Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/82/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В.
Категорія - 172-7 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 року м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Іванов Д.Л., за участю особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді в порядку апеляційного перегляду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Новомиргородського районного суду від 07 квітня 2015 року в справі про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Мельники, Чигиринського району Черкаської області, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, лікаря-невропатолога РТМО «Новомиргородське», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, оформленого 25 березня 2015 року прокурором Новомиргородського району Кіровоградській області Рубан В.В., лікарю - неврапотологу ОСОБА_3 поставлено за провину те, що вона під час виконання обов'язків заступника начальника районного територіального медичного об'єднання «Новомиргородське» з медичної частини, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, на засіданні тарифікаційної комісії, яке відбулось 23 лютого 2015 року під її головуванням, в порушення п.п. 1, 2 ч.1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ч.1 ст. 15 Закону України «Про правила етичної поведінки» не повідомила голову Новомиргородської районної державної адміністрації та членів тарифікаційної комісії про конфлікт інтересів між майновими інтересами її чоловіка - лікаря отоларинголога ОСОБА_5 та її службовими повноваженнями.

В результаті ОСОБА_3 23 лютого 2015 року підписала наказ № 31-04-06 «Про встановлення розмірів, доплат, надбавок та інших виплат працівникам РТМО «Новомиргородське» на лютий 2015 року», згідно з п. 14 якогоїї чоловіку - лікарю-отоларингологу РТМО «Новомиргородське» ОСОБА_5 встановлена на період з 01 по 28 лютого 2015 року надбавка до заробітної плати в розмірі 50% посадового окладу за напруженість праці (ведення та обслуговування онкологічних хворих, здачу звітів та проведення щомісячних звірок) при наявності у штатному розписі РТМО «Новомиргородське» 0,5 вакантних ставки лікаря-онколога.

Крім того, згідно п. 26 вказаного наказу лікарю-невропатологу РТМО Новомиргородське» ОСОБА_3 за період з 01 по 28 лютого 2015 року встановлена надбавка до заробітної плати в розмірі 50% посадового окладу за напруженість праці (ведення неврологічних хворих дитячого контингенту).

Таким чином, за версією прокурора ОСОБА_3. під час виконання обов'язків заступника начальника РТМО «Новомиргородське» з медичної частини на засіданні тарифікаційної комісіїта при підписанні 23 лютого 2015 року наказу № 31-04-06 «Про встановлення розмірів, доплат, надбавок та інших виплат працівникам РТМО «Новомиргородське» усвідомлюючи, що її чоловік ОСОБА_5 під час виконання нею обов'язків керівника постійно перебуває в її прямому підпорядкуванні, а також те, що вказаним наказом вона встановила собі надбавку як лікарю, не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, невідкладно не повідомила голову Новомиргородської РДА та членів тарифікаційної комісії про такий конфлікт.

Постановою судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 250, 00 грн., на користь держави стягнуто судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді районного суду, вказуючи на необ'єктивність та неповноту у з'ясуванні судом фактичних обставин справи та дослідженні доказів, неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про наявність у її діях складу корупційного правопорушення.

Зокрема, з посиланням на ч.1 ст.1 та п.4 ч.1 ст. 9 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» ОСОБА_3 стверджує про відсутність в її діях кваліфікуючих ознак корупційного діяння, а саме корисливого умислу та можливість отримання при обставинах, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, взагалі будь-якої неправомірної вимоги, оскільки надбавки до заробітної плати призначалися працівникам РТМО на постійній основі до виконання нею обов'язків заступника начальника РТМО «Новомиргородське» з медичної частини, відсутність фактичного конфлікту інтересів та обмежень щодо роботи близьких родичів в галузі охорони здоров'я, конкретного не визначення та недоведеності інкримінованого в корупції обвинувачення ( а.с. 102-104).

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала повністю, просила суд її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в скарзі.

Прокурор в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, зваживши доводи апеляційної скарги, дослідивши представлені матеріали адміністративної справи, апеляційний суд дійшов до висновку, про те, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню за таких підстав.

За змістом ст.ст. 94 та 98 КЗпП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно ст. 2. Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців, додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п.п.1.6, 4.4 Наказу Міністерства праці та соціальної політики України Міністерства охорони здоров'я України від 05 жовтня 2015 року № 308/519, зареєстрованого 17 жовтня 2005 року в Міністерстві юстиціїУкраїни за № 1209/11489 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» конкретні розміри доплат, надбавок та інших виплат визначаються керівником закладу, установи за рахунок і в межах фонду заробітної плати та відображаються в розрахункових відомостях на виплату заробітної плати.

Працівникам можуть установлюватись надбавки в розмірі до 50 відсотків посадового окладу (тарифної ставки): за високі досягнення у праці; за виконання особливо важливої роботи (на строк її виконання); за складність, напруженість у роботі. Граничний розмір зазначених надбавок для одного працівника не повинен перевищувати 50 відсотків посадового окладу.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ч.1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» корупційним правопорушенням визнається умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону.

Корупція - використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей;

Під конфліктом інтересів розуміється суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Особистий інтерес - це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких родичів.

Корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Згідно диспозиції ст. 172-7 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

Об'єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов'язків, тому зобов'язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Суб'єктивна сторона характеризується прямим умислом.

Фактичні обставини справи та їх об'єктивна оцінка свідчать про те, що надбавки працівникам РТМО «Новомиргородське» до посадового окладу за виконання особливо важливої роботи, її складність та напруженість праці, в тому числі лікарю-отоларингологу ОСОБА_5 за введення та обслуговування онкологічно хворих, здачу звітів та проведення щомісячних звірок, а лікарю - неврапотологу ОСОБА_3 за ведення неврологічних хворих дитячого контингенту входить до структури заробітної плати.

Даних про те, що лікарі РТМО «Новомиргородське» ОСОБА_5 або ОСОБА_3 в лютому 2015 року не виконували доручену їм роботу по відповідним напрямкам, матеріали адміністративної справи не містять і прокурором про це не вказується, а тому вони не залежно від тимчасового виконання ОСОБА_3 обов'язків заступника начальника РТМО «Новомиргородське» з медичної частини мали право на отримання набавки до посадового окладу, що є гарантією їх трудових прав.

Участь в засідання тарифікаційної комісії та підписання ОСОБА_3 23 лютого 2015 року наказу № 31-04-06 «Про встановлення розмірів, доплат, надбавок та інших виплат працівникам РТМО «Новомиргородське» на лютий 2015 року» було формальним, його не підписання призвело доневиплати надбавок та виникнення заборгованості по заробітній платі медичним працівникам.

Факт виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_3 відповідної роботи, нарахування та виплата їм надбавок як до так і після тимчасового виконання ОСОБА_3 обов'язків керівника медичного закладу (а.с. 25-32, 39-54, 79-82) виключає по суті факт існування безпосередньої підпорядкованості та наявність в діях ОСОБА_3 ознак умисного, корисливого, корупційного правопорушення, а тому доводи прокурора про невжиття ОСОБА_3 заходів для вирішення конфлікту інтересів з ОСОБА_5 є безпідставними.

Відтак, прокурором не доведено і матеріали справи не містять конкретних даних про наявність суперечностей між особистими інтересами ОСОБА_5 та службовими повноваженнями ОСОБА_3 під час заміщення нею посади в.о. начальника РТМО «Новомиргородське», в чому конкретно полягав конфлікт інтересів і в чому це виразилось, якщо отримання заробітної плати за виконану роботу являється правом ОСОБА_5 та ОСОБА_3, яке гарантується трудовим законодавством та Конституцією України.

Матеріали справи не містять і прокурором не представлено будь-яких даних, які б з достовірністю свідчили про спричинення чи настання можливості спричинення безпосередньо ОСОБА_3 шкоди чи порушення інтересів держави, громади або окремої особи, або ж наявність у неї особистого корисливого інтересу.

Більш того, згідно представлених ОСОБА_3 під час розгляду справи судом апеляційної інстанції довідок, вона та її чоловік ОСОБА_5 отримали в лютому 2015 року заробітної плати менше ніж в січні та березні цього року.

Тому, доводи ОСОБА_3 під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції про відсутність у її діях обов'язкових, кваліфікуючих ознак адміністративного корупційного правопорушення є небезпідставними.

Оформлення протоколу про корупційне правопорушення свідчить про надуманість, неконкретність обвинувачення ОСОБА_3 в корупції, формальний підхід до з'ясування фактичних обставин кожної справи, передчасність та невідповідність висновків судді районного суду фактичним обставинам справи, які на переконання апеляційного суду, з урахуванням вищевикладеного, свідчать про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, у зв'язку з чим постанова Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2014 року стосовно ОСОБА_3 залишитись в силі не може, підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю за відсутністю в її діях складу корупційного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 07 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 250, 00 грн. - скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Д.Л. Іванов