Справа № 460/1299/15-п Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І..
Провадження № 33/783/251/15 Доповідач: Олексієнко М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м.Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОЛЕКСІЄНКО М.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1, - до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 185-3 КУпАП,

з участю апелянта ОСОБА_2,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Яворівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року,

в с т а н о в и в :

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-3 КУпАП, з накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1.700 грн.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 16 квітня 2015 року біля 11 години 15 хвилин під час судового засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації і відшкодування моральної шкоди проявив неповагу до суду, яка виразилась у відмові ОСОБА_2 виконувати розпорядження головуючого судді Варениці В.С. про припинення відеофіксації судового засідання, вчинивши адміністративний проступок, передбачений ч.1 ст. 185-3 КУпАП.

На дану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, формально підійшов до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, тому вважає постанову суду такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необгрунтованою. Звертає увагу на те, що під час розгляду цивільної справи відеозапис здійснював і ОСОБА_5, однак при розгляді справи про притягнення останнього до адміністративної відповідальності такого суддею було звільнено від відповідальності та закрито провадження у даній справі з підстав малозначності правопорушення, обмежившись усним зауваженням. У судовому засіданні, яке відбулось 16 квітня 2015 року, він перебував як журналіст газети «Антикорупційний нагляд» та здійснював відеозапис даного судового засідання на портативну фотокамеру марки «Сanon D 1200», яка працює на акумуляторі без штативу, та без транслювання судового засідання по радіо та телебаченню, а відтак необхідності отримувати дозволу суду на проведення відеозапису не було. При винесенні оскаржуваної постанови суддя не взяв до уваги, що дозволу на фіксацію цивільного процесу не потрібно було, а також те, що головуючий у цивільній справі без клопотань учасників процесу виніс на обговорення питання про надання дозволу на відеофіксацію судового засідання, а також не встановив, чи наявні обставини, що пом'якшують адміністративну відповідальність, та застосував максимальний вид стягнення у вигляді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, не врахувавши, що він, ОСОБА_2, жодного разу не притягався до адміністративної відповідальності, на даний момент ніде не працює, проживає з матір'ю, яка вже на пенсії та потребує фінансової допомоги, а на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей (8 та 3 років).

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-3 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи й підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові.

Вважаю, що доводи апелянта в апеляційній скарзі не спростовують винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення і не є підставою до скасування постанови суду та закриття провадження у даній справі. В ході розгляду апеляційної скарги апелянт визнав, що 16 квітня 2015 року він та ОСОБА_5 не виконали розпорядження судді Варениці В.С. та не припиняли відеофіксацію судового засідання.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 33 КУпАП, застосувавши щодо останнього максимальний розмір стягнення в межах санкції статті.

Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_2 на утриманні знаходяться малолітні діти, 2007 та 2012 років народження, він не працює та не має постійного заробітку, проживає з матір'ю - пенсіонеркою, до адміністративної відповідальності раніше не притягався.

З апеляційної скарги апелянта вбачається, що розмір штрафу, накладеного на ОСОБА_2, є не підйомною сумою та поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище.

Враховуючи наведене та приймаючи до уваги, що накладене на ОСОБА_2 стягнення за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника, застосоване щодо останнього стягнення у виді штрафу у розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян слід змінити на стягнення у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде необхідним і достатнім для визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень, частково змінивши постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 289, 292, 294 КпАП, суддя апеляційного суду

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 24 квітня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185-3 КУпАП, в частині накладення стягнення змінити та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

СУДДЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ М.Ю.ОЛЕКСІЄНКО