АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/3257/15-п Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 33/790/226/15 Короткий І.П.
Категорія : ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м. Харків

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року про притягнення

ОСОБА_3, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Харкові, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки.

Як встановлено судом, 24 лютого 2015 року близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_3, в порушення п.п. 2.5,2.9 ПДР України, керував автомобілем ГАЗ держномер НОМЕР_1 на 20 км. автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта в стані алкогольного сп'яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

Не погодившись з винесеним процесуальним рішенням судді в частині призначеного стягнення, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить змінити постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року в цій частині, замінивши стягнення на менш суворе, а саме штраф. На думку апелянта, призначене адміністративне стягнення обрано з порушенням вимог ст. 33 КУпАП, оскільки суддею не було враховано особу правопорушника та його майновий стан. Апелянт посилається на те, що має значний водійський стаж та жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності, працює водієм, автомобіль є єдиним засобом його заробітку. Також апелянт зазначив, що пом'якшуючою обставиною є його щире каяття, що також не було враховано судом першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, суддя в повному обсязі вказані вимоги закону не виконав .

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції ;

- передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп*яніння чи під впливом лікарських препаратів;

- відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №857151 від 24 лютого 2015 року (а.с.1), 24.02.2015 року о 01 годині 30 хвилин ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ держномер НОМЕР_1 на 20 км. автошляху Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта з явними ознаками алкогольного сп'яніння (нестійка хода, невиразна мова, запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан сп'яніння та продуття алкотестеру відмовився.

Формулюючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, як відмову водія від проходження медичного огляду на стан сп*яніння, автор протоколу безпідставно послався на порушення ОСОБА_3 вимог п.2.9 ПДР України, який передбачає заборону керування транспортним засобом в стані алкогольного сп*яніння або перебування під впливом наркотичних чи токсичних речовин, тоді як обов*язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для встановлення такого стану передбачений п.2.5 ПДР України. Стан сп*яніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією від 09.09.2009 року № 400/666 Про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Але протокол містить вказівку про відмову водія ОСОБА_3 від проходження медичного огляду, що виключає одночасне порушення водієм п.2.5 та п.2.9 ПДР України.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, формулюючи обставини правопорушення, які суд вважав встановленими, суддею також допущені суперечності, які свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам.

Так, суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - керування автомобілем в стані алкогольного сп*яніння, тоді як наявні в матеріалах справи докази підтверджують лише факт відмови ОСОБА_3 від проходження медичного огляду для встановлення такого стану, тобто порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України, відповідальність за що також передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Крім того, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо суворості призначеного стягнення апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Апеляційний суд приходить до висновку, що накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, визначений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, як це вчинив суд першої інстанції, не узгоджується із вимогами ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Так, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Постанова судді взагалі не містить обґрунтування накладення одного із найбільш суворого за видом та у максимальному розмірі адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч.1 ст.130 КУАП.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вперше притягується до адміністративної відповідальності; щиро розкаявся у скоєному; враховуючи специфіку його роботи, пов'язаної із використанням транспортного засобу та відсутність в матеріалах справи обставин, передбачених ст.35 КУпАП, що обтяжують відповідальність ОСОБА_3 за адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що законним та обґрунтованим буде застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у зв*язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині застосування адміністративного стягнення. Разом з тим, із мотивувальної частини постанови слід виключити висновок суду про керування ОСОБА_3 автомобілем в стані алкогольного сп*яніння, тобто порушення ним вимог п.2.9 ПДР України. Вважати, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП лише за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння, а саме - порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 30 березня 2015 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - змінити, виключити із мотивувальної частини постанови висновок суду про керування ОСОБА_3 автомобілем в стані алкогольного сп*яніння та про порушення ним вимог п.2.9 ПДР України; вважати, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП лише за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння, а саме -порушення вимог п.2.5 ПДР України.

Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_3 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки замінити на штраф у розмірі 250-ти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме - у розмірі 4250 (чотирьох тисяч двохсот п*ятидесяти ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн.54 коп.( тридцять шість гривень 54 коп.).

В іншій частині постанову судді залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення , є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області В.В.Шевченко