Справа № 521/3867/15-п
Номер провадження 3/521/1542/15
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2015 року Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого Журик С.В.

при секретарі Рижих В.В.

представника Одеської митниці ДФС ОСОБА_1

представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті ОСОБА_1 справу № 0146/50003/15, що надійшла 12.03.2015 року з Одеської митниці ДФС, відносно гр. України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого: Сегедська, 17, кв. 49, про порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2015 о 10 год. 00 хв. у доглядовому залі «Приліт» міжнародного аеропорту «Центральний» м. Одеса, в зоні діяльності м/п «Одеса-аеропорт» Одеської митниці ДФС під час здійснення митного контролю гр. України ОСОБА_2, який прибув до Україну, рейсом №465, сполученням «Стамбул-Одеса» було встановлено, що ОСОБА_2 обрав формою проходження митного контролю коридор спрощеного митного контролю «зелений коридор», таким чином заявив, що предметів, які підлягають обов'язковому декларуванню та оподаткуванню у нього не має.

Після перетину ОСОБА_2 білої лінії, що позначає закінчення «зеленого коридору», на вимогу посадової особи митниці, пред'явив наявні при ньому грошові кошти у кількості 14 800 доларів СІНА.

Згідно з п.1 розділу 2 «Інструкції про переміщення готівки через митний кордон України», затвердженої постановою Національного Банку України від 27.05.2008 №148, фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за її межі готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро без письмового декларування митному органу.

Таким чином, ОСОБА_2 перемістив на 3 500 доларів США (згідно з курсом Національного Банка станом на 25.02.2015, що дорівнює 99 019, 26 грн.) більше ніж дозволено вказаною Інструкцією.

Відповідно до пунктів 2.5.1 та 1.11 наказу Державної митної служби України від 04.06.08 №604 «Про затвердження Порядку заповнення митної декларації при переміщені громадянами предметів через митний кордон України» Підпункт 3.1 Сума валюти України та іноземної валюти готівкою, платіжні документи та інші цінні папери, банківські метали, кількість виробів з дорогоцінних металів та к дорогоцінного каміння в будь-якому вигляді і стані" громадянином заповнюється митна декларація, за наявності валютних цінностей, що підлягають письмовому декларуванню.

У відповідності до п. 1.9 «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом» затверджених наказом Держмитслужби України від 18.02.2006 №137» громадянин самостійно приймає рішення про проходження спрощеного митного контролю чи митного контролю з поданням митної декларації.

Відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

На підставі вказаних обставин посадовою особою митниці відносно гр. України ОСОБА_2 було складено протокол про порушення митних правил №0146/50003/15 від 25.02.2015 року за ознаками ст. 471 МК України.

До суду у призначений час зявився представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 та надав суду письмові пояснення правопорушника, а також свої додаткові пояснення де виклав заперечення проти притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності, та заявив у судовому засіданні клопотання про залучення до справи додаткових доказів. На думку захисника провадження по справі має бути закрито у звязку з тим, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, тому що протокол про порушення митних правил № 0146/50003/15 від 25 лютого 2015 року складено з порушення діючого законодавства та не відповідає вимогам ст. 19 Конституції України.

Із пояснень наданих представником, вбачається, що ОСОБА_2 перебував в стані крайньої втоми і поганого самопочуття через тривалий переліт та стан здоровя, замість допомоги з боку державних службовців, його змусили піднятися на третій поверх для оформлення документів, тільки на третьому поверсі йому повідомили проте, що він порушив вимоги законодавства, та незважаючи на його погане самопочуття складено протокол про порушення митних правил № 0146/50003/15 від 25 лютого 2015 року та без присутності понятих вилучено 3500 доларів США. Враховуючи наведені обставини ОСОБА_2 вважає, що дії службової особи Одеської митниці ДФС старшого інспектора Безуглова О.М., були незаконні та необгрунтованні, такі, що суперечать чинному законодавству.

Представник Одеської митниці ДФС у суді подання підтримав, та вважав, що вина гр. України ОСОБА_2 доведена повністю матеріалами справи, та останнього необхідно притягнути до адміністративної відповідальності згідно до діючого законодавства.

Вислухавши думку представника Одеської митниці ДФС та представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3, який вважав, що провадження по справі відносно ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу правопорушення, дослідивши матеріали справи та з урахуванням описаних в протоколі про порушення митних правил дій правопорушника, суд не погоджується як з висновком представника Одеської митниці ДФС, що дії ОСОБА_2 кваліфіковані митним органом вірно за ст. 471 МК України, так із думкою представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3, щодо закриття провадження по справі, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил так і наданих у судовому засіданні письмових пояснень, ОСОБА_2 обрав формою проходження митного контролю коридор спрощеного митного контролю «зелений коридор, тим самим, відповідно до вимог статті 366 ч. 5 МК України, заявивши про те, що переміщувані ними через митний кордон України, товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановленні законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України, або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.6 ст.366 МК України громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Тобто, в даному випадку ОСОБА_2 своїми діями порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки обравши формою проходження митного контролю через таку зону (коридор), у нього було виявлено іноземну валюту в сумі, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по «зеленому коридору».

В звязку з викладеними обставинами суд вважає, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, за кваліфікуючою ознакою: порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежене законодавством України.

Окрім викладеного, вина ОСОБА_2 підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про порушення митних правил № 0146/50003/15 від 25 лютого 2015 року, доповідною запискою від 25 лютого 2015 року, та іншими матеріалами справи.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно з ст. 9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22 грудня 1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним, договором, встановлені інші права, ніж ті, які передбачені, законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «З захисту прав і основних свобод людини», а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11. які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право ОСОБА_2 на повагу власності.

Згідно зі ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном ОСОБА_2 є грошова сума в доларах США, яка на думку представника митниці підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням в право ОСОБА_2 на повагу власності, і відповідно, має бути застосована ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням, власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2 полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в «зеленому коридорі» тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати втручання, Європейський Суд зазначив, що держави мають законний, інтерес і в той же час обов'язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Слід зауважити, що ввезення або вивезення готівкової іноземної валюти не є незаконним, згідно з діючим законодавством України.

Крім того, сума, яка може бути, законно ввезена або вивезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути ввезена чи вивезена без письмового декларування.

Суд вважає, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення, зокрема в даному випадку правопорушник недотримався вимог щодо внесення відомостей до митної декларації, а не тяжкості будь якого правопорушення, яке можна припустити (наприклад, відмивання грошей або ухилення від сплати податків). Сума, яку необхідно конфіскувати у ОСОБА_2, є для нього значною. Шкода, яку ОСОБА_2 потенційно міг завдати органам влади, була незначною: він не ухилявся від сплати мита та інших зборів і не завдав державі іншої шкоди. Якби грошові кошти, що перевозив ОСОБА_2 не були виявленні, українська влада лише не отримала б інформацію про те, що ці грошові кошти були вивезені з України. За цих обставин суд не застосовує конфіскацію як стягнення, оскільки вона для правопорушника є непропорційною і буде для нього становити особистий та надмірний тягар. Аналізуючи обставини справи, суд вважає, що валюта не є товаром, а засобом для придбання товарів та послуг.

Суддя при накладенні стягнення враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, ступінь провини ОСОБА_2 ставлення до вчиненого, його майновий стан, а також з урахуванням обставин які помякшують відповідальність, а саме те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, тому вважає необхідним і достатнім стягненням для нього є накладення штрафу.

Керуючись ст. ст. 27, 33, 34, 252, 280, 283, 284 КпАП України, ст. ст. 464, 465, 471, 527, 528, 529 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути гр. України ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень.

Зобовязати Одеську митницю ДФС повернути гр. України ОСОБА_2 або його уповноваженому представнику вилучену за протоколом про порушення митних правил № 0146/50003/15 від 25.02.2015 року валюту.

Стягнути з гр. України ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 36 гривень 54 копійки (Платіжні реквізити: отримувач коштів УК у м. Одесі (м. Одеса, Малиновський район); код за ; банк отримувача ГУ ДКС України в Одеській області; МФО 828011; рахунок 0007; код класифікації доходів бюджету 22030001 «Судовий збір (ДСА України, 050)», символ звітності 206; призначення платежу судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення, Малиновський районний суд м. Одеси, , пункт 5).

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. На цю постанову також може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С. В. Журик