АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 600/197/15-пГоловуючий у 1-й інстанції Кренцель М.І.
Провадження № 33/789/47/15 Доповідач - Коструба Г.І.
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Коструба Г.І., з участю гр. ОСОБА_1 та його захисника - ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 працює бухгалтером "Зарваниця -агро",

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Козівського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2015 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 грн.

Як вбачається із змісту даної постанови, ОСОБА_1 8 лютого 2015 року о 02 год. 40 хв. керував автомобілем Шкода Октавіа д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі по вул. Тролейбусній з явними ознаками алкогольного сп"яніння, на вимогу працівника міліції продути на місці в газоаналізатор Алкотест та пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп"яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, вчинивши, таким чином, правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2015 року, а справу направити на новий судовий розгляд.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП.

Зокрема, вказує на те, що згідно п.2.8 "Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення", затвердженої Міністерством освіти і науки України 04 травня 2005 року №273, у разі відмови від пояснення або підписання протоколу про це робиться запис державного інспектора, що підтверджується підписами свідків.

У відповідності до п.4.2 "Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекії МВС матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 26 лютого 2009 року №77, у разі відмови порушника від підписання протоколу про адміністративне правопорушення в протоколі робиться запис про це, який засвідчується підписом свідків.

Однак, як вбачається з письмових пояснень свідків, вони не підтвердили факту відмови від пояснення або підписання правопорушником протоколу.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_4, який вписаний в протоколі як свідок чи потерпілий, є інспектором ДПС та перебував при виконанні своїх обов"язків в період складання даного протоколу. Відповідно до п.4 "Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду", затвердженого Постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року, та п. 2.6 "Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції", що затверджена Наказом МВС України, МОЗ України № 400/666 від 09.09.2009 р., огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки працівники міліції або особи, щодо неупередженості яких є сумніви, а тому ОСОБА_4 не може бути свідком.

Окрім цього, письмові пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 здійснені на заготовлених бланках, які, на думку апелянта, роздруковані невідомо де та невідомо коли, оскільки не містять ні дати, ні місця складання. Цим порушено п.2.11 "Інструкції з оформлення матеріалів адміністративного правопорушення", що затверджена Наказом Міністерства освіти і науки України 04 травня 2005 року №273, згідно якого до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (пояснення свідків правопорушення, заяви, протокол огляду та вилучення, акт закупки тощо). Кожний документ повинен мати свої реквізити (дату, адресу, назву, підписи тощо), містити достовірну інформацію та відповідати вимогам законодавства.

Також зазначає, що відеозапис, наданий працівниками ДПС, не містить доказів відмови ОСОБА_1 в проходженні огляду на стан алкогольного сп"яніння шляхом продування в газоаналізатор, а також на ньому не вказано дати проведення такого запису.

Апелянт у своїй скарзі також вказує на те, що Козівським районним судом порушено ст.163 КАС України, а саме у вступній частині постанови не зазначено прізвища та ініціалів секретаря судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що суд першої інстанції під час розгляду справи не забезпечив у відповідності до вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП всебічне, повне та об'єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення та не навів докази, на основі яких у визначеному законом порядку встановив наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП .

Так, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного чи іншого сп'яніння, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного, алкогольного чи іншого сп"яніння.

Як вбачається із матеріалів справи, відносно ОСОБА_1 працівниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР. Разом з тим, згідно із змістом судового рішення ОСОБА_1 був визнаний винуватим у "керуванні транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у відмові особою, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

Таким чином, суддя районного суду фактично вийшов за межі даних протоколу про адміністративне правопорушення та дійшов висновку про наявність взагалі інших фактичних обставин справи, визнавши, в той же час, ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

З огляду на наведене, постанову від 27 березня 2015 року з цих підстав не можна визнати законною та обґрунтованою.

Крім того, згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, наявними у справі доказами також не доведений.

Згідно п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України №77 від 26 лютого 2009 року з подальшими змінами, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності. У разі оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, наявність пояснень свідків є обов'язковою у кількості двох.

Пунктами 6, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, встановлено, що водій транспортного засобу, який відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров'я уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп'яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення №831656 від 8 лютого 2015 року, ОСОБА_1 8 лютого 2015 року о 02 год. 40 хв. керував автомобілем Шкода Октавіа д.н.з. НОМЕР_1 в м. Тернополі по вул. Тролейбусній з явними ознаками алкогольного сп"яніння. Продути на місці газоаналізатор "Алкотест" та пройти в установленому законом порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп"яніння відмовився в присутності свідків, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які на місці події інспектору ВДАІ дали пояснення про те, що правопорушник ОСОБА_1 8 лютого 2015 року о 03 год. 00 хв. продути газоаналізатор "Алкотест" та пройти медогляд у встановленому законом порядку категорично відмовився.

Одним із свідків у вказаному протоколі зазначений інспектор ДПС роти ДПС ОСОБА_4, який є працівником підрозділу, де працює особа, яка складала протокол, а тому є зацікавленою особою і його свідчення не повинно прийматися до уваги.

За вказаних обставин заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що під час огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу в якості свідка був залучений працівник міліції, що прямо заборонено п. 2.6 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09 вересня 2009 року N 400/666. За вказаних обставини суд першої інстанції не повинен був приймати до уваги пояснення вказаного свідка, а тому і складений протокол не є належним та допустимим доказом по справі, відповідно. всі інші, здобуті по даній справі докази, не можуть бути визнані беззаперечними, в тому числі відеозаписи, зроблені за допомогою відеореєстратора, на яких стоїть дата і час, що абсолютно не відповідають зазначеному в протоколі про адміністративне правопорушення від 08.04.15 р. серії АП1 №831656. і на яких фактично відсутня будь-яка інформація щодо порушення ПДР ОСОБА_1 в зв"язку з неякісною відеозйомкою. В матеріалах справи відсутні також будь-які відомості про те, що даний відеореєстратор є сертифікованим в України і має свідоцтво про проходження повірки.

Що стосується інших доводів апелянта, зазначених в його апеляційній скарзі, то вони є надуманими та не відповідають дійсності.

Зокрема, це стосується посилання апелянта на "Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення", що затверджена Міністерством освіти і науки України 04 травня 2005 року №273, оскільки дана Інструкція застосовується для контролю за дотриманням законодавства в сфері інтелектуальної власності; твердження апелянта про те, що пояснення осіб, які оформлялись працівниками міліції і на думку апелянта складені на заготовлених бланках, також не заслуговують на увагу, оскільки всі пояснення були прочитані особами, які їх надавали, і ними ж підписані.

Що стосується порушення судом першої інстанції ст.163 КАС України, ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки Кодекс адміністративного судочинства не застосовується при вирішення питань про адміністративні правопорушення.

Таким чином, вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення складений з істотним порушенням вимог законодавства, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена належними та допустимими доказами, а тому, враховуючи допущені порушення, не може слугувати доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, досліджені в судовому засіданні апеляційної інстанції докази не підтверджують обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, викладених в постанові суду першої інстанції.

Крім того, матеріали справи також не містять жодних доказів, що ОСОБА_1 саме керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, а не знаходився в автомобілі біля будинку №17 по вул. Тролейбусній м. Тернополя.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння та у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння не відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як незаконна, оскільки винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

При цьому, провадження в справі відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Козівського районного суду Тернопільської області від 27 березня 2015 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити у зв"язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі ст. 247 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.І. Коструба