АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року місто Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва О.О. Журавель,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 16 січня 2015 року, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та матеріали справи про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 16 січня 2015 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 о 0945 годині 01.12.2014 року керуючи транспортним засобом «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. М. Гречка в м. Києві, не витримав безпечну дистанцію, чим порушив п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі»д.н.з. НОМЕР_2, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 13.1 ПДР України.

На обґрунтування своєї постанови, якою справу щодо ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, суд проаналізував протокол про адміністративне правопорушення, схему ДТП, пояснення учасників досліджуваної події ОСОБА_3 та ОСОБА_2, двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та протокол огляду місця ДТП і на цих підставах прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження по справі закрив.

В апеляційній скарзі також поставлено питання про поновлення пропущеного з поважних причин строку оскарження з мотивів термінового перебування у відрядженні в період з 17 по 25 січня 2015 року та пізнього отримання копії постанови суду першої інстанції.

На підтвердження надано довідку про відрядження у вказаний період, відомості про звернення за копією постанови до суду вже 26 січня 2015 року та про подання апеляційної скарги 4 лютого 2015 року, тобто в десятиденний термін від дня отримання копії постанови.

Таким чином, причину пропуску строку апеляційного оскарження слід визнати поважною і поновити цей строк, прийнявши апеляційну скаргу до свого провадження.

Заслухавши апелянта та його представників які підтримали апеляцію, просили скасувати постанову суду та визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та надали додаткові документи та пояснення, перевіривши доводи сторін в сукупності з матеріалами справи та додатково наданими апелянтом документами, вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав рішення суду першої інстанції, вважаю, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 послідовно, під час дізнання, в суді першої інстанції та в апеляційному засіданні заперечує свою провину у вчиненні ДТП і наводить на обґрунтування низку доказів, вказуючи, що рухаючись в крайній лівій смузі руху, завчасно помітивши знак дорожнього руху, який з цієї смуги дозволяє лише поворот наліво, маючи намір продовжувати рух прямо, вчинив маневр перестроювання в праву смугу руху.

Цей маневр він розпочав з відстані не менше 100 метрів до перехрестя, подав належний сигнал про перестроювання, завершив його і зупинився на червоний сигнал світлофору на перехресті перед буферною зоною. Після зупинки він відчув удар в задню частину автомобіля і зрозумів, що сталося зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_3

При цьому, крім того, в апеляційному засіданні з'ясувалося, що ОСОБА_2 в явно недостатній мірі володіє не лише українською, а й російською мовою, якою він спілкувався під час дізнання та в судових засіданнях, оскільки як під час дізнання, так і в засіданнях судів першої та апеляційної інстанції він на словах пояснював, що рухався в першій, правій, смузі руху і маневр вчиняв вліво, в середню смугу руху, але на схемі показав, що насправді рух здійснював у крайній лівій смузі і вчинив маневр перестроювання в середню смугу, вправо.

Таким чином, слід визнати, що і під час дізнання, і в засіданні суду першої інстанції права ОСОБА_2 були істотно порушені, оскільки він не володів українською мовою, недостатньо для самостійного захисту своїх інтересів володів російською мовою та не був забезпечений не лише перекладачем, а й кваліфікованим захистом.

Уже зі вказаних підстав постанову суду першої інстанції належить скасувати.

Втім,на цей час прийняти остаточне рішення по суті справи неможливо з наступних підстав.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи рішення про невинуватість ОСОБА_3 у порушенні правил дорожнього руху послався на послідовні показання його самого, а також свідків-очевидців події ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відповідно до яких рух у другій смузі ОСОБА_3 здійснював зі швидкістю 40 км/год. Безпосередньо перед перехрестям, раптово, автомобіль під керуванням ОСОБА_2 вчинив маневр перестроювання з лівою в середню смугу руху і різко зупинився на заборонний червоний сигнал світлофору. ОСОБА_3 вжив заходи екстреного гальмування, але уникнути зіткнення не зміг через недостатню дистанцію для такого гальмування.

Ці висновки суду першої інстанції заслуговують на увагу, втім, водночас, поза увагою цього суду залишилось те, що водії здійснювали рух у складних кліматичних умовах, за наявності крижаної шкірки на асфальтовому покритті, ОСОБА_3 наближався до перехрестя в цих умовах на швидкості 40 км/год., заздалегідь знаючи, що дія дозвільного зеленого сигналу світлофору закінчується. Розпочинається дія заборонного жовтого сигналу, але розраховував, як він сам пояснив в апеляційному засіданні, на те, що встигне «проскочити» перехрестя на миготливий сигнал.

При цьому, після зіткнення автомобіль під керуванням ОСОБА_2 пересунувся на буферну зону, а автомобіль ОСОБА_3 - зупинився безпосередньо перед нею.

Оскільки ОСОБА_2 послідовно твердив, що зупинив рух саме через заборонний червоний сигнал світлофору, що підтвердив під час дізнання і свідок ОСОБА_4 і на що не звернув уваги суд першої інстанції, бо свідок ОСОБА_5 твердила, що жовтий сигнал світлофору загорівся лише після зіткнення, оскільки без усунення цих суперечностей неможливо на цей час зробити висновки щодо конкретного винуватця зіткнення, тим більше, що в матеріалах відсутні відомості про режим роботи світлофора в період зіткнення.

Неможливо зробити висновки по суті справи і без проведення експертних досліджень, в тому числі і стосовно швидкості руху обох автомобілів на підставі відомостей про силу удару та їх пошкодження, стосовно технічної можливості для ОСОБА_3 уникнути зіткнення шляхом екстреного гальмування чи іншим шляхом, правильності обраної ним швидкості руху з урахуванням конкретної дорожньої обстановки (крижаний наст, передбачення близького початку забороняючи сигналів світлофору, намір «проскочити» перехрестя на миготливий сигнал тощо).

На цих підставах постанову суду першої інстанції слід скасувати, а матеріали справи - повернути для доопрацювання інспекції ВДАІ Подільського РУГУ МВС України в м. Києві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 16 січня 2015 року, якою провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення скасувати, а справу повернути на доопрацювання до інспекції ВДАІ Подільського РУГУ МВС України в м. Києві.

Копії постанови направити до відома та виконання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ВДПІ Подільського РУГУ МВС України у місті Києві та суду першої інстанції.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва О.О. Журавель

[1]