АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/85/14-п Суддя суду 1 інстанції Чижиченко Д.В.
Провадження № 33/790/145/15
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та перекладача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року,-

ВСТАНОВИВ :

Постановою Жовтневого районного суду м.Харкова від 20 березня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає в АДРЕСА_1 визнано винним за ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

В Жовтневий районний суд м. Харкова 09 січня 2014 р. надійшов матеріал про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

06 жовтня 2013 року о 07 годині 25 хвилин, ОСОБА_2, у м. Харкові по пр. Леніна, 10, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан визначення алкогольного сп'яніння у встановленому законом порядку, в присутності двох понятих відмовився.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 515322 від 06.10.2013 р. вбачається порушення ОСОБА_2 п.п. 2.5, 2.9а ПДР України.

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання на його адресу судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення, причину неявки суду не повідомив, клопотань, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим даний матеріал розглянутий у його відсутність.

В зв'язку з вищенаведеними обставинами, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 268 КУпАП при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачених ст.130 цього кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов'язковою, тому розгляд даної адміністративної справи був проведений у відсутність ОСОБА_2.

Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 515322 від 06.10.2013 р., з якого вбачаються обставини скоєння адміністративного правопорушення, поясненнями понятих, копією форми виводу в якій зазначено, що ОСОБА_2 притягувався у звітному році до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2, який скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУоАП, і вважає можливим застосувати адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.

На вищевказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що дана постанова є незаконною.

ОСОБА_2 також просив задовольнити клопотання поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року оскільки оскаржену постанову суду він отримав лише 26.02.2015 року в канцелярії суду, а сама справа слухалась без його участі.

Враховуючи наведене,приходжу до висновку, що клопотання ОСОБА_2 необхідно задовольнити поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 березня 2015 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами

Так, в порушення вищевказаних вимог суд неповно дослідив всі обставини справи, а саме те, чи відмовлявся ОСОБА_2 пройти огляд саме у встановленому законодавством порядкові.

Як вбачається з постанови суду, винність особи підтверджується лише протоколом та поясненнями двох свідків, інших доказів, винуватості правопорушника в постанові суду не наведено.

Між тим, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) вказано, що ознаками сп'яніння - різкий запах з порожнини рота, проява агресії.

В протоколі вказано що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від медогляду в наркоцентрі що засвідчено двома підписами свідків однак в протоколі не вказано що на місці йому пропонувалось пройти огляд на місці з застосуванням алкотестеру.

Між тим, згідно до Наказу Міністра Внутрішніх справ України №33 від 1.03.2010 р. затверджений вичерпний перелік технічних засобів для проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Згідно до п.3 Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 р. огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння проводиться уповноваженною особою Державтоінспеції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Крім того, згідно п.7.6. та п.16.1.6 Наказу МВС від 27.03.2009 року працівники підрозділів ДПС мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння.

Диспозиція ст. 130 ч. 1 КУпАП передбачає, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі , яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів , а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкості реакції.

В постанові суду по суті зазначено що ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Суд визнав, що ОСОБА_2 порушив п.2.5 ПДР диспозиція якої передбачає що водій зобов'язаний на вимогу працівника міліції пройти у встановленному порядку медичне освідоцтво для визначення стану алкогольного сп'яніння.

Крім того, суд визнав що ОСОБА_2 порушив п.2.9 ПДР диспозиція якої передбачає заборону водію керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.

Між тим, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1) також вказано порушення ОСОБА_2 вимоги п. 2.9 а, 2.5. ПДР України.

Аналіз протоколу про адміністративне правопорушення свідчить що ОСОБА_2 лише відмовився від проходження від огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Таким чином, суд зробив передчасний висновок, про те, що від проходження медичного освідоцтва в установленому законному порядку відмовився так як, співробітник ДАІ по суті не провів це освідоцтво в порушення вищевказаних нормативних актів з спеціальними технічними засобами.

Матеріали справи взагалі не містять того, що ОСОБА_2 був відсторонений від керування автомобілем і що в нього вилучалось посвідчення водія.

Більш того, апеляційній інстанції ОСОБА_2 вказав що він ніколи не керував автомобілем зазначеним в протоколі, бо взагалі не мав прав водія, підготовку водія він пройшов лише з 28.09.2014 року по 15 жовтня 2014 року і водійських прав не отримував про що надав відповідні документи (а.с.23-25).

При апеляційному розгляді був оглянутий паспорт громадянина Азербайджана ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 та посвідку на тимчасове проживання в Україні з якої слідує що з 10.09.2013 року по 20.05.2013 року він був зареєстрований по адресі:АДРЕСА_3, а з.27.05.2014 року по дійсний час по адресі:АДРЕСА_4

Таким чином в протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 1) не вірно вказано місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 внаслідок чого суд викликав останнього не по тій адресі.

Відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Судом першої інстанції не перевірена вірність кваліфікації правопорушення за ч. 2 ст.130 КУпАП.

В постанові суд, пославшись на форму висновку з ДАІ про адмінпрактику щодо за ч. 1 ст. 130 КУпАП лише вказав, що притягувався у звітному році до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Між тим, рішення суду за ч.1 ст. 130 КУпАП в матеріалах справи відсутнє.

Крім того, визнавши винним за ч.2 ст. 130 КУпАП ОСОБА_2 суд першої інстанції так і не вказав, в чому ж винен водій, чи в відмові від проходження від огляду на стан алкогольного сп'яніння, чи в керуванні транспортним засобом в стані сп'яніння.

Таким чином, об'єктивні докази і про те, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння відсутні.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд передчасно зробив необґрунтований висновок про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

У даній справі була допущена неповнота, яка істотно вплинула на правильність прийняття рішення по справі.

Більш того, протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 серіїї АВ№515322 складено 6.10.2013 року, а суд першої інстанції з незрозумілих причин, в порушення вимог ст.38 та п.1 ст.247 КУпАП розглянув дану справу за межами тримісячного строку визначеного законодавством для притягнення до адміністративної відповідальності.

Між тим, відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути в даному випадку накладено не пізніше ніж через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Згідно ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строки, встановлені ст. 38 КУпАП України закінчились.

На час розгляду справи судом першої інстанції цей строк сплинув.

Між тим відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

За таких обставин постанова суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити поновивши йому процесуальний строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2014 року.

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.03.2014 року винесену у відношенні ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визнання винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області Я.В. Чопенко