Справа № 3/593/233/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

В складі:

Головуючого судді Німко Н.П.

При секретарі Олексів О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бережани Тернопільської області матеріали, які надійшли з Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, розлученого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, згідно постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2015 року провадження щодо зазначеної особи з за ч.1 ст. 184 КУпАП закрите у зв»язку із закінченням строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

З протоколу серії ТЕ №-027150 від 13 травня 2015 року, складеного дільничним інспектором міліції Бережанського РВ УМВС України в тернопільській області лейтенантом міліції ОСОБА_2 вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4, з 01 вересня 2014 року по 05 травня 2015 року не відвідує навчальний заклад Лапшинську ЗОШ І-ІІ ступеня, що в с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області. Таким чином батько неповнолітнього ОСОБА_1 ухиляється від виконання передбачених законодавством обов»язків щодо забезпечення навчання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП не визнав. Пояснив, що не перешкоджає своєму сину ОСОБА_4 відвідувати школу для того, щоб навчатися. Навпаки переконує, щоб він йшов до школи. Однак дитина саме не хоче туди йти, оскільки боїться, що працівники державної виконавчої служби або мати дитини ОСОБА_5 можуть забрати його зі школи на виконання рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір»ю та негайного її (дитини) відібрання від батька та передачу матері. Так, дитина не хоче жити з матір»ю, боїться її вважаючи, що вона грубо до нього ставиться, хоче викрасти, зробити інвалідом, продати, скалічити, заробити на ньому гроші. Він, як батько не може переконати дитину йти до школи, а насильно фізично заставляти його до цього він не хоче і не буде. Бажає, щоб дитина проживала з ним, а не з матір»ю. До закладів освіти про навчання сина на дому він не звертався, оскільки він та дитина бояться, що й ті вчителів, які будуть до них приходити, можуть вчинити над дитиною насильство, а на платних вчителі у нього коштів немає. Сказав, що дитина піде до школи тоді, коли будуть відмінені всі судові рішення, згідно яких ОСОБА_3 має проживати з матір»ю й буде визначено, що син має жити з ним, як батьком. Також зазначив, що й дитина цього хоче й неодноразово син йому казав, що він собі щось зробить, якщо не буде рішення суду про проживання з батьком.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_1 умисно не виконує рішення судів, якими визначено місце проживання їх сина ОСОБА_4 разом із матір»ю, а також вирішено негайно відібрати ОСОБА_3 від батька та передати матері. Саме для того, щоб державні виконавці та вона як мати не мали доступу до дитини, щоб забрати її від батька, останній з 01 вересня 2014 року не пускає дитину до школи, внаслідок чого дитина пропустила весь навчальний рік. Також він безпідставно налаштував дитину проти неї, як матері, переконав сина, що його хочуть викрасти і віддати матері, яка його скалічить і тепер виправдовує себе, кажучи неправду, що дитина сама не хоче йти до школи, оскільки боїться, що її вкрадуть бандити. Вважає, що всім цим завдана шкода психічному здоров»ю сина.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона є директором Лапшинської ЗОШ І-ІІ ступенів в якій навчався неповнолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 разом із батьком ОСОБА_1. З 01 вересня 2014 року по даний час ОСОБА_3 не відвідує школу, він пропустив цілий навчальний рік. Вважає, що це відбулося з вини батька. Так, 01 вересня 2014 року ОСОБА_1 особисто прийшов до школи й сказав, що він не буде пускати дитину до школи, щоб його не викрала мати і ОСОБА_3 прийде до школи лише тоді, коли буде рішення суду, що він має жити з батьком, а не з матір»ю. Як їй відомо, комісії з школи та з інших освітніх установ неодноразово ходили до місця проживання дитини і переконували батька, що дитина має відвідувати школу, але жодного разу їм так і не вдалося побачити дитину. На її думку дитина дуже страждає, оскільки не спілкується з ровесниками, не ходить до школи, не навчається, фактично відірвана від життя. Все це є обмеженням і порушенням прав дитини і має для неї дуже негативні наслідки. Також як їй відомо, ОСОБА_1 не звертався ні до неї, як директора школи, ні до інших освітніх закладів про можливість навчання сина на дому.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 пояснила, що є заступником директора Лапшинської ЗОШ І-ІІ ступенів з навчально-виховної роботи і вчителем цієї ж школи. Учень ОСОБА_3 з 01 вересня 2014 року по даний час не відвідує школу. По місцю проживання дитини були неодноразові комісії з цього приводу. Однак до дитини вчителів ніколи не пускали. Батько повинен забезпечити здобуття дитиною освіти, оскільки це має вплив на його майбутнє життя в суспільстві. Така ізоляція дитини і не відвідування школи негативно впливає на формування її особистості.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона була класним керівником учня ОСОБА_3 за час його навчання у Лапшинській ЗОШ ІІ-І ступенів. Починаючи з 01 вересня 2014 року і по даний час, що є фактично вже закінченням навчального року, ОСОБА_3, за згодою свого батька ОСОБА_1 не відвідує школу. Саме батько вказує на причини цього, а саме що сина зі школи можуть викрасти його мати ОСОБА_5, що в школі з нього насміхаються. Ці причини цілком не відповідають дійсності. Вважає, що учень попав під цілковий та тотальний вплив батька й повністю слухається його та виконує все, що він йому каже робити, оскільки це ще по своїй суті мала дитина.

Допитаний в судовому засіданні якості свідка ОСОБА_9 пояснив, що він є сільським головою с.Лапшин Бережанського району Тернопільської області. В селі проживає ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 24 вересня 2001 року. Також підтвердив, що саме ОСОБА_1 не пускає свого сина ОСОБА_4 до школи на навчання з 01 вересня 2014 року по даний час, мотивуючи це тим, що дитину може викрасти його мати ОСОБА_5 , оскільки рішенням суду визначено, що дитина має проживати із матір»ю.

З дослідженої в судовому засіданні довідки №-01-40/19 від 05 травня 2015 року виданої директором Лапшинської ЗОШ І-ІІ ступенів ОСОБА_6 вбачається, що учень 7-го класу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 01 вересня 2014 року не приступив до навчання в школі, про що неодноразово повідомлялися органи опіки, відділ освіти. Неодноразово вчителі, учком, відділ служб у справах сім»ї та молоді спільно із відділом освіти відвідували сім»ю ОСОБА_1, проте учень і далі не відвідує школу.

Згідно довідки характеристики №-338 від 12 травня 2015 року, виданої сільським головою Лапшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області ОСОБА_9 та секретарем ради ОСОБА_10, ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 не пускає на навчання, мотивуючи тим, що його може вкрасти мама - ОСОБА_5, а він немає можливості забезпечити йому охорону.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2015 року визначено, що ОСОБА_1 винен у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки перешкоджає здобути своєму сину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 повну загальну освіту, оскільки не пускає того до школи. Вчинення даного правопорушення було виявлене 30 жовтня 2014 року, а тому за спливом строку, провадження у такій справі було закрите у зв»язку із закінченням строку протягом якого може бути накладено адміністративне стягнення.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного, -

Частиною першою ст. 184 КУпАП передбачено, що ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до диспозиції статті 166 КК України кримінальна відповідальність настає у разі злісного невиконання батьками, опікунами чи піклувальниками встановлених законом обов'язків по догляду за дитиною або за особою, щодо якої встановлена опіка чи піклування, що спричинило тяжкі наслідки.

Згідно диспозиції частини 1 статті 382 КК України кримінальна відповідальність настає у разі умисного невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, як батько неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 починаючи з 01 вересня 2014 року та станом на 25 травня 2015 року не забезпечив відвідування дитиною школи, перешкоджав цьому, будь-яких поважних причин не відвідування дитиною школи, які б були підтверджені належними та допустимими доказами по справі суду не представив і такі в судовому засіданні не здобуті, суд вважає, що такі дії ОСОБА_1 мають ознаки злісності, враховуючи тривалий час їх вчинення, а також те, що дитина фактично цілий навчальний рік без поважних причин з вини батька не відвідувала школу та не навчалася. Висновок про тяжкість наслідків вчинення ОСОБА_1 таких дій є оціночним поняттям, яка потребує визначення щодо даного конкретного випадку, з врахуванням того, що об»єктом таких його дій є всебічний (фізичний, психічний та соціальний) розвиток дитини, а також його здоров»я, життя та інші блага. Також, як встановлено в судовому засіданні, зі слів допитаних свідків, такі дії ОСОБА_1 вчинялися з метою перешкодити виконанню рішень судів, якими визначено місце проживання дитини з матір»ю та про негайне відібрання дитини від батька та передачу його матері.

З огляду на викладене суд вважає, що в таких діях ОСОБА_1 можуть вбачатися ознаки складу злочинів передбачених ст. 166 та ч.1 ст. 382 КК України.

За таких обставин, вважаю за необхідне передати даний адміністративний матеріал до прокуратури Бережанського району Тернопільської області для проведення перевірки в порядку кримінально-процесуального законодавства України та прийняття відповідного рішення за матеріалами адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 за ст. 166 та за ч.1 ст. 382 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.4 ст. 253,ст. 280, ст.284 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 184 КУпАП закрити.

Передати до прокуратури Бережанського району Тернопільської області матеріали адміністративної справи №-3/593/233/2105 (593/625/15-п) відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, оскільки в порушенні вбачаються ознаки кримінальних правопорушень передбачених ст. 166 та ч.1 ст. 382 КК України.

Постанова суду може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_11