Справа № 751/3364/15-п Головуючий у 1 інстанції Шипов І. М.
Провадження № 33/795/114/2015
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

19 травня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1, не одружений, не працює, 21.01.2015 року притягувався Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - штраф 3400 грн.,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 36,54 грн. судового збору.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 15 березня 2015 року, о 01 год. 15 хв., по вулиці Щорса у м. Чернігів, керував автомобілем марки «Мерседес Е220», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова, почервоніння очей. Від огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Вказує на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в рішенні суду відсутні докази повторності вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, а саме, що він раніше притягувався до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не були допитані свідки, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того, він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що потягло за собою прийняття судом рішення без його участі, тобто з порушенням норм процесуального права.

В засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_2 та просила її задовольнити з вищенаведених підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. При цьому орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.09.2009 року N 400/666, огляд на стан сп'яніння проводиться уповноваженою особою Державтоінспекції МВС на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а також у присутності двох свідків.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АП1 №086776, 15 березня 2015 року, о 01 год. 15 хв., ОСОБА_2, по вул. Щорса в м. Чернігів, керував транспортним засобом марки «Мерседес Е220», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, нерозбірлива мова, почервоніння очей. Від огляду на стан сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.3).

Згідно вищевказаного протоколу, в присутності свідків ОСОБА_2 відмовився від підпису та надання пояснень у протоколі.

Посилання апелянта на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду доказів повторності скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, є безпідставним та спростовується постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 січня 2015 року, згідно якої ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. (а.с.10).

Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно пункту 27 постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп'яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів в силу положень ст. 251 КУпАП.

Факт відмови ОСОБА_2 від огляду на виявлення стану алкогольного сп'яніння за допомогою приладу «Драгер» або медичного огляду підтверджується оголошеними в судовому засіданні місцевого суду письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.7-8), які зазначили, що були присутні при складанні вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення.

Посилання ОСОБА_2 на порушення місцевим судом порядку розгляду справи, через неповідомленням його про час та місце розгляду справи, є необґрунтованим з огляду на наступне.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення міститься конверт та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення на ім'я ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП виписане на адресу, вказану останнім під час складання працівниками ДАІ відносно нього протоколу, яке було повернуто із зазначенням, що пересилання кореспонденції до м. Луганськ тимчасово призупинено (а.с.13).

Проаналізувавши матеріали даної справи відносно ОСОБА_2, слід зазначити, що обидва адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 та ч.2 ст.130 КУпАП відповідно, були скоєні останнім на території Чернігівської області протягом короткого терміну, що дає підстави стверджувати факт тимчасового проживання (перебування) ОСОБА_2 в Чернігівській області.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 також вказала, що її довіритель тимчасово проживає у м. Чернігові у своєї нареченої.

Таким чином, є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 навмисно не повідомив працівників ДАІ про наявність адреси для листування в м. Чернігові, знаючи заздалегідь, що направлення кореспонденції на деякі території Луганської області призупинені, через проведення антитерористичної операції. А тому таку позицію ОСОБА_2 слід розцінювати, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

За таких підстав, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, повністю доведена, оскільки він, будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності по ст.130 ч.1 КУпАП, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.

У зв'язку з цим, доводи апелянта з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Стягнення ОСОБА_2 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах санкції ст.130 ч.2 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. При визначенні виду та міри стягнення було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні, відсутність пом'якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин.

Таким чином, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Заболотний