Справа № 500/2532/15-п
Провадження № 3/500/792/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 травня 2015 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народився 04 липня 1968 року, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІДН НОМЕР_1, військовослужбовця, працюючого дільничним інспектором ВПС ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, 02 травня 2015 року, о 18:30 годині, навпроти будинку № 1 по вул. Артема в м. Ізмаїлі Одеської області керував автомобілем марки «ВАЗ-2105», державний реєстраційний номерний знак П9250ОД, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю у видихуваному повітрі), в присутності двох свідків від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні в повному обсязі визнав свою винність у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення та розкаявся в його вчиненні.

Крім повного визнання своєї винності притягуваним ОСОБА_1, його винність у повторній протягом року відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння також повністю підтверджується сукупністю наступних доказів, досліджених судом.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 у присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Вказані обставини справи також підтверджуються даними письмових пояснень самого ОСОБА_1, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких той пояснював, що перед керуванням вжив спиртне, у зв'язку з чим відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння.

Як вбачається з даних довідки, наданої ВДАІ з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 05.05.2015 р., а також копії постанови Березівського районного суду Одеської області від 23.12.2014 р., ОСОБА_1 16.11.2014 р. вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що на нього було накладене стягнення у виді штрафу.

Таким чином, аналіз сукупності усіх даних, що містяться в досліджених у суді доказах, дозволяє суду дійти висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та про доведеність винності ОСОБА_1 в його вчиненні.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Суд враховує те, що ОСОБА_1 вчинив умисне правопорушення, характер якого вказує на те, що воно є грубим.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Крім того, при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд також враховує те, що він являється військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка серії НО № 5456609, та вимоги ч. 1 ст. 15 КУпАП, відповідно до яких військовослужбовці за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах, однак до них не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи і адміністративний арешт.

Отже, враховуючи зазначені обставини справи, приймаючи до увагу особу ОСОБА_1, а також те, що в силу вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП до нього не може бути застосоване адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту, суд вважає, що для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, буде необхідним та достатнім застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах мінімального строку.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для застосування відносно ОСОБА_1 додаткового стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу, оскільки згідно довідці від 05.05.2015 р. ОСОБА_1 транспортних засобів у власності не має.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 283 285 Кодексу України

про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_2