ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Мукачево Справа №303/2355/15-п

3/303/463/15

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області В.В. Кость, розглянувши матеріали, що надійшли з ВДАІ з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району УМВС України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2),

за частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Матеріали адміністративної справи місять фактичні дані відносно того, що 19 квітня 2015 року о 22 год. 20 хв. в м. Мукачево по вул. Ужгородській, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Фольцваген-Кадді» (дрнз: АО 20-52 ВС) в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України.

Дії ОСОБА_1 було кваліфіковано за частиною першої ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судових засіданнях по справі ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення не визнав повністю, зазначивши, що 19 квітня 2015 року не керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

В свою чергу, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, прийнявши участь у судовому розгляді справи, вказала на неправдивість та необєктивність даних протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_1, а також Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 19.04.2015 №83 та Висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1, складеного 19.04.2015.

Доводячи свою непричетність до скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що на місці його зупинки інспектором ВДАІ, йому не було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння у присутності двох свідків. На пропозицію інспектора щодо проходження такого огляду в медичному закладі погодився, оскільки був впевнений у своїй невинуватості, так як алкогольних напоїв не вживає. Крім того, звернув увагу суду на той факт, що після його зупинки інспектором ВДАІ самостійно керував транспортним засобом до медичного закладу.

Представник ОСОБА_1 погоджуючись з позицією свого довірителя, зазначила, що у медичному закладі їм не було надано для огляду алкотестер «Drager», і тільки через 10 хвилин перебування лікаря в іншому приміщенні медзакладу, їх було повідомлено про результати обстеження. Жодних інших дій, які зазначені в Акті медичного огляду, а також забір крові у ОСОБА_1, не було здійснено.

Свідок ОСОБА_3 надав суду пояснення близькі за змістом до пояснень ОСОБА_1 та його представника, зазначивши, що лікар, яка проводила медичне обстеження, не надала для огляду алкотестер «Drager», а тільки через деякий час повідомила про результати медичного обстеження.

В свою чергу інспектор ДТП ВДАІ ОСОБА_4 вказав на правдивість даних, складеного ним відносно ОСОБА_1 протоколу про адмінправопорушення та винність вказаної особи у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з приписами ст.ст. 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 215 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного

правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для визнання діяння правопорушенням і, відповідно, застосування передбачених правовими нормами санкцій необхідно встановити наявність у діянні особи складу адміністративного правопорушення.

Диспозицією частини першої ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, …. а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Пунктом 2.5. Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду регламетована ст. 266 КУпАП та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (надалі-Порядок).

Згідно з нормативним правилом, передбаченим частинами першою третьою ст. 266 КУпАП, п. 2-5 Порядку, а також п. 1.2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоровя України від 09.09.2009 року (надалі - Інструкція), огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в п. 1.3 Інструкції. Сам огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться працівником міліції на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, огляд проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

Підтвердження стану сп'яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я (п. 3-6 вищевказаного Положення).

Відповідно до п.п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, тільки у разі відмови від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами, направляється для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, де за результатами огляду складається висновок.

З вищевказаним у повній мірі кореспондуються і приписи п. 1.7 Інстркуції, якими передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною пятою ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Оцінюючи вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом вимогам чинного законодавства суд констатує наступне.

В протоколі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності за ст. 130 КпАП України, зокрема, в графі «огляд на стан спяніння» відсутня дані щодо проведення такого огляду на місці зупинки ОСОБА_1, із зазначенням ознак алкогольного спяніння, передбачених п. 1.3 Інструкції або відмови ОСОБА_1 від проведення такого огляду. Відсутніми є також відомості про характерні зовнішні ознаки стану спяніння ОСОБА_1 при його зупинці працівником ДАІ.

Матеріали адмінсправи не містять також будь-яких фактичних даних відносно пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів.

В свою чергу, пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 3, 4) відібрані працівником ВДАІ лише о 22:50 та 22:55 відповідно, в той час як протокол про адмінправопорушення, складений відносно ОСОБА_1 о 22:45, а Висновок щодо результатів медичного огляду о 22.30.

Тобто, лише після проходження ОСОБА_1 медичного огляду в Мукачівській ЦРЛ та складання протоколу були відібрані пояснення у свідків відносно відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан спяніння у установленому порядку.

Отже, вищевказані фактичні дані в однозначній мірі вказують на те, що огляд на стан спяніння на місці зупинки ОСОБА_1 у присутності двох свідків не проводився, і він від такого не відмовлявся.

Таким чином, слід констатувати факт порушення порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння та процедури їх освідчення в установленому законом порядку, що у контексті з приписами частини пятої ст. 266 КУпАП свідчить про недійсність проведеного відносно ОСОБА_1О огляду на стан спяніння.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП у разі виявлення особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, працівники ДАІ зобовязані вчинити дії, які унеможливлюють подальше керування цією особою транспортним засобом, а саме затримати автомобіль, чи передати керування ним іншій особі.

Поряд з цим, за свідченнями ОСОБА_1, після його зупинки працівником ВДАІ він самостійно керував транспортним засобом до медичного закладу. Зворотного ні з матеріалів адмінсправи, ні з пояснень інспектора ВДАІ судом не встановлено.

При розгляді адмінсправи, суд також виходить з того, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга ст. 19 Конституції України).

Як зазначив Конституційний Суд України в п. 4 рішення від 22.12.2010 року 23-рп/2010 (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху)), конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України також зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до Основного Закону України (частина третя ст. 62) усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, вищевказані обставини справи у їх сукупності та взаємозвязку не дають суду правових підстав прийти до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення

З урахуванням вищевказаних обставин, провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 62, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 9, 130 ч. 1, 221, 247, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити, у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

2. Посвідчення водія серії АОВ №017993 від 21.11.2007, яке знаходиться на зберіганні у ВДАІ з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району УМВС України в Закарпатській області - повернути ОСОБА_1

3. Копію постанови направити в ВДАІ з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району УМВС України в Закарпатській області в Закарпатській області для виконання.

4. Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Кость