іноземну валюту в сумі 25100 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому» коридору.

Отже, ОСОБА_2 не мав законних підстав та дозвільних документів на переміщення через митний кордон України 14300 доларів США, які перевищують дозволену для переміщення суму.

На підставі вказаних обставин відносно ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митних правил №0310/50003/15 за ст.471 МК України.

До суду у призначений час зявився ОСОБА_2 який визнав себе винним в порушенні митних правил, при цьому пояснив, що порушив їх не навмисно.

Представник Одеської митниці ДФС у суді подання підтримав, та вважав, що вина ОСОБА_2 доведена повністю матеріалами справи.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку представника Одеської митниці ДФС правопорушника, суддя вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, за кваліфікуючою ознакою: порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежене законодавством України.

У відповідності до Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затверджених наказом Держмитслужби України від 18 лютого 2006 року № 137, «зелений» коридор - це зона спрощеного митного контролю, яка є частиною зони митного контролю на території (у приміщенні) аеропорту, обладнана належним технічним та інформаційним обладнанням і призначена для здійснення в спрощеному порядку митного контролю товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, не підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню й на переміщення яких через митний кордон України не встановлено заборон або обмежень.

Згідно з п.1.9 даних Правил, громадянин самостійно приймає рішення про проходження спрощеного митного контролю чи митного контролю з поданням митної декларації - „зеленим" чи „червоним" коридором. Митний контроль предметів громадян закінчується з моменту переміщення цих предметів за межі зони митного контролю - у разі обрання громадянином „зеленого" коридору; відповідальність за порушення митних правил настає для громадянина, який обрав проходження митного контролю „зеленим" коридором, - з моменту перетину громадянином білої лінії, що позначає закінчення „зеленого" коридору.

Згідно статі 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Окрім викладеного, вина ОСОБА_2 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0310/50003/15 від 10 квітня 2015 року, доповідною запискою від 10 квітня 2015 року, письмовими поясненнями свідка, письмовими та наданими у судовому засіданні поясненнями ОСОБА_2

Санкцією ст. 471 МК України передбачена відповідальність за порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю у вигляді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно зі ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним, договором, встановлені інші права, ніж ті, які передбачені, законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11. які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право ОСОБА_2 на повагу власності.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном ОСОБА_2 є грошова сума в доларах США, яка на думку представника Одеської митниці ДФС підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням в право ОСОБА_2 на повагу власності, і, відповідно, має бути застосована ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням, власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2, полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі» тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати втручання, Європейський Суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов'язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Слід зауважити, що ввезення готівкової іноземної валюти в Україну не є незаконним, згідно з діючим законодавством України.

Крім того, сума, яка може бути, законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.

Під час розгляду справи суддею встановлено, що джерело походження грошей правопорушника було законним. Також немає підстав стверджувати, що ці гроші ОСОБА_2 мав намір використовувати в подальшому у незаконній діяльності.

Гроші які ОСОБА_2 перевозив, були отримані законним шляхом, про що свідчить договір найму моряка, укладеного 01 грудня 2014 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 з 12 грудня 2014 року по 01 квітня 2015 року працював на посаді старшого механіка та його заробітна плата за місяць становить 1700 доларів США, тобто виявлена валюта є заробітною платою ОСОБА_2, ввезення такої суми на територію України дозволялося за умови її митного декларування. Це означає, що ОСОБА_2 можна поставити за провину лише те, що він не дотримався передбаченого порядку митного декларування грошей, які ввозив.

Суддя вважає, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, зокрема в даному випадку правопорушник недотримався вимог щодо внесення відомостей до митної декларації, а не тяжкості будь якого правопорушення, яке можна припустити (наприклад, відмивання грошей або ухилення від сплати податків). Сума, яку необхідно конфіскувати у ОСОБА_2, є для нього значною, оскільки ці гроші, були отримані ним законним шляхом та являються його заробітною платою. Шкода, яку ОСОБА_2 потенційно міг завдати органам влади, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди. Якби грошові кошти, що перевозив ОСОБА_2 не були виявленні, українська влада лише не отримала б інформацію про те, що ці грошові кошти були ввезені в Україну.

На підставі викладеного та враховуючи вимоги п.10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати N 95, від 1949 року, яка переглянута Конвенцією Міжнародної організації праці N 173 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця від 1992 року і залишає зазначену Конвенцію відкритою для подальшої ратифікації, яка ратифікована Законом N 2996-IV від 19 жовтня 2005 року, де вказано: «Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї», суд не застосовує конфіскацію як стягнення, оскільки вона для правопорушника є непропорційною і буде для нього становити особистий та надмірний тягар.

Суддя при накладенні стягнення враховує: характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини ОСОБА_2, ставлення до вчиненого проступку, його майновий стан, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, обставини які помякшують відповідальність, а саме те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаявся, тому вважає необхідним і достатнім стягненням для нього є накладення штрафу.

Керуючись ст. ст. 27, 33, 34, 252, 280, 283, 284 КпАП України, ст. ст. 464, 465, 471, 527, 528, 529 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень.

Зобовязати Одеську митницю ДФС повернути ОСОБА_2 або його уповноваженому представнику вилучену за протоколом про порушення митних правил № 0310/50003/15 від 10 квітня 2015 року валюту у встановленому законом порядку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 36 гривень 54 копійки (Отримувач коштів: УК у місті Одесі/Малиновський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38016923; банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО): 828011; рахунок отримувача: 0007; код класифікації доходів бюджету: 22030001; призначення платежу судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення, Малиновський районний суд м. Одеси, , пункт 5).

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справ протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О. В. Іщенко