Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Тютюн Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої винесено постанову, захисника ОСОБА_4, ОСОБА_5 і її представника ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Жашків Черкаської області, що проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16.01.2015 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося в порушенні вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), і провадження у справі в закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст.38 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, в частині порушення ОСОБА_3 вимог п.12.3 ПДР закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як зазначено у постанові, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, 12 грудня 2013 року о 15 годині 20 хвилин ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 на вул. Дніпровська набережна, 7 в м. Києві, перевищив дозволену швидкість, при виникненні перешкоди не вжив заходів для зупинки транспортного засобу або безпечного об'їзду перешкоди, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Встановивши у діях ОСОБА_3 порушення вимог п.12.4 ПДР, згідно з яким у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год., суддя визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Водночас, з огляду на відсутність доказів порушення ОСОБА_3 вимог п.12.3 ПДР, згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення

____________________________________________________________________________

Справа № 33/796/431/2015 Постанова винесена суддею Федосєєвим С.В.

Категорія: ст.124 КУпАП

швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, суддя закрив провадження у справі в цій частині за відсутністю складу правопорушення.

В апеляційній скарзі Кравчук О.А. стверджує про те, що вимог ПДР не порушував, а дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_5, яка раптово для нього виконала розворот у непризначеному для цього місці. Зазначає, що об'єктивні дані, які б свідчили про перевищення ним встановленої в населеному пункті швидкості, в матеріалах справи відсутні. Що стосується висновків експертів, то вони виконані на підставі вихідних даних, вказаних ОСОБА_5, яка є зацікавленою особою. Оскільки розрахунки при проведенні автотехнічних досліджень здійснюються з урахуванням моменту виникнення небезпеки, який визначається судом, а в постанові суду про призначення експертизи цей момент не встановлений, вважає, що експерти вийшли за межі своєї компетенції.

З наведених підстав просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 подав заяву про поновлення строку оскарження постанови, пропуск якого обґрунтовує тим, що після її винесення неодноразово приходив до суду з метою отримання копії рішення, текст якого виготовлений не був, і копію оскарженої постанови отримав лише 18.02.2015 року, а надалі перебував у відрядженні.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4, які підтримали клопотання про поновлення строку оскарження постанови і апеляційну скаргу та просили їх задовольнити; пояснення ОСОБА_5, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, а так само заяви про поновлення процесуального строку, і аналогічні пояснення її представника ОСОБА_6 стосовно апеляційних вимог ОСОБА_3; дослідивши докази в справі та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.

Згідно з ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_3 05.03.2015 року, тобто з пропуском встановленого законом строку. Як вбачається з матеріалів справи, копія постанови протягом трьох днів, як це передбачено ст.285 КУпАП, правопорушнику не вручалася та не висилалася, і відомості про дату її отримання справа не містить. Відповідно до довідки ПрАТ "Будінженермережа-5" ОСОБА_3 в період з 21.02.2015 року по 25.02.2015 року перебував у відрядженні у м. Львові. За таких обставин строк оскарження постанови пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Висновок про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення є обґрунтованим і підтверджується наявними в справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Такими доказами є дані, зафіксовані в протоколах про адміністративне правопорушення, складених уповноваженою на те особою щодо ОСОБА_3 і ОСОБА_5, схемі ДТП, поясненнях ОСОБА_7 - іншого учасника пригоди, висновках експертів.

Так, у своїх поясненнях ОСОБА_7 вказувала, що, рухаючись по вул. Дніпровська набережна із швидкістю 20 км/год. в крайній лівій смузі, здійснювала розворот. Транспортні засоби зустрічного руху були далеко, однак автомобіль "Audi" на великій швидкості виїхав уперед, і коли вона закінчила розворот, відчула у другій смузі сильний удар у задню частину свого автомобіля, від якого зупинилася на протилежному боці дороги.

Схемою ДТП, яка містить дані про місце зіткнення, розташування транспортних засобів після пригоди, характер та локалізацію механічних пошкоджень (пошкодження передньої частини автомобіля "Audi" і задньої - автомобіля "Suzuki"), також підтверджується, що зіткнення сталося після закінчення виконання ОСОБА_7 маневру розвороту та під час її руху із займанням смуги, в якій рухався керований ОСОБА_3 автомобіль.

Вказані обставини не заперечував і ОСОБА_3

Водночас, поясненням ОСОБА_3 про рух по вул. Дніпровська набережна у крайній лівій смузі із швидкістю 50-60 км/год., і створенням йому аварійної обстановки водієм автомобіля "Suzuki" ОСОБА_5, яка несподівано почала виконувати розворот у забороненому місці, перетнувши подвійну суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки, і виїхала у крайню ліву і середню смуги, а відтак своїми односторонніми діями спричинила ДТП, суд першої інстанції дав належну оцінку і правильно їх відкинув.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 32ат від 29.01.2014 року в даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля "Audi" ОСОБА_3 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.п.12.3, 12.4 ПДР.

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 2963/2964/14-52 від 07.10.2014 року встановити експертним шляхом величину швидкості руху автомобіля "Audi" у момент зіткнення з автомобілем "Suzuki" з урахуванням характеру фактичного пересування після контактування при даній ДТП, а також отриманих ними пошкоджень не виявляється можливим. Відповідно до методично-визначених характеристик та типових варіантів дорожньо-транспортних ситуацій, що є найбільш подібними до обставин досліджуваної пригоди, в даних дорожніх умовах величина повного зупиночного шляху автомобіля "Audi" при швидкості його руху 50-60 км/год. складає 37-60 м, гальмівного шляху - 20-40 м, а величина відстані, яку повинен був подолати автомобіль "Audi" за час реагування водія та запізнення спрацювання гальмового приводу автомобіля, тобто до моменту початку зменшення його швидкості, складає 19-23 м.

Вирішити питання щодо наявності технічної можливості водія ОСОБА_3 попередити зіткнення з автомобілем "Suzuki" за обставин даної ДТП з технічної точки зору не видається за можливе. В даній дорожній обстановці за обставин даної ДТП, що вказані у вихідних даних, представлених у клопотанні адвоката Тагінцева А.В. від 17.02.2014 року для виконання даної експертизи, при русі із швидкістю 50 км/год. водій ОСОБА_3 із заданого моменту виникнення у нього небезпеки для руху, а також при часі 4 сек. з моменту виникнення небезпеки при русі із швидкістю 60 км/год., мав технічну можливість застосуванням екстреного гальмування керованого ним автомобіля "Audi" попередити зіткнення з автомобілем "Suzuki", а при русі із швидкістю 60 км/год. і часі 3 сек. (вихідні дані також вказані у клопотанні Тагінцева А.В.) - встановити наявність технічної можливості у водія ОСОБА_3 уникнути зіткнення з технічної точки зору не видається на можливе.

В даній дорожній обстановці за обставин даної ДТП, що вказані водієм ОСОБА_5 в постанові з розгляду клопотання експертів від 12.05.2014 року, водій ОСОБА_3 із заданого моменту виникнення у нього небезпеки для руху мав технічну можливість застосуванням екстреного гальмування керованого ним автомобіля попередити зіткнення.

У судовому засіданні апеляційного суду експерти ОСОБА_9 і ОСОБА_10 повністю підтвердили складений ними висновок № 2963/2964/14-52 від 07.10.2014 року. Крім того, експерти пояснили, що швидкість руху транспортного засобу може бути встановлена по слідах гальмування, переміщення після контактування, з урахуванням кінетичної енергії, витраченої для деформування і руйнування транспортних засобів із застосуванням методики при попутних зіткненнях. В даному випадку об'єктом дослідження був автомобіль "Audi", який ними безпосередньо оглянуто. За вихідні дані брали швидкість руху автомобіля "Audi" - 50-60 км/год., автомобіля "Suzuki" - 20 км/год. Встановити, з якою швидкістю рухався автомобіль "Audi" в момент зіткнення, не представилося можливим з причин, що вказані в дослідницькій частині висновку, однак проведеними розрахунками встановлено, що різниця між швидкостями вказаних транспортних засобів, які рухалися в попутному напрямку, у момент контакту становила 40-60 км/год., враховуючи той факт, що до контакту ОСОБА_3 застосовувалося гальмування.

Твердження ОСОБА_3 про те, що його безпідставно визнано винним у вчиненні правопорушення на підставі висновків експертів, виконаних з урахуванням вихідних даних, наданих ОСОБА_5, не відповідають дійсності. З досліджених матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 № 755/3/566/13-п (№ 3/755/1510/14) вбачається, що повторна судова транспортно-трасологічна та автотехнічна експертиза, висновок якої покладено в обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_3, призначалася судом за клопотанням його ж захисника - адвоката Тагінцева А.В., який надав необхідні вихідні дані, а також за клопотанням експертів про надання додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку, вихідні дані надавалися як ОСОБА_5, так і ОСОБА_3

Непереконливими є і доводи про те, що експерти вийшли за межі компетенції, оскільки суд не встановив момент виникнення небезпеки. З цього приводу, з урахуванням позиції ОСОБА_3, у висновку вказано, що обставини моменту виникнення небезпеки для руху - 10-20 м, не можуть бути визнані такими і є непридатними для проведення розрахунків. Оскільки в даній дорожній обстановці небезпека для руху водія автомобіля "Audi" з технічної точки зору виникла в момент перетину автомобілем "Suzuki" осьової лінії дороги - виїзду на смугу зустрічного руху, а з пояснень ОСОБА_3 випливає, що він помітив автомобіль "Suzuki" уже при розвороті, коли той фактично знаходився ближче до лінії середньої смугу руху, і початку маневру не бачив.

Що стосується посилань на неоднозначність висновків експертиз, виходячи з позицій учасників пригоди, то суддя місцевого суду, витлумачивши усі сумніви щодо порушення ОСОБА_3 вимог п.12.3 ПДР на користь останнього, обґрунтовано закрив провадження у справі в цій частині за відсутністю складу правопорушення.

Стосовно тверджень ОСОБА_3 про невідповідність дій ОСОБА_5 вимогам ПДР слід зазначити, що постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2014 року вона визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося у порушенні вимог п.10.7 "г" ПДР, згідно з яким розворот забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків. Однак порушення ОСОБА_5 вимог ПДР не виключає обопільної вини водіїв у даній дорожній ситуації.

Таким чином винуватість ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що виразилося у порушенні ним вимог п.12.4 ПДР, доведена повністю, а оскільки на момент розгляду справи закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, суддя на підставі п.7 ст.247 КУпАП правильно закрив провадження в справі в цій частині.

Отже, постанова судді місцевого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2015 року щодо нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Т.М. Тютюн