Справа № 305/60/15-п
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

29.04.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю прокурора Малицького С.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кустрьо М.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення, складені щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки АДРЕСА_1, заступника головного лікаря Рахівського Центру первинної медико-санітарної допомоги (ЦПМСД), з вищою освітою, заміжньої, на утриманні одна дитина, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кустрьо М.М. на постанову Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.03.2015.

Зазначеною постановою судді місцевого суду Вербіцьку І.Б. визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП (порушення вимог щодо повідомлення про конфлікт інтересів) з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Як встановлено суддею місцевого суду, ОСОБА_1, обіймаючи з 27.05.2014 посаду голови Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, будучи державним службовцем та згідно пп. "в" п.1 ч.1 ст.4, ч.6 ст.5 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - Закон) суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, який також бере участь у запобіганні, виявленні, а також припиненні корупційних правопорушень, порушила вимогу закону щодо невідкладного у письмовій формі повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, що передбачено п.2 ч.1 ст.14 Закону та ст.16-1 Закону України "Про державну службу".

Так, 27.05.2014 ОСОБА_1 була письмово попереджена про встановлені Законами України "Про державну службу", "Про засади запобігання і протидії корупції" обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження.

Згідно розпоряджень голови Рахівської РДА від 26.06.2014 № 64/04-р, від 29.07.2014 № 89/04-р та від 29.08.2014 № 109/04-р ОСОБА_1 премійовано працівників Рахівської РДА, в тому числі і себе особисто. У зв'язку з цим, відділом фінансово-господарського забезпечення апарату Рахівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 нараховані згідно вказаних розпоряджень премії на загальну суму 9 696,88 грн. та фактично видано 7 613,54 грн. за рахунок коштів економії фонду заробітної плати.

За даними Закарпатської обласної державної адміністрації (лист № 86118/06-16 від 09.12.2014, № 06-12/11 від 05.01.2015, № 01-13/399 від 06.11.2014, № 06-12/11 від 05.01.2015) та Рахівської РДА (лист № 2037/03-12 від 23.12.2014) питання з преміювання голови Рахівської РДА у травні-серпні 2014 року, відповідно до вимог п.6 постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" від 09.03.2006 (далі - постанова КМУ від 09.03.2006 № 268), облдержадміністрацією не погоджувалося; у період з 01.01.2014 по 06.11.2014 письмові повідомлення про наявність конфлікту інтересів у голів райдержадміністрацій області, в тому числі й у ОСОБА_1, до обласної державної адміністрації не надходили.

Таким чином, голова Рахівської РДА ОСОБА_1 визнана судом винуватою в тому, що вона порушила вимогу щодо повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, що виник під час преміювання себе особисто.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кустрьо М.М. йдеться про незаконність винесеної щодо ОСОБА_1 вказаної постанови судді від 12.03.2015, яку вони просять скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, з урахуванням наступного.

Так, преміювання ОСОБА_1 працівників Рахівської РДА, в тому числі себе особисто, відбувалося на рівні, не більшому за інших керівників структурних управлінь та підрозділів РДА, без надання собі переваги.

Таке преміювання здійснено у відповідності до: 1) п.7 ст.39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", яким передбачено, що голови місцевих державних адміністрацій в межах затверджених бюджетів виступають розпорядниками коштів відповідних державних адміністрацій, використовуючи їх лише за цільовим призначенням; 2) положення "Про порядок матеріального стимулювання працівників районної державної адміністрації", затвердженого головою Рахівської РДА 21.04.2010, яким передбачено, що преміювання працівників РДА здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи за кожний місяць, в межах економії фонду заробітної плати; 3) п.2 Постанови КМУ від 09.03.2006 № 268, яким передбачено, що конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Неповідомлення ОСОБА_1 вищестоящого керівництва, у даному випадку голови Закарпатської ОДА, про сумнівний, на думку захисника, конфлікт інтересів, з об'єктивної сторони мало прояв у виді бездіяльності чи недбалості, а з суб'єктивної - характеризується не умисними діями, а необережністю.

Матеріалами справи не встановлено, чи знала ОСОБА_1, як і працівники відділу фінансово-господарського забезпечення апарату Рахівської РДА про необхідність погодження чи інформування голови Закарпатської ОДА з питань преміювання голови РДА.

Також апелянти вказують, що в нормативно-правових актах немає чіткого врегулювання порядку преміювання голови РДА і відповідно шляхів регулювання подібного конфлікту інтересів.

Судом не враховано, що ОСОБА_1 нетривалий час перебувала на посаді голови Рахівської РДА (один місяць до підписання першого розпорядження від 26.06.2014 і три місяці до останнього - від 19.08.2014); її попередній досвід роботи - лише у галузі медицини та наявність у неї медичної освіти. Протиріччя п.6 з п.2 Постанови КМУ від 09.03.2006 № 268, а також з п.7 ст.39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" є додатковим свідченням необізнаності ОСОБА_1 про необхідність погодження з Закарпатською ОДА питань свого преміювання чи про необхідність письмового повідомлення про це, що виключає умисну форму вини.

Крім того, зазначають, що пунктом 6 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268 не передбачено вимоги про погодження з ОДА питання щодо преміювання голови РДА.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кустрьо М.М. на підтримання їхньої апеляційної скарги, думку прокурора, який проти апеляційної скарги заперечив та просив оскаржене рішення судді першої інстанції щодо ОСОБА_1 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що в задоволенні апеляційної скарги адвоката Кустрьо М.М. та ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на наступне.

Статтею 172-7 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", зокрема державні службовці - пп. "в" п.1 ч.1 ст.4 Закону.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями.

Вказане правопорушення полягає у бездіяльності, під час чого особа бажає або свідомо допускає настання відповідних наслідків.

З 27.05.2014 по 30.10.2014 ОСОБА_1 перебувала на посаді голови Рахівської РДА Закарпатської області (а.с. 69,79).

26.06, 29.07 та 29.08.2014 голова Рахівської РДА ОСОБА_1 видала три розпорядження про преміювання усіх працівників вказаної РДА, в тому числі й себе на суму, відповідно: 3 878,75 грн., 3 878,75 грн. та 1 939,38 грн., а всього - 9 696,88, з яких фактично отримала 7613,54 (а.с. 27-33, 94).

З повідомлення голови Закарпатської ОДА від 09.12.2014 вбачається, що цим органом у період з 01.04 по 01.10.2014 прийнято рішення про погодження преміювання виключно голів Великоберезнянської, Виноградівської, Воловецької, Іршавської, Міжгірської, Перечинської та Хустської РДА (а.с. 11).

Жодних доказів про те, що вказане преміювання голови Рахівської РДА ОСОБА_1 відбувалося після прийняття відповідного рішення органом вищого рівня - Закарпатською ОДА матеріали справи не містять, що свідчить про використання ОСОБА_1 своїх повноважень всупереч п.6 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268.

У примітці до ст.172-7 КУпАП та в абз.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" дано визначення поняття конфлікту інтересів, як суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Отже, після прийняття ОСОБА_1 вказаних розпоряджень, у неї виник конфлікт інтересів, про який вона не повідомила свого безпосереднього керівника (а.с. 100) відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Посилання сторони захисту на протиріччя п.6 з п.2 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268, а також з п.7 ст.39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" та щодо невизначеності на законодавчому рівні поняття "орган вищого рівня" у відношенні до районних держаних адміністрацій не можна брати до уваги, виходячи з наступного.

Так, пунктом 2 вказаної постанови КМУ передбачено право керівників органів установлювати посадові оклади та надбавку за високі досягнення виключно керівникам підрозділів, спеціалістам та іншим службовцям, а не собі особисто.

Пунктом 6 вказаної постанови КМУ чітко врегульовано умови преміювання керівників органів виконавчої влади та інших органів, їх заступників, встановлення їм надбавок, передбачених цією постановою - таке преміювання (виплати) здійснюється виключно після прийняття відповідного рішення органом вищого рівня.

Виходячи з положень п.1 ст.2, ч.3 ст.8, ч.4 ст.30, 33, ч.2 ст.39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", ч.5-8 ст.118 Конституції України, органом вищого рівня для РДА є обласні державні адміністрації.

Зокрема, відповідно до ст.33 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" обласні державні адміністрації в межах своїх повноважень спрямовують діяльність районних державних адміністрацій та здійснюють контроль за їх діяльністю.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1, призначаючи вказані премії, в тому числі й собі, діяла правомірно - у відповідності до положення п.7 ст.39 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", згідно якого голови місцевих державних адміністрацій в межах затверджених бюджетів виступають розпорядниками коштів відповідних державних адміністрацій, не можуть бути прийнятними, оскільки дана норма закону не надає права голові РДА преміювати себе без рішення органу вищого рівня, а отже ніяк не суперечить п.6 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України; незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

З наявного в матеріалах справи "попередження" про встановлені Законами України "Про державну службу", "Про засади запобігання і протидії корупції" обмеження під час прийняття на державну службу та її проходження від 27.05.2014 вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлена під розписку із вказаними обмеженнями (а.с. 64), а отже повинна була знати про передбачену Законом вимогу щодо недопущення конфлікту інтересів, а в разі, якщо такий виник - про обов'язок невідкладного повідомлення безпосереднього керівника про дану обставину.

З огляду на це, посилання сторони захисту на незнання ОСОБА_1 закону не є підставою для її звільнення від юридичної відповідальності, а що стосується її особи та нетривалого часу роботи на посаді голови РДА, то такі обставини є пом'якшуючими її відповідальність, які враховано судом першої інстанції при винесенні оскарженої постанови - застосовано передбачене ч.1 ст.172-7 КУпАП адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі.

Отже, маючи зазначений вище конфлікт інтересів, ОСОБА_1, будучи ознайомленою з вищевказаними обмеженнями державного службовця, зобов'язана була повідомити про такий конфлікт Закарпатську ОДА, що не зробила всупереч вимог ст.14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а тому суддя першої інстанції правильно встановив наявність у її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - адвоката Кустрьо М.М. залишити без задоволення, а постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 12.03.2015 щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: