Справа № 166/514/15-п Провадження №33/773/113/15 Суддя в 1 інстанції: Фазан О.З.
Категорія:ч. 2 ст. 204 -1КУпАП. Доповідач: Пазюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Пазюк О.С., за участю секретаря Білоуса І.Л., представника відділу прикордонної служби «Самари» Демінського В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, зареєстрований та проживапючий в АДРЕСА_1, учень 11 класу притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та у відповідності до ст. 24-1 КУпАП застосовано захід адміністративного впливу у виді попередження.

ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 07 квітня 2015 року, о 12 годині 55 хвилин на напрямку с. Дивин (Республіка Білорусь) - с. Самари (Україна) в районі ІПЗ № 1447 в групі з громадянином України ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійснили незаконне перетинання Державного кордону України в обхід ПП "Самари" на в'їзд в Україну з території республіки Білорусь, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що висновок суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи та ґрунтується на припущеннях. Стверджує, що в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, так як у вказаний у протоколі день та час він із знайомими шукав бобрів на меліоративному каналі біля державного кордону і умислу на його перетин у них не було. Прикордонниками вони були затримали за 350 метрів від лінії державного кордону, чого він не заперечував в судовому засіданні. Доказів його вини у вчиненні перетину державного кордону немає, а ті, які наявні в матеріалах справи доказують лише його перебування біля лінії кордону, тому просить постанову суду першої інстанції скасувати, а справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що стверджується приєднаним до матеріалів справи повідомленням. В судове засідання останній не з'явився, причин неявки не повідомив, заяви про перенесення розгляду справи не подав. Тому вважаю, що розгляд справи слід провести у відсутності скаржника ОСОБА_3

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника відділу прикордонної служби «Самари» Демінського В.В., який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, прихожу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частина перша статті 204-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктом пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.

Частина друга цієї статті передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені групою осіб або особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.

ОСОБА_3 звинувачується у незаконному перетинанні державного кордону України поза пунктом пропуску державного кордону України, вчинене групою осіб.

Його винуватість у вказаному правопорушенні стверджується його визнавальними поясненнями, які він 07 квітня 2015 року дав працівникам прикордонної служби, з яких випливає, що зазначеного числа він разом з ОСОБА_6 проходилися меліоративним каналом та дивилися бобрів. Йдучи вздовж каналу - зустрілися з ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і всі разом продовжили рух. Згодом зустріли прикордонника, який визвав наряд, яким вони були затримані і доставлені до ПВ «Самари». Наміру перетинати державний кордон України у нього не було.

Винуватість ОСОБА_3 також стверджується рапортами працівників прикордонної служби - першого заступника начальника відділу ПС "Самари" капітана ОСОБА_8, старшого лейтенанта ОСОБА_9 та сержанта ОСОБА_10, які 07 квітня 2015 року несли службу в п/н "ПП" та на території Самарівської сільської ради в районі інформаційно-попереджувального знаку 1447 за 350 метрів від лінії державного кордону затримали ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7, за незаконне перетинання державного кордону, схемою місцевості де останні були затримані, виявленою працівниками прикордонної служби в ділянці незаконного перетинання державного кордону України на контрольно-слідовій смузі доріжки зароблених гілкою слідів.

Будь-яких інших порушників державного кордону 07 квітня 2015 року на даній ділянці державного кордону працівниками прикордонної служби не виявлялось, а тому посилання ОСОБА_3 у апеляції, що він державного кордону не перетинав не приймаються до уваги.

Не є підставою для скасування постанови суду і посилання ОСОБА_3 в апеляції, що при затриманні у нього жодних товарів не виявлено, оскільки йому переміщення товарів через митний кордон України поза митним контролем не інкримінувалось, а відсутність у затриманого товарів не свідчить про не вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 204-1 КУпАП.

Жодних доказів, що визнавальні пояснення про незаконний перетин державного кордону при складанні протоколу працівниками прикордонної служби ОСОБА_3 дав під впливом обману у матеріалах справи немає. Таких доказів апелянт не приєднав і до апеляційної скарги. Тому посилання в апеляції ОСОБА_3 на неправдивість його письмових пояснень не заслуговують на увагу.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_3 прооживає в с.Березники, яке знаходиться у кількох кілометрах від державного кордону України, а тому достовірно знав про заборону перетину державного кордону поза місцями пропуску, що і свідчить про наявність у нього умислу на незаконне перетинання державного кордону України.

Всі інші наведені у апеляції доводи також не спростовують доказів, що містяться у постанові суду від 08 квітня 2015 року.

Виходячи з наведеного, підстав для скасування постанови і закриття провадження у справі з обставин, наведених у апеляції, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Ратнівського районного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року щодо нього - без зміни.

Постанова є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя