Номер провадження: 33/785/288/15
Номер справи місцевого суду: 509/437/14-п
Головуючий у першій інстанції Кочко
Доповідач Балабан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Балабана В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.02.2014 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 25 листопада 2013 року, приблизно о 15 годині 40 хвилини, виявляючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки ДАФ, р/н НОМЕР_1, рухаючись по пр-ту Глушкова у м. Києві, але, в порушення вимог п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння во встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови, посилаючись на те, що йому не було повідомлено про час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим справа була розглянута за його відсутності і він був позбавлений можливості надати пояснення на свій захист.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1, стверджує, що суд незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення він не вчинював, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

В доповненнях до своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовився від своїх вимог, викладений в апеляційній скарги та заявив про повне визнання своєї вини у вчиненому правопорушенні при обставинах, які викладені у постанові суду, проте зазначив, що адміністративне стягнення, яке обране щодо нього судом, є надмірно суворим та не відповідає вимогам ст.33 КУпАП .

Своє невизнання провини в скоєнні адміністративного правопорушення пояснив порадами адвоката з якими він погодився, але пізніше визнав свою провину повністю.

В зв'язку з викладеним, ОСОБА_1 в доповненнях до апеляційної скарги просить змінити постанову та обрати йому за вчинене правопорушення адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що строк на оскарження постанови може бути поновленим, а постанова суду зміненню з таких підстав.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не звертався до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Також з матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю ОСОБА_1, при цьому в них також відсутні відомості про те, що копія постанови суду була направлена на адресу мешкання ОСОБА_1 у виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином вважаю, що ОСОБА_1, був позбавлений можливості реалізувати свої права, надані йому адміністративно-процесуальним законодавством, а саме надавати пояснення на свій захист у судовому засіданні, та право на своєчасне оскарження постанови суду, в зв`язку з чим строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами адміністративного законодавства щодо повноти, об`єктивності та всесторонністі розгляду справи дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 25.11.2013 року стосовно ОСОБА_1 працівниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 у присутності двох понятих відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, незважаючи на те, що він керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, виявляючи різкий запах алкоголю з порожнини роту (а.с.1).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були залучені робітниками ДАІ до складення протоколу у якості понятих, та опитані на місці події, у своїх поясненнях зазначили про те, що водій ОСОБА_1, якому працівники ДАІ запропонували пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, дійсно відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с.4).

Сам ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення та поясненнях власноруч вказав, що він дійсно напередодні вживав алкогольні напої та відмовляється від пропозиції працівників ДАІ пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння, оскільки дуже хотів поїхати додому (а.с.1-2).

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 во вчиненному правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Проте з постанови суду вбачається, що суд при визначенні ОСОБА_1 стягнення взагалі не керувався вимогами ст. 33 КУпАП.

Санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення стягнення у виді у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на певний строк та інші альтернативні види стягнення.

Проте, при обранні ОСОБА_1 найбільш суворого виду стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, суд взагалі не мотивував необхідності обрання йому саме такого адміністративного стягнення.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався та вказане правопорушення вчинив вперше.

Згідно довідки ОСОБА_1 працює водієм в ТОВ "АЛНІ ЮГ" з січня 2014 року.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що правопорушення, яке було вчинене ОСОБА_1 не потягло настання тяжких наслідків, а також те, що позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами поставить його та його родину у тяжке матеріальне становище, оскільки експлуатація автомобілю є єдиним джерелом його доходів, що вважаю, що постанова судді підлягає зміненню у частині призначення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови суду.

Постанову судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.02.2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП у виді штрафу у сумі 3400 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.Ф.Балабан