АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/258/15 Головуючий у першій інстанції: Литвинчук В.П.
Категорія: ст.172-7 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2015 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю прокурора Степанова І.В. та Мельник С.В., апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області старшого радника юстиції Гладкіх О. на постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, якою провадження відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка працює начальником вокзалу станції «Дніпродзержинськ пасажирський» ДП «Придніпровська залізниця», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 172-7 КУпАП, закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 172-7 КУпАП, закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, встановлено, що ОСОБА_4 у період з 23 липня 2014 року по теперішній час працює начальником вокзалу станції "Дніпродзержинськ пасажирський" Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень Державного підприємства "Придніпровська залізниця". ОСОБА_4, знаходячись на своєму робочому місці, будучи суб*єктом відповідальності за корупційне правопорушення, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 9,14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", знаючи про можливе виникнення конфлікту інтересів між нею та старшим касиром квитковим приміського сполучення ОСОБА_5, яка є її дочкою, і знаходиться у її безпосередньому підпорядкуванні, не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно не повідомила про це у письмовій формі безпосереднього керівника, чим вчинила корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП.

Проте дослідивши матеріали справи суд першої інстанції дійшов висновку, що в діях ОСОБА_4 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 172-7 КУпАП. Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що в судовому засіданні було встановлено, що касир квитковий безпосередньо підпорядковується начальнику станції "Дніпродзержинськ пасажирський", заступнику начальника станції і лише в третю чергу - начальнику вокзалу. Отже прийшов до висновку про те, ОСОБА_5, яка є дочкою начальника вокзалу не знаходиться у прямому підпорядкуванні матері ОСОБА_4

Крім того, суд зазначив, що КУпАП главою 13-А був доповнений законом в квітні 2011 року, а старший касир квитковий дочка начальника вокзалу на роботу була прийнята 21 квітня 2009 року. Отже до ОСОБА_5 не може бути застосований вказаний закон, оскільки він встановлює відповідальність і не може мати зворотної дії.

Не погоджуючись з висновками суду першої інстанції, від прокурора Гладкіх О. В. було подано апеляційну скаргу в якій він просив скасувати постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року як незаконну.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ОСОБА_4 як під час складання протоколу так і під час судового засідання визнавала свою вину.

Крім того прокурор зазначає, що в судовому засіданні було встановлено, що касир квитковий підпорядковується начальнику станції, заступнику начальника станції та начальнику вокзалу. Це зазначено як в посадовій інструкції старшого касира квиткового приміського сполучення ОСОБА_5 так і посадовою інструкцією начальника вокзалу стації ОСОБА_4 Вважає, що суд безпідставно заперечує факт безпосереднього підпорядкування старшого касира квиткового приміського сполучення ОСОБА_5 своїй рідній матері - начальнику вокзалу ОСОБА_4, посилаючись на черговість.

Також прокурор зазначає, що судом помилково було зазначено посилання на доповнення до КУпАП внесені Законом України № 3207 від 07 квітня 2011року, оскільки факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення відбувся в 2014 році.

Прокурор просить суд апеляційної інстанції прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.

ОСОБА_4 подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вказала, що вона не відноситься до категорії осіб які зазначенні у підпункті а пункту 2 частини першої статті Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та на момент притягнення її до адміністративної відповідальності цей закон не діяв крім положень фінансового контролю, в зв'язку з чим просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Степанов І.Л. підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу прокурора Гладкіх О. В., підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 також просила суд не притягати її до відповідальності, оскільки на сьогоднішній день її дочка в її розпорядженні не перебуває і переведена працювати на іншу станцію.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Доводи прокурора про те, що постанва суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи є обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Проаналізувавши оскаржувану постанову суду, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції взагалі не досліджувалися наявні в матеріалах справи докази і справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 була розглянута неповно, однобічно та необ'єктивно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про засади і протидії корупції" в редакції на 23 липня 2014 року та Примітки 2 до ст. 172-7 КУпАП конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами особами та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання їй службових повноважень.

Відповідно до підпункту "а" пункту 2 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" в редакції на 23 липня 2014 року суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про залізничний транспорт", визначено, що створення, реорганізація, ліквідація залізниць здійснюється рішеннями Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади в галузі транспорту, тому відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦК України державне підприємство "Придніпровська залізниця" є юридичною особою публічного права.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" в редакції на 23 липня 2014 року особи, зазначені у підпунктах "а", "в" - "ж" пункту 1 та підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам. У разі виникнення обставин, що порушують вказані вимоги, відповідні особи, близькі їм особи вживають заходів щодо усунення таких обставин у п'ятнадцяти денний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" в редакції 23 липня 2014 року особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані:уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Всіх вищезазначених вимог закону, судом першої інстанції не було враховано при винесенні оскаржуваної постанови, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, є обґрунтованими.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4, яка працює начальником вокзалу станції «Дніпродзержинськ пасажирський», здійснює організацію роботи вокзалу, контролює стан трудової дисципліни, керує роботою всіх підрозділів вокзалу, змінами, контролює виконання плану пасажирських перевезень і доходів, відповідає за фінансову дисципліну і звітність, контролює роботу квиткових кас і багажного відділення, систематично контролює організацію продажу квитків в приміському та дальньому сполученні, контролює виконання планів грошової виручки у квиткових касах приміського та дальнього сполучення. Всі ці повноваження закріплені її посадовою інструкцією (а.с.28-31).

Вивченням матеріалів адміністративної справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції, було також встановлено, що старший касир квитковий приміського сполучення ОСОБА_5 підпорядковуються начальнику станції, заступнику начальника станції і начальнику вокзалу, що підтверджується виробничою інструкцією /а.с.35-38/.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є родинний зв'язок, який полягає у відносинах між матір'ю та дочкою.

Листом першого заступника начальника Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень державного підприємства « Придніпровська залізниця № ДНК-07/59 від 26.02.2015 року, було підтверджено, що письмова інформація від начальника вокзалу станції Дніпродзержинськ-Пасажирський ОСОБА_4 стосовно наявності конфлікту інтересів на дирекцію не надходила. Не заперечувала вказаного факту і сама ОСОБА_4

З наведених матеріалів вбачається, що ОСОБА_5, яка 23 липня 2014 року була призначена на посаду старшого касира квиткового, дійсно підпорядковувалася з цього часу в тому числі ї начальнику вокзалу ОСОБА_4, яка є її матір'ю.

Отже ОСОБА_4, починаючи з дня призначення дочки на вказану посаду, повинна була ужити заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; а також невідкладно у письмовій формі повідомити безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

А посилання суду першої інстанції в постанові суду на те, що ОСОБА_5 підпорядковувалася начальнику вокзалу лише в третю чергу, отже не була безпосередньо підпорядкована ОСОБА_4, є необґрунтованими і такими що спростовуються доказами вивченими в суді.

Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» будь-яка черговість у підпорядкуванні під час визначення можливості виникнення або наявності конфлікту інтересів не визначена.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, які були досліджені і в суді апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції помилково було зазначено посилання на доповнення до КУпАП внесені Законом України № 3207 від 07 квітня 2011року, оскільки факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення відбувся в 2014 році. В цій частині апеляційна скарга прокурора також є обґрунтованою.

Доводи ОСОБА_4 про те, що вона не є суб'єктом даного правопорушення спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Отже апеляційний суд вважає, що в матеріалах адміністративної справи наявні докази провини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, при обставинах, вказаних в протоколі, а саме судом апеляційної інстанції встановлено, що вона у період часу з 23.07.2014 року по теперішній час, перебуваючи на посаді начальника вокзалу станції «Дніпродзержинськ Пасажирський» державного підприємства «Придніпровська залізниця», знаходячись на робочому місці у службовому приміщенні вокзалу станції Дніпродзержинськ - Пасажирський за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Леніна 107, будучи суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення - посадовою особою юридичної особи публічного права, грубо порушуючи вимоги ст..ст.9, 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» діючи умисно, достовірно знаючи про вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», можливе виникнення конфлікту інтересів між нею та старшим касиром квитковим приміського сполучення цього ж вокзалу ОСОБА_5, яка приходиться їй рідною дочкою та знаходиться в її безпосередньому підпорядкуванні, не вжила заходи щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомила невідкладно у письмовій формі безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст..172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, яке необхідно накласти на ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, її позитивні характеристики, ступінь вини ОСОБА_4, її ставлення до скоєного. А також те, що має на утриманні хвору матір. З пояснень які дала ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції, слідує що її донька вже переведена на іншу станції, отже допущене раніше порушення усунуте.

Таким чином, з урахуванням того, що накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_4 мінімального адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 33, 172-7,2 94КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області старшого радника юстиції Гладкіх О.В. - задовольнити.

Скасувати постанову Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, якою провадження відносно ОСОБА_4 за ст. 172-7 КУпАП, закрито через відсутність складу адміністративного правопорушення.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП і накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун