Справа № 359/1489/15-п Головуючий у І інстанції Левченко А.В.
Провадження № 33/780/247/15 Доповідач у 2 інстанції Орел
Категорія 429 05.05.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 травня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Орел А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю представника Київської митниці Петровської А.О., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та її захисника, справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці Міндоходів на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2015 року, якою громадянина Туреччини ОСОБА_3 визнано винним за ст. 471 МК України та накладено штраф у розмірі 1700 грн., вилучену валюту в розмірі 16 620 доларів США повернуто ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про порушення митних правил, 23.01.2015 року о 12 годині 05 хвилин, ОСОБА_3, який прилетів до України з Туреччини в ДМА "Бориспіль", обрав проходження митного контролю в режимі "зелений коридор", а після перетину "білої лінії", яка позначає закінчення "зеленого коридору", заявив, що має при собі 28 200 доларів США, після запрошення до службового приміщення митниці залу «Приліт», ним було видано 28 200 доларів США, які знаходились у ручній поклажі та переміщувались без ознак приховування. З виявленої суми пропущено було 11 580 доларів США, за протоколом про порушення митних правил вилучено 16 620 доларів США.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 13.03.2015 року Туреччини ОСОБА_3 визнано винним за ст. 471 МК України та накладено штраф у розмірі 1700 грн., вилучену валюту в розмірі 16 620 доларів США повернуто ОСОБА_3. Обґрунтовуючи постанову, суд зазначив, що ОСОБА_3 допустив порушення вимог ст. 366 МК України, однак з матеріалів справи не вбачається жодних даних, які б дали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків тощо. Шкода, яку ОСОБА_3 міг потенційно завдати державі, була незначною. Крім того, суд врахував характер вчиненого правопорушення, матеріали справи, встановлені обставини, думку учасників судового розгляду та дійшов висновку про відсутність підстав для застосування додаткового покарання - конфіскації вилученої валюти.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці Міндоходів просить постанову суду скасувати, постановити нову постанову, якою визнати Туреччини ОСОБА_3 винним за ст. 471 МК України та застосувати стягнення у вигляді штрафу 1700 грн. з конфіскацією затриманої валюти в сумі 16 620 доларів США. Мотивує свої вимоги тим, що на момент проходження митного контролю ОСОБА_3 оформленої належним чином митної декларації та документів на право переміщення готівки не надав, за роз'ясненням митних правил до інспекторів митниці з не звертався. Обираючи вид та розмір стягнення, суд проігнорував норми ч.3 ст. 462 МК України, відповідно до яких, у разі, коли статтею МК України передбачається накладення основного та додаткового стягнення - застосування лише додаткового адмінстягнення без основного не допускається, за виключенням випадків закриття кримінальних проваджень по таких справах. Апелянт вважає, що постанова суду не суперечить міжнародному праву та практиці ЄСПЛ. Судом не встановлено легальності походження предмету правопорушення, та не досліджено матеріального становища ОСОБА_3.

Заслухавши представника митного органу, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, встановлена судом першої інстанції на підставі зібраних по справі та наведених у постанові доказів і ні ким не оскаржується.

В апеляційній скарзі вказується на незаконність постанови суду першої інстанції з огляду на те, що на думку апелянта, судом першої інстанції невірно трактовано рішення ЄСПЛ від 06.11.2008 року у справі " Ісмаїлов проти Росії ".

Вважаю дане твердження апелянта безпідставним. Як в справі "Ісмаїлов проти Росії", так і в даній справі, джерело походження грошей, які переміщувалися через митний кордон, є законним. В даному випадку ОСОБА_3 з моменту його затримання в зоні митного контролю стверджує, що ці гроші дали йому батьки для купівлі житла для його сім'ї. Зазначені доводи ОСОБА_3 ніким не спростовані. Натомість, в підтвердження цих доводів, ОСОБА_3 надано довідку з відділення AKBANK у аеропорту Ататюрк про придбання ОСОБА_3 22.01.2015 року 28200 доларів США. В зв'язку з цим, вважаю безпідставним та необґрунтованим твердження в апеляційній скарзі про неможливість сприйняття в даному випадку, як доказ, довідку про купівлю валюти в банку.

Крім того, на підтвердження своїх доводів про призначення грошових коштів, що ввозилися ним на територію України, ОСОБА_3 надано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження за ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_5. ОСОБА_3 з 2009 року проживає на території України, про що має відповідну посвідку на постійне проживання, має дружину та двох неповнолітніх дітей.

Враховуючи фактичні обставини справи та викладені вище доводи, вважаю, що прийняте судом першої інстанції рішення відповідає засадам розумності та справедливості та не суперечить практиці ЄСПЛ.

Вважаю, що судом вірно прийняте рішення про необхідність повернення вилучених у ОСОБА_3 грошових коштів, поскільки в іншому випадку це покладало б на нього особистий надмірний тягар та ставило б в скрутне матеріальне становище його родину.

За таких обставин не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги та вважаю за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС України залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2015 року щодо ОСОБА_3 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ :