П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/2349/15-п

05 травня 2015 року м. Павлоград

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Косюк А. П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно:

ОСОБА_1, громадянство України, місце роботи: працює в ВСП Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця на посаді начальника станції Павлоград-1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,

ідентифікаційний номер: НОМЕР_1

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

З прокуратури Дніпропетровської області надійшов протокол про адміністративне правопорушення, з якого вбачається, що 02 лютого 2015 року посадовою особою Дніпропетровської обласної прокуратури при перевірці, було виявлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді начальника станції Павлоград-1ВСП Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця, на підставі наказу начальника Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця № 473-о/с від 18 червня 2003 року, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, в період з 28 липня 2014 року по теперішній час не повідомив безпосереднього керівника - начальника Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця ОСОБА_2, про наявність конфлікту інтересів при виконанні службових повноважень, чим вчинив корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто порушив встановлені законом обмеження щодо неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до Наказу начальника Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця № 473-о/с від 18 червня 2003 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника станції Павлоград-1 ВСП Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця.

Перебуваючи на посаді начальника станції Павлоград-1, ОСОБА_1 видав наказ по станції Павлоград-1 ВСП Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця № 55 о/с від 28 липня 2014 року на підставі якого укладено безстроковий трудовий договір з ОСОБА_3, який є його рідним сином, а саме: прийнято на роботу з 29 липня 2014 року, та призначено на посаду учня чергового стрілочного поста на станції Павлоград - 1.

13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника станції Павлоград-1, видав накази по станції Павлоград-1 ВСП Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця № 79/ОС про присвоєння ОСОБА_3 кваліфікації черговий стрілочного поста 3 розряду та № 345 про допуск ОСОБА_3 до самостійної роботи чергового стрілочного поста 3 розряду станції Павлоград-1.

Відповідно до Посадової інструкції начальника станції Павлоград-1, затвердженої 31 жовтня 2013 року начальником Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця, начальник станції підпорядковується безпосередньо начальнику відділу перевезень заступнику начальника дирекції, а начальнику станції підпорядковуються всі працівники станції, тобто безумовно має місце конфлікт інтересів.

В судовому засіданні прокурор підтримав обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 подав письмові пояснення та пояснив, що свою провину у вчиненні правопорушення він не визнає. Він дійсно працює на державному підприємстві Придніпровська залізниця на посаді начальника станції Павлоград-1 на підставі наказу начальника Дніпропетровської Дирекції залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця № 473/ос від 18 червня 2003 року. 28 липня 2014 року він видав наказ № 55/ос про прийняття на роботу на посаду учня чергового стрілочного поста свого сина ОСОБА_3. Наступного дня 29 липня 2014 року, після розмови з юристом, він написав заяву на імя свого безпосереднього керівника начальника відділу перевезень Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень ОСОБА_4, в якій повідомив про конфлікт інтересів у звязку з тим, що він займає посаду начальника станції Павлоград-1, де також працюють його дружина, падчерка та син. В цей же день він передав заяву ОСОБА_5, яка працює касиром на станції Павлоград-1, яка по своїм справам їхала в місто Дніпропетровськ, і попрохав передати заяву начальнику відділу перевезень ОСОБА_4 Наступного дня вона йому повідомила, що заяву вона передала. Тому коли він дізнався про складений щодо нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення 27 лютого 2015 року за ст. 172-7 КУпАП був шокований. Він почав зясовувати куди поділася його заява від 29 липня 2014 року. На його прохання були перевірені всі документи, які надійшли від його імені, але заяви в якій він повідомляв про конфлікт інтересів не виявилося. Лише 16 березня 2015 року ОСОБА_5 зізналася йому, що його заяву від 29 липня 2014 року не віддала. Він ніколи не приховував від керівництва де і ким працюють його родичі. Це не раз обгорювалося, а також ці відомості є в його особовій справі, де вказано, що в нього є син ОСОБА_3 Також 13 жовтня 2014 року на засіданні кваліфікаційної комісії з присвоєння професії і кваліфікації Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень, сину було присвоєно кваліфікацію чергового стрілочного поста 3 розряду станції Павлоград-1. Він не мав наміру нічого приховувати, у нього як керівника не було наміру щоб його син отримував премії. Він працював на тяжкій не дуже оплачуваній роботі, не було такого, щоб виділити сина, або надати йому комфортні умови для роботи. Також зазначив, що керівництво залізниці галузевою угодою Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками всебічного підтримується та заохочується з 2002 року і по сьогоднішній день розвиток на залізницях України династій. Як він може відхилити бажання дитини йти по стопам батьків, який виріс в родині залізничників. В 2010 році була укладена угода з ДП Придніпровська залізниця згідно, якої його син повинен після закінчення учбового закладу пропрацювати на Придніпровській залізниці три роки. Його син закінчив учбовий заклад у 2014 році. Крім того в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення від 27 лютого 2015 року вказано, що він складений першим заступником прокурора Дніпропетровської області старшим радником юстиції ОСОБА_6 у приміщенні прокуратури Дніпропетровської області, розташованої за адресою м. Дніпропетровськ вул. Боброва, 32, але протокол був складений за адресою м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, 38, де знаходиться кабінет ОСОБА_6, отже протокол не відповідає вимогам законодавства, щодо його змісту, так як в ньому не зазначене дійсне місці його складання. Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та просить закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього.

З правилами діловодства він знайомий. Це була його заява, яка стосувалася його. 29 липня 2014 року, він написав заяву, в якій вказав про факт конфлікту інтересів, потім попросив свого працівника, яка їхала по своїм справам відвезти цей документ. Коли він запитав у ОСОБА_7 чи віддала вона його заяву, вона відповіла, що віддала, все нормально. 27 лютого 2015 року йому вручили протокол і це його шокувало. Потім він дізнався, що в матеріалах справи є повідомлення, що заяв від ОСОБА_1І не надходило. Дана заява не дійшла до місці призначення. Письмових доказів про те, що він писав заяву в нього не має. Після 16 березня 2015 року він зясував, що ОСОБА_5 заяву не віддала. Він підписував звіт, тільки він не розуміє, що в ньому не так. Цей звіт не передбачає конфлікту інтересів, він не вважає, що є конфлікт інтересів. Так, є ще інші станції де міг працювати його син. Він міг працювати там де є вакантні місця. Кваліфікацію присвоювала комісія дирекції в складі: дирекції про, що є особистий протокол. Приказ був ним дубльований. Він не міг свого сина не допустити до роботи, якщо була присвоєна кваліфікація. В нього не було наміру та умислу не повідомляти про конфлікт інтересів. Начальник кадрів, начальник відділу знали про прийом на роботу його сина. ОСОБА_2 теж знав, про прийом на роботу його сина. До 16 березня 2015 року він не знав, що заява була не передана. В заяві було написано, від кого і про повідомлення, що він є начальником станції, де працюють його дружина, син, падчерка і повідомлення про конфлікт інтересів. Він знайомий із Законом України Про засади запобігання і протидії корупції, деякі положення йому були не зрозумілі, нікому питань не задавав. Він знав, що є відповідальність про недотримання цього закону. Він виконав вимоги закону про можливий конфлікт інтересів, він не може відповісти на запитання, чи повідомив безпосереднього керівника. Він вважає, що повідомив про можливий конфлікт інтересів, в письмовій формі. Повідомив заявою на імя ОСОБА_4. 29 липня 2014 року повідомив про можливий конфлікт інтересів. Він вважав, що заява була надана ОСОБА_4, однак після 16 березня 2015 року, зясувалося, що заява відсутня.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що це було десь в кінці липня 2014 року, вона була вихідна і збиралася їхати в м. Дніпропетровськ і на пероні зустріла ОСОБА_1, який попросив віддати заяву в дирекцію ОСОБА_4. В заяві було зазначено, що на станції Павлоград-1 працює дружина, син, падчерка. Підпис вона про отримання цієї заяви ніде не ставила. Заяву вона в дирекцію не здала. Спочатку вона сказала, що здала заяву, а потім коли ОСОБА_1І викликав її до себе 16 березня 2015 року вона зізналася, що не здала заяву в дирекцію, так, як вона її загубила. 16 березня 2015 року ОСОБА_1 викликав її і тільки тоді вона йому зізналася, що загубила заяву. 28 липня 2014 року був прийнятий син ОСОБА_1 на роботу. 29 липня 2014 року вона їздила в м. Дніпропетровськ. Заяву повинна була передати в дирекцію ОСОБА_4. Вона читала цю заяву, заява була написана від начальника станції Павлоград 1, були вказані рідні ОСОБА_1 та посади ким працюють. Підпису про отримання від ОСОБА_1 заяви ніде не ставила. ОСОБА_1 начальник станції, ще є начальник вокзалу ОСОБА_8, це дружина ОСОБА_1 Вона не знає хто з керівників вирішує преміювати чи притягувати до відповідальності працівника. ОСОБА_8 може перевіряти роботу, ОСОБА_1 теж може перевіряти роботу. Їй ніхто нічого не обіцяв за те, що вона сюди прийде.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_1, був призначений начальником станції. Хто є керівником ОСОБА_1 йому не відомо. ОСОБА_1 не повідомив письмово керівництво. Він особисто не вбачає в даному випадку корупційних дій. Чи надходила на даний час в кадри інформація про можливий конфлікт йому не відомо.

Суд вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та докази наявні у матеріалах справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про засади і протидії корупції в редакції від 14 травня 2013 року та Примітки 2 до ст. 172-7 КУпАП конфлікт інтересів це суперечність між особистими інтересами особами та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання їй службових повноважень.

Відповідно до підпункту а пункту 2 ст. 4 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції в редакції від 14 травня 2013 року субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 81 Цивільного кодексу України, юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Частиною 2 статті 4 Закону України Про залізничний транспорт, визначено, що створення, реорганізація, ліквідація залізниць здійснюється рішеннями Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади в галузі транспорту, тому відповідно до ч. 2 ст. 81 ЦК України державне підприємство Придніпровська залізниця є юридичною особою публічного права.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції в редакції від 14 травня 2013 року особи, зазначені у підпунктах а, в - ж пункту 1 та підпункті а пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у звязку з виконанням повноважень близьким їм особам. У разі виникнення обставин, що порушують вказані вимоги, відповідні особи, близькі їм особи вживають заходів щодо усунення таких обставин у пятнадцяти денний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції в редакції від 14 травня 2013 року особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах а, б пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані:

1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;

2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Наказу начальника Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця № 473-о/с від 18 червня 2003 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника станції Павлоград-1 ВСП Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень державного підприємства Придніпровська залізниця. Відповідно до Посадової інструкції Начальника станції Павлоград, затвердженої 31 жовтня 2013 року 1 ОСОБА_1 наділений організаційно-розпорядчими функціями /а.с.27-29/.

Наказом Начальника станції Павлоград-1 № 55 о/с від 28 липня 2014 року на посаду учня чергового стрілочного поста на станції Павлоград - 1 призначено ОСОБА_3, також наказом Начальника станції Павлоград-1№ 79/ОС було присвоєно ОСОБА_3 кваліфікацію черговий стрілочного поста 3 розряду та № 345 про допуск ОСОБА_3 до самостійної роботи чергового стрілочного поста 3 розряду станції Павлоград-1.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а саме: з копії заяви про видачу паспорта на ОСОБА_3 та з копії доповнення к особовому листку по обліку кадрів на ОСОБА_1 вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є родинний звязок, який полягає у відносинах між батьком і сином.

Згідно відповіді начальника Відокремленого структурного підрозділу Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень ДП Придніпровська залізниця ОСОБА_2 за № ДНК-07/57 від 25 лютого 2015 року керівником начальника станції Павлоград-1 ОСОБА_1 є начальник Дніпропетровської дирекції залізничних перевезень. Письмова інформація від начальника станції Павлоград-1 ОСОБА_1 стосовно наявності конфлікту інтересів на дирекцію не надходила /а.с. 43/.

26 квітня 2015 року стала діяти ст. 172-7 КУпАП в редакції Закону України № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року відповідно до якої настає адміністративна відповідальність за не повідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї конфлікту інтересів та тягне за собою накладення штрафу від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до Примітки до зазначеної статті, субєктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 Закону України Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року.

Відповідно до підпункту а пункту 2 ст. 3 Закону України Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які помякшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

ОСОБА_10 України № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року не помякшує та не скасовує відповідальність за ст. 172-7 КУпАП, а посилює її, крім того Законом України Про запобігання корупції від 14 жовтня 2014 року посадові особи юридичних осіб публічного права також підпадають під адміністративну відповідальність, а тому в даному випадку суд розглядає дану справу на підставі закону, який діяв до 26 квітня 2015 року.

Порушуючи вимоги ч. 1 ст. 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції в редакції від 14 травня 2013 року ОСОБА_1 невідкладно у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, а тому в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП в редакції, яка діяла до 26 квітня 2015 року.

Виходячи з наведеного, враховуючи особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, вважаю необхідним застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у межах санкції статті.

Згідно ст. 40-1 КУпАП, на правопорушника, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, покладається сплата судового збору, тому суд приходить до висновку, стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 172-7, 40-1, 283, 284 КУпАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП в редакції, яка діяла до 26 квітня 2015 року та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 (триста сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга, не була подана протягом десяти днів.

У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк предявлення постанови до виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя: А.П. Косюк