АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/1222/14-п Номер провадження 33/786/10/15Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Харлан Н. М.
Категорія: ч.2 ст. 172-5 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2015 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Харлан Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.12.2014 року ,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.12.2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Красногорівка Великобагачанського району Полтавської області, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1, фактично проживаючий в АДРЕСА_2, працюючий на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, капітана міліції, вищою освітою, одружений, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,-

Визнаний винуватим у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-5 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення вигляді штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави.

ОСОБА_2 визнаний винуватий в тому, що перебуваючи на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області, являючись суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, всупереч п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», 5 вересня 2014 року в с. Сидорівщина Великобагачанського району Полтавської області, отримав від ОСОБА_3 1000 грн., як дарунок (пожертву), на виконання домовленості між ними щодо знищення ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення, який був складений ним 28 серпня 2014 року про вчинення адміністративного правопорушення - керування Сем яком О.С. транспортним засобом «Камаз» у с. Сидорівщина у стані алкогольного сп'яніння. Суддя дійшов висновку, що своїми умисними діями, які виразилися у діях в інтересах дарувальника, за невжиття заходів щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, 05.09.2014 року отримав від останнього дарунок (пожертву) у вигляді грошових коштів в сумі 1000 грн., чим порушив встановлену законом заборону щодо одержання дарунка (пожертви), тобто вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-5 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з рішенням судді та просить його скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною оскільки прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права на підставі неналежних доказів.

Вважає дії працівників міліції по відношенню до ОСОБА_2 провокацією хабара, а докази по справі сфальсифікованими, чому не надав належної оцінки суддя.

Суд залишив поза увагою те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, постанови суду та інших документів ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 2000 гривень, а 05.09.2014 року - при отриманні 1000 гривень був затриманий. При цьому, він притягується до відповідальності за 1000 гривень однак юридичної оцінки за 2000 гривень, 2 каністри дизельного палива та машини гран відсіву ні правоохоронні органи, ні суддя не надав.

Ставить під сумнів можливість написання ОСОБА_3 заяви 04.09.2014 р., оскільки це був робочий день.

Стверджує, що протокол огляду місці події від 05.09.2014 р. не може слугувати доказом, оскільки складений з порушенням норм КПК України. На досудовому слідстві та в суді не встановлена причина попадання хімічної речовини на праву руку ОСОБА_2, в той час як доведено, що грошей він не торкався. Стверджує, що оперуповноважені умисно не зняли відбитки пальців на грошах, на деталях автомобіля, не опечатали конверти з речовими доказами, а тому мали можливість маніпулювати ними. Поняті були заховані за будинок та не бачили моменту затримання ОСОБА_2

Вважає, що безпідставно не було застосовувалася аудіо- та відео зйомка та у зв'язку з цим не зафіксовано і не досліджувалися обставини, що після затримання ОСОБА_2, ОСОБА_3 виніс каністру та поставив її біля задньої частини автомобіля.

Супровідний про направлення речових доказів на експертизу датований раніше (21.09.2014 р.) ніж сама постанова (24.09.2014 р.), що свідчить також про фальсифікацію.

Крім того, в порушення вимог ч. 4 ст. 38 КУпАП із закінченням строків, суддя продовжував розгляд протоколу та наклав адмінстягнення на ОСОБА_2

Заслухавши захисника - адвоката Школьного В.А. та апелянта ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення прокурора Коннової Н.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановою старшого слідчого СВ прокуратури Полтавської області від 20 жовтня 2014 року кримінальне провадження, № 0000236, відомості про яке внесені до ЄРДР 5.09.2014 р. за ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення. Водночас, копії матеріалів кримінального провадження було постановлено направити до ВБКОЗ УСБУ в Полтавській області для складання адміністративного протоколу .

За змістом вказаної постанови слідчий прийшов до висновку, що в діях ДІМ СДІМ Великобагачанського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_2 формально вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 268 КК України, однак через свою малозначність, що полягає лише у майже 59 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не становить суспільної небезпеки, як кримінальне правопорушення, а тому його дії підпадають під адміністративну відповідальність.

В подальшому, 20 жовтня 2014 року оперуповноваженим 2-го сектору ВБКОЗ УСБУ в Полтавській області складено протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією по ст. 172-5 КУпАП.

Статтею 172-5 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення встановлених законом обмежень щодо одержання дарунка (пожертви). При цьому об'єктом, що входить до складу адміністративного правопорушення, а у даному випадку безпосереднім об'єктом, є предмет посягання, тобто дарунок (пожертва).

В той же час з матеріалів справи вбачається, що відомості до ЄРДР вносилися органом досудового розслідування 05.09.2014 р. за заявою ОСОБА_3 про вимагання неправомірної вигоди ОСОБА_2 від ОСОБА_3

Крім того, слідчий у постанові про закриття кримінального провадження встановив факт малозначності вчиненого ОСОБА_2 діяння, яке полягало у вимаганні ним від ОСОБА_3 неправомірної вигоди.

З цього слідує, що предметом інкримінованого ОСОБА_2 злочину (ч. 1 ст. 368 КК України), на момент як відкриття, так і закриття кримінального провадження, була неправомірна вигода, а не дарунок (пожертва), як це було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, та, відповідно, притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної постанови судді.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст. 172-5 КУпАП встановлено відповідальність за одержання дарунка. Поняття договору дарування визначено ст. 717 ЦК України та згідно ч.2 цієї статті вказано, що договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Із протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 20.10.2014 року та постанови судді від 08.12.2014 року про визнання винуватим та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 175-2 КУпАП видно, що за отримання грошових коштів від ОСОБА_3, ОСОБА_2 повинен був знищити протокол про вчинення адміністративного правопорушення щодо нього. Отже, правоохоронними органами та суддею встановлено, що у ОСОБА_2 після отримання коштів виникав відповідний обов'язок. Слід вказати, що як вбачається із протоколу та матеріалів провадження дії ОСОБА_3 були обумовлені не бажанням останнього обдарувати ОСОБА_2, а навпаки: відсутністю власного воєвиявлення дарувальника та створення умов ОСОБА_2, шляхом введення в оману ОСОБА_3 щодо складання протоколу відносно останнього. Оскільки, як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_2 були використанні всі номерні бланки протоколів, при цьому протокол щодо ОСОБА_3 ним не складався. Таким чином, штучне створення умов та фактичне вимагання грошових коштів ОСОБА_2, не свідчать про отримання ним дарунку від ОСОБА_3 в розрізі наведених норм чинного законодавства.

За таких обставин, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-5 КУпАП, а тому провадження по справі необхідно закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 8.12.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 172-5 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-5 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Н.М. Харлан