АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/261/15 Головуючий у першій інстанції: Караул О.А.
Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Піскун О.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2015 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Піскун О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_3 та прокурора Усенка С.А., апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого менеджером-консультантом ФОП ОСОБА_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 гривень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 гривень.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_3 після звільнення з посади спеціаліста 1 категорії відділу персоніфікованого обліку Управління праці та соціального захисту населення Петриківської РДА, будучи державним службовцем 14 ранга VІІ категорії посад, яка одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету, та відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, не подав до відділу кадрів Управління праці та соціального захисту населення Петриківської РДА, яке знаходиться за адресою: вул. Леніна, 38 смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, чим навмисно порушив п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вважає постанову суду незаконною у зв'язку з неповним з'ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи. При цьому апелянт вважає, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП. Стверджує, що його дії не були навмисними. Просив врахувати, що листи повідомлення про те, що йому потрібно було подати декларацію до 01 квітня 2015 року направили не на адресу його проживання. Про необхідність подання вказаної декларації йому не було відомо, вважав, що декларації яку він подавав при звільненні, достатньо. Зазначив, що в нього не було умислу на скоєння корупційного правопорушення. Апелянт просить звернути увагу на те, що 29 квітня 2015 року він поштою направив декларацію до УПСЗН Петриківської РДА, зразу ж після того як взнав про необхідність її подання.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити, а постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року скасувати та закрити провадження по справі.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор Усенко С.А. просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 172-6 КУпАП адміністративна відповідальність наступає за неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України « Про засади запобігання і протидії корупції»

Згідно із ст.12 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» - суб'єкти декларування зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік.

Пунктом 2 ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» встановлено, що суб'єкти декларування які звільнилися або іншим чином припинили діяльність пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов'язані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку визначеними цим Законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Вивченням матеріалів адміністративної справи встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення, який був складений відносно ОСОБА_3 зазначено, що він не подав до 01 квітня 2015 року, декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру чим навмисно порушив п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції». В той же час в протоколі про корупційне діяння складеному стосовно ОСОБА_3 не наведено доказів, які б підтверджували, що останній умисно не подав декларацію.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що якогось умислу на неподання декларації до 01 квітня 2015 року в нього не було, вказував, що просто не знав про необхідність її подання. А листи повідомлення, які направлялися йому з вимогою подати декларацію, направлялися не на його адресу місця проживання. Крім тогопояснив, що після судового засідання в суді першої інстанції коли він дізнався, що потрібно було подати декларацію, він через декілька днів поштою направив декларацію до УПСЗН Петриківської РДА.Мети на ухилення від фінансового контролю в нього не було.

Суд апеляційної інстанції вважає що знайшли своє підтвердження і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині того, що він не був належно повідомлений про необхідність у строк до 01 квітня 2015 року подання за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, що передбачено пунктом 2 ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи листи повідомлення від 05.03.2015, 24.03.2015 та 27.03.2015 року /а.с.5,6,7/ ОСОБА_3 були направлені на адресу: АДРЕСА_2, в той час як встановлено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 1,13,28,96,106/, отже листи повідомлення були направлені не на адресу місця проживання ОСОБА_3

Отже кадровим підрозділом та уповноваженою особою з питань запобігання та виявлення корупції Петриківської РДА не було виконано вимоги діючого законодавства, оскільки на час звільнення ОСОБА_3 було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4.09.2013 року № 706 Типове положення про уповноважений підрозділ ( особу), згідно якого, наряду з іншими обов'язками, надає допомогу в заповнені декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, проводить у встановленому законодавством порядку перевірку фактів своєчасності подання зазначених декларацій, їх перевірку на наявність конфлікту інтересів, а також здійснює логічний та арифметичний контроль декларацій.

Відповідно до ст.4 Типового положення, основним завданням уповноваженого підрозділу є підготовка, забезпечення та контроль за здійсненням заходів щодо запобігання корупції та надання методичної та консультаційної допомоги з питань дотримання вимог антикорупційного законодавства.

Крім того, з матеріалів адміністративної справи вбачається, що ОСОБА_3 при прийнятті на роботу було ознайомлено з Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» лише з статтями 6,7,8,9,10 даного закону. /а.с.34/.

Матеріалами адміністративної справи також підтверджено, що ОСОБА_3 29.04.2015 року зразу ж після того як взнав про необхідність подання зазначеної декларації, подав до УПСЗН Петриківської РДА декларацію про майно доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, що передбачено пунктом 2 ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином, сукупність наведених доказів та аналіз діючого законодавства по питанню запобігання та виявлення корупції, дає підстави вважати, що доводи ОСОБА_3, про те, що в нього не було умислу на скоєння корупційного правопорушення, є обґрунтованими, оскільки вони не спростовуються наданими суду матеріалами та протоколом про вчинення адміністративного корупційного порушення.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є необґрунтованим, оскільки не підтверджується доказами, які були досліджені в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови районного суду із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції керується також вимогами ст. 62 Конституції України, яка закріплює презумпцію невинуватості та передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись саме на користь цієї особи.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 рокувідносно ОСОБА_3 - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Дніпропетровської області О.П. Піскун