Справа № 500/2879/15-п
Провадження № 3/500/922/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 травня 2015 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Адамов А.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народилася 23 вересня 1975 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІДН НОМЕР_1, працюючого охоронцем у ТОВ «Придунавя», маючого на утриманні неповнолітню дочку, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 2 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП, ухиляється від виконання встановлених законодавством батьківських обовязків по забезпеченню необхідних умов виховання неповнолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, внаслідок чого остання 12.05.2015 р. самовільно пішла з дому і тільки 15.05.2015 р. її було повернуто до дому.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення притягуваної, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою у вчиненні правопорушення визнав повністю та розкаявся в його вчиненні.

Крім повного визнання своєї вини притягуваного, вина ОСОБА_1 у повторному протягом року після накладення адміністративного стягнення, невиконанні своїх батьківських обовязків щодо забезпечення необхідних умов виховання дитини повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, а також матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, у тому числі, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, речовими доказами, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами.

Як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків.

Крім того, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 184 КУпАП, останній повністю визнав свою вину у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

Більш того, його вина також підтверджується його письмовою заявою до Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області про припинення розгляду питання щодо пропажу дитини від 16.05.2015 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_1 від 16.05.2015 року.

Таким чином належна оцінка вищенаведених доказів в їх сукупності, що дослідженні в судовому засіданні, дає підстави суду дійти висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення ОСОБА_1 від виконання передбачених законодавством обовязків по забезпеченню необхідних умов виховання неповнолітньої дитини. Отже вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та її дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 184 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винної.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1, суд вважає, що для його виправлення, а також для припинення нових правопорушень, достатнім і необхідним є накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1, судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КУпАП, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 184 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в розмірі чотирьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68 (шістдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_3