Справа № 302/32/15-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Демченка С. М., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, її захисника - адвоката Шпільки М. В., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2015 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1, українку, громадянку України, вчителя української мови та літератури Ізківської ЗОШ І-ІІ супенів,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51.00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 36.54 грн. судового збору на користь держави.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення за № 016205 від 25 грудня 2014 року, ОСОБА_1 11 грудня 2014 року в приміщенні Ізківської ЗОШ І-ІІ ступенів під час лінійки кричала різними образливими словами (кличками) та відмовлялась взяти медичну довідку від неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, після чого кинула в останню довідкою та кричала, що таку купила за гроші її мама.

Суддя встановив, що ОСОБА_1 11 грудня 2015 року під час лінійки в приміщенні Ізківської ЗОШ І-ІІ ступенів кричала образливими словами на неповнолітню ученицю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та відмовлялась взяти від неї медичну довідку, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження постанови судді від 12 січня 2015 року, порушує питання про скасування цієї постанови і закриття провадження в справі за відсутністю в її діях складу правопорушення. Мотивуючи поважність причини пропуску строку апеляційного оскарження постанови судді, вказує, що представником ОСОБА_4 в її інтересах була подана апеляційна скарга на постанову судді від 12 січня 2015 року, однак постановою апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2015 року в прийнятті вказаної апеляційної скарги відмовлено і про цей факт вона дізналась лише в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди. ОСОБА_1 наголошує на тому, що висновки суду про вчинення нею правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, які при розгляді справи досліджені неповно, в основу своїх висновків суддя поклав лише докази зібрані органом дізнання, залишивши поза увагою її пояснення про те, що ніяких хуліганських дій вона не вчиняла, ученицю ОСОБА_3 не ображала. Наголошує, що справа носить наклепницький характер з метою дискредитувати її як вчителя, яка, маючи тридцятирічний стаж роботи, звання "Старшого вчителя", будучи неодноразово нагородженою грамотами за сумлінну роботу та високий професіоналізм, ніколи не притягувалась до відповідальності за образу учнів. Вказує, що капітаном міліції Міжгірського РВ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_6, який склав протокол про адміністративне правопорушення, зібрані неправдиві докази за результатами розгляду заяви ОСОБА_7, при відібранні пояснень ним чинився тиск на ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про що останні повідомили на зборах трудового колективу Ізківської ЗОШ І-ІІ ступенів. Стверджує, що ученицю ОСОБА_3 не ображала, остання дійсно під час шкільної лінійки надала довідку від стоматолога про перебування на триденному амбулаторному лікуванні, однак ОСОБА_1 відмовилась таку взяти, вказавши на невідповідність вказаного документу формі, затвердженій МОЗ. Крім цього посилається на те, що батьками учнів 8-го класу та педагогічним колективом Ізківської ЗОШ І-ІІ ступенів були проведені збори з розгляду питання щодо ситуації з ученицею ОСОБА_3, копії протоколів зборів додаються, а також долучаються копії пояснень вчителів, які були присутніми під час інциденту з вказаною ученицею. Зауважує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення копію такого їй не було вручено, зі змістом протоколу вона не ознайомлена. Вказує, що судом неправильно встановлено дату події, яка мала місце не 11 грудня 2015 року, як це зазначено в постанові суду, а 9 грудня 2014 року, і постанова судді не містить мотивувальної частини з викладенням доказів, якими обґрунтовуються висновки суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, її захисника - адвоката Шпільки М. В., які підтримали апеляційні вимоги, перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Враховуючи, що строк апеляційного оскарження постанови пропущено з поважних причин, так як ОСОБА_1 була переконана у належності повноважень на подачу апеляційної скарги особою, яка на це права не мала, у зв'язку з чим апеляційним судом було відмовлено у прийнятті попередньої апеляційної скарги і, як наслідок, сплив строк апеляційного оскарження даного судового рішення не з її вини, такий підлягає поновленню.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Наведені приписи закону у даній справі суддею не виконано.

Зі змісту ст. 278 КУпАП випливає, що суддя при підготовці до розгляду справи, окрім іншого, повинен вирішити питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Суд цих обставин не перевірив і, поклавши в основу висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення дані протоколу, не звернув уваги на те, що особою, уповноваженою на його складання - оперуповноваженим КМСД Міжгірського РВ УМВС України в Закарпатській області капітаном міліції ОСОБА_6 не дотримано вимоги ст. 256 КУпАП, що визначають складові змісту протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема обов'язковість зазначення в протоколі місця, часу вчинення і суті адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, у разі їх наявності, а також інших відомостей, необхідних для вирішення справи.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення зміст викладеного в ньому обвинувачення не відповідає диспозиції ст. 173 КУпАП, відтак діяння ОСОБА_1 не містять ознак дрібного хуліганства і не можуть бути кваліфіковані за інкримінованою їй статтею.

Автором протоколу не враховано, що обов'язковою ознакою дрібного хуліганства за КУпАП є порушення громадського порядку та спокою громадян і без встановлення та доведення таких наслідків діяння особи не являється дрібним хуліганством.

За таких обставин постанова судді є незаконною і підлягає скасуванню. Провадження у справі слід закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Крім того з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть скоєного ОСОБА_1 проступку полягала в висловлюванні образ на адресу учениці ОСОБА_3 під час шкільної лінійки, де були присутні як вчителі, так і учні, однак жодних відомостей про очевидців події протокол не містить. В матеріалах справи відсутні дані щодо проведення органом дізнання відповідних дій по встановленню очевидців події та відібрання від них пояснень, хоча вказане є необхідним для встановлення істини в справі, впливає на повноту у дослідженні та оцінці доказів.

В наданих судді матеріалах відсутні відомості про конкретні місце та час вчинення правопорушення, як і не встановлено таких судом першої інстанції. Так, в протоколі про адміністративне правопорушення визначена дата вчинення проступку 11 грудня 2014 року, однак не зазначений проміжок часу впродовж котрого подія відбувалась. В поясненнях ОСОБА_3 значиться, що шкільна лінійка, де її ображала ОСОБА_1 проводилась 11 грудня 2014 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_1 в поясненнях стверджують про проведення шкільної лінійки 9 грудня 2014 року, а судом в постанові дату події вказано 11 грудня 2015 року. Зазначення в протоколі, що місцем вчинення правопорушення є приміщення Ізківської ЗОШ І-ІІ ступенів є недостатнім, оскільки з такого формулювання є незрозумілим, де саме відбулась подія.

У розумінні ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняття у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому без усунення зазначених вище недоліків даного протоколу розгляд справи є неможливим.

При підготовці до розгляду справи суддя на дані обставини уваги не звернув, не вжив заходів для усунення вказаних недоліків. Розглядаючи справу по суті, допустив однобічність та неповноту у дослідженні та оцінці доказів, прийняв рішення по справі, не обґрунтувавши свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 достатніми і незаперечними доказами. У постанові не наведено пояснення і ставлення до вчиненого правопорушення особи, яка притягнута до відповідальності, пояснення свідків, не дано аналізу висновку органу дізнання про результати розгляду звернення ОСОБА_5 та інших доказів вини правопорушника, міркування та мотивовані висновки суду, а лише одним абзацом зазначено дії, які суддя визнав доведеними, що є неприпустимим.

Наведене свідчить про підставність доводів апеялційної скарги, які заслуговують на увагу, підтверджуються матеріалами провадження, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк апеляційне оскарження постанови судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2015 року.

Апеляцію ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 12 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя С. М. Демченко