Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
Справа № 33/778/237/15 Головуючий в 1-й інстанції: Діденко Є.В.
Єдиний унікальний № 325/703/15п
Категорія: ст. 185-8 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції: Шаповал О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 02 червня 2015 року у м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року,

встановила:

Постановою судді Приазовського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює на посаді директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 "Азимут" Приазовської районної ради Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185-8 ч. 1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 36 грн. 54 коп.

Як зазначено у постанові судді, 09.04.2015 року заступником прокурора Приазовського району молодшим радником юстиції Кірічком В.В. до Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 1 "Азимут" Приазовської районної ради Запорізької області на ім'я директора направлено вимогу за № 73-516вих-15 в порядку ст.ст. 8, 20 Закону України "Про прокуратуру" про надання інформації щодо проведення оцінки навчального кабінету площею 62 кв.м., який згідно з договором оренди від 03.01.2014 року передано у використання навчальному закладу об'єднання громадян "Мелітопольська автомобільна школа Всеукраїнської спілки автомобілістів".

10.04.2015 року до прокуратури Приазовського району Запорізької області надійшов інформаційний лист № 97 від 10.04.2015 року за підписом директора Приазовської різнопрофільної спеціалізованої школи І-Ш ступенів № 1 "Азимут" Приазовської районної ради Запорізької області ОСОБА_2, в якому він відмовляє у наданні інформації, посилаючись на те, що заступником прокурора у вимозі зазначені статті 8, 20 Закону України "Про прокуратуру", які не містять правових підстав для надання запитуваної інформації. А саме, ОСОБА_2 послався на текст Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року.

Однак, згідно з пунктом 1 прикінцевих положень Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2015 року, Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування (крім пункту 5 розділу XII (крім підпунктів 3. 5. 8, 9, 12, 20, 42, 49, 63, 67) розділу XIII цього закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Таким чином, до набрання чинності Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року, діє Закон України "Про прокуратуру" від 01.12.1991 року.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про прокуратуру" від 01.12.1991 року, законні вимоги прокурора є обов'язковими для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та громадян і виконуються невідкладно, або у передбачені законом чи визначені прокурором строки.

Відповідно до п. 2 статті 20 Закону України "Про прокуратуру", прокурор має право витребовувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних підприємств, установ та організацій рішення, розпорядження, інструкції, накази та інші акти і документи, одержувати інформацію про стан законності і заходи щодо її забезпечення, мати доступ до відповідних інформаційних баз даних державних органів.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185-8 КУпАП, а саме невиконання посадовою особою законних вимог прокурора.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді від 30.04.2015 року скасувати та закрити провадження у справі за наступних підстав:

- для визначення його дій саме як адміністративного правопорушення, необхідна наявність основної обставини - вимога прокурора повинна бути законною, а відповідно до ст.19 Конституції України будь-які рішення чи дії (в тому числі і вимоги про надання інформації чи документів), які вчиняються прокурором як посадовою особою органу державної влади без належних правових підстав, не в межах визначених законом повноважень чи з порушенням визначеного законом способу їх вчинення, є незаконними, тому він, як громадянин, не може бути примушеним їх виконувати;

- чинним законодавством, зокрема положеннями ст. 121 Конституції України та ст. 5 Закону України "Про прокуратуру" визначений вичерпний перелік функцій органів прокуратури, який не підлягає більш широкому тлумаченню. При цьому, жодна з визначених законом функцій прокуратури не стосується нагляду за додержанням законів при укладанні чи виконанні господарських або цивільно-правових договорів між двома юридичними особами, однак, надання інформації саме з цього питання вимагав від нього заступник прокурора Приазовського району, виходячи з тексту Вимоги від 09 квітня 2015 року № 73-516вих-15;

- посилання суду на п.1 розділу XIII ЗУ "Про прокуратуру" щодо виконання органами прокуратури функції нагляду за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, не суперечить зазначеним вище нормам, оскільки може здійснюватися виключно у формі представництва інтересів громадянина або держави в суді;

- він, як посадова особа, може бути притягнутий до відповідальності виключно за ухилення від виконання законної вимоги прокурора, якою Вимога від 09 квітня 2015 року № 73-516вих-15 не є, оскільки отримання запитуваної заступником прокурора інформації виходить за межі визначених законодавством функцій прокуратури;

- повноваження прокурора щодо отримання інформації чи документів саме за письмовою вимогою, передбачені п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону, можуть бути відповідно до положень ст. 21 ЗУ "Про прокуратуру" реалізовані виключно в межах прокурорської перевірки, що проводиться виключно за аргументованою постановою прокурора, копія якої повинна була бути вручена йому до початку проведення такої перевірки.

Апелянт, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з'явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Справа в апеляційному порядку розглядається в межах апеляційної скарги і по даним, які містяться в матеріалах справи.

Як свідчать матеріали справи та зміст судового рішення, суддя, відповідно до вимог ст.280 КУпАП повно та об'єктивно з'ясував всі обставини справи і дійшов висновку про винуватість апелянта у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-8 КУпАП, яке полягає в невиконанні апелянтом, як посадовою особою, законних вимог прокурора.

Вимога прокурора (а.с.7) по наданню апелянтом відповідної інформації містить обґрунтування підстав, які пов'язані з вивченням питання законності передачі Приазовською різнопрофільною спеціалізованою школою I-III ступенів № 1 "Азимут" в оренду приміщення школи іншому навчальному закладу об'єднання громадян, та посилання на діючі норми Закону України "Про прокуратуру".

Суддя в своєму рішенні визнав зазначені вимоги прокурора законними.

Це своє рішення суддя обгрунтував нормами, закріпленими у ст.8 та ст.20 Закону України "Про прокуратуру", які діяли під час подій.

Так, у пункті 2 статті 20 Закону України "Про прокуратуру", визначено, що прокурор має право витребовувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних підприємств, установ та організацій рішення, розпорядження, інструкції, накази та інші акти і документи, одержувати інформацію про стан законності і заходи щодо її забезпечення, мати доступ до відповідних інформаційних баз даних державних органів, що може здійснюватися прокурором, на відміну від повноважень, вказаних в пунктах 3, 4, 5 ст. 20 цього ж Закону, без проведення перевірки.

Ці свої повноваження прокурор може реалізовувати шляхом звернень з вимогами на підставі ст. 8 Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України "Про освіту", навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу, до яких відноситься навчальний заклад, в якому апелянт обіймає посаду директора, і отже, є суб'єктом надання відомостей, які перелічені в п. 2 ст. 20 Закону України "Про прокуратуру".

Зазначені обставини та висновки суду в апеляційній скарзі не спростовані. Крім того апелянт, як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційній скарзі, свої дії пояснив незнанням законів і підтвердив, що повторну вимогу прокурора по наданню відповідної інформації він виконав.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, суддя застосував до апелянта мінімальне стягнення, передбачене ч.1 ст.185-8 КУпАП.

Виходячи з викладеного, погоджуюсь з рішенням судді і не вбачаю підстав для скасування постанови по справі.

Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі, які за своїм змістом є суперечливими і не узгоджуються з нормами законів, на які послався суддя.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 185-8 ч. 1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області О.С. Шаповал