Справа №: 486/2401/14-п
Провадження № 3/486/12/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області Волкова О. І. при секретарі Коршак О.В. розглянувши матеріали, що надійшли від Южноукраїнського МВ УМВС України у Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої, не одруженої, маючої на утримані двох неповнолітніх дітей: Вікторія, ІНФОРМАЦІЯ_3 - дитина-інвалід, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешкаюча за адресою: пр. Леніна, 2/99 у м. Южноукраїнську Миколаївської області, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5,

за ч.2 ст. 184 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії МИ №017685 від 23.12.2014 року ОСОБА_1 обвинувачується за ч.2 ст. 184 КУпАП, так як ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню малолітніх дітей Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, які мешкають разом з нею за адресою: пр. Леніна, 2/99 у м. Южноукраїнську.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненому не визнала та суду пояснила, що 18.12.2014 року вона була на день народженні, а коли повернулися, то до неї за місцем її мешкання ІНФОРМАЦІЯ_6 прийшла працівник служби у справах дітей - ОСОБА_3 та працівник міліції ОСОБА_2, які склали акт, який вона не читала та не підписувала. Коли працівники служби у справах дітей, приходять провідувати їхню сім'ю, то вони оглядають дитину та складаєють акти, який вона підписує та читає. Підтвердила, що дійсно 18.12.2014 року вживала алкогольні напої, оскільки була на день народженні. 23.12.2014 року до неї прийшов ОСОБА_2 та повідомив, що йому для звітності необхідно скласти протокол, який ним був складений у підїзді, та який вона не читаючи підписала. До відділку міліції її не викликали. Зазначає, що вихованням дитини-інваліда займається протягом 10 років. Працівники служби приходять відвідувати її сім'ю як правило у святкові для їхньої сім'ї дні. Також пояснила, що вона на даний час співмешкає з чоловіком мати якого постійно звертається до соціальних служб з наклепами на неї. Підтвердила факт того, що не бажала проходити у реабілітаційному центрі лікування з дочкою-інвалідом, який працює з 08-00 год. по 12-00 год., пояснює це тим, що коли вона будить дитину дуже зарання, то вона капризує не хоче одягатися і т.д. у звязку з тим, що вона не хоче щоб дитина нервувала не водить її до центру. Вона на власний розсуд займається лікуванням дитини самостійно та за допомоою місцевих лікарів. Організовує відпочинок дитини влітку їздили відпочивати де дитина проходила курс масажу, а також масаж проходила у лікарні за місцем мешкання. З фактами викладеними у протоколі, щодо невиховання нею дітей не згодна, так як вважає, що належним чином виконує батьківські обов'язки перед своїми дітьми. Соціальні служби ставлять питання про відібрання у неї дитини-інваліда, даний позов на даний час розглядається у суді. У судовому засіданні 17.03.2015 року ОСОБА_1 пояснила, що не з'явилася у судове засідання у зв'язку з тим, що мати її співмешканця закрила її у квартирі та вона не мала змоги вийти з неї.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_2, оперуповноважений СКМО Южноукраїнського МВ УМВС України у Миколаївській області, суду пояснив, що ним було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за поданням Служби у справах дітей, яке було спрямоване на імя начальника міліції, яке йому передав його безпосередній керівник. Підтвердив, що він разом із представником служби у справах дітей ОСОБА_3 виходив за місцем мешкання ОСОБА_1 про що складався акт який він підписував, але уважно не читав. При відвідуванні ОСОБА_1 за місцем мешкання вона перебувала в нетверезому стані так як від неї пахло алкоголем, та вона агресивно поводилася. Крім того, він пояснив, що він неодноразово з працівниками Служби у справах дітей відвідує сім'ї за проханням працівників служби за їх телефонним дзвінком. Свідок не зміг пояснити яким чином акт від 10.12.2014 року був надрукований та на якому значиться його підпис як члена комісії, не зміг свідок пояснити суду, що спонукало його скласти даний адміністративний протокол так як лист про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на начальника міліції такої резолюції не містить.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, заступник начальника служби у справах дітей, суду пояснила, що сімя ОСОБА_1 перебуває на обліку у службі у справах дітей з 2010 року, це підтверджується наказом даної служби. Направленню подання послужило те що на телефонну гарячу лінію, особисто до неї звернулися громадяни, які не представилися, назвалися лише сусідами ОСОБА_1 та повідомили, що у їх квартирі на протязі двох тижнів власники розпивають алкогольні напої та між ними відбуваються сварки. До відвідування сімї їх служба часто залучає працівників міліції у телефонному режимі. На обліку у службі перебувають діти як такі, що потрапили у складні життєві обставини у звязку з тим, що мати вживає алкогольні напої та неналежним чином доглядає за дітьми, окрім того, служба використовує інформацію з органів освіти, охорони здоровя. У даній сімї виховується дитина-інвалід, мати якої перебуває у стані алкогольного спяніння та не може за нею належно доглядати. До служби надходять листи з освіти та лікарні. Служба відвідувала сімю, ОСОБА_1 у 2014 році двічі запрошувалася на комісію, проводили бесіди. Обстеження проводять один раз на квартал. На даний час вирішується питання відібрання дитини-інваліда у ОСОБА_1.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3, завідувач сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей, суду пояснила, що 18.12.2014 року до служби у справах дітей надійшов дзвінок, що ОСОБА_1 на протязі двох тижнів вживає алкогольні напої та весь цей час у їх сімї скандали. В сімї, які перебувають у важких життєвих ситуаціях вона виходить з працівником міліції. В дану сімю вона вийшла вперше за дорученням ОСОБА_4. Вихід здійснили близько 16 - 17 години. Прийшовши вони почули, що ОСОБА_1 сварилася зі своїм малолітнім сином. Провівши бесіду з ОСОБА_1, нею було складено акт обстеження у квартирі, та запрошено ОСОБА_1 наступного дня до служби для ознайомлення з актом обстеження умов проживання та проведення профілактичної бесіди. Свідок також підтвердила факт, що вона попередньо зателефонувала працівнику міліції ОСОБА_2, з яким разом і здійснили вихід за місцем мешкання ОСОБА_1. У акті нею було описано те, що вона бачила. Наступного дня ОСОБА_1 у службу не прийшла. Акт було складено 10.12.2014 року, пояснити чому на даному акті відсутній підпис ОСОБА_1 пояснити не змогла. Наступного дня була комісія, щодо ОСОБА_1 проте на комісію вона не зявилася. У зв'язку з неналежною поведінкою у судовому засіданні свідка було замінено на представника сектору опіки, піклування та усиновлення служби у справах дітей ОСОБА_5.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6, вчитель молодших класів суду пояснила, що є класним керівником сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4. Повідомила, що хлопчик навчається добре, завжди охайно одягнений, жодних претензій до матері хлопчика вона не має, та адміністрація школи на раду профілактики матір хлопчика не викликали, на батьківські збори зявляється, якщо її не буває, то згодом приходить і цікавиться.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, начальник УПтаСЗН Южноукраїнської міської ради, суду пояснила, що донька ОСОБА_1 народилася з діагнозом ДЦП та перебуває на обліку у їхній управлінні. Одним із завдань їхньої роботи це є нагляд за використанням коштів, які отримує мати на дитину, а також надання послуги реабілітації дитині. ОСОБА_1 пропонують проводити реабілітацію дитини-інвалідів, проте вона постійно відмовляється. Реабілітація включає в себе індивідуальний план для кожної дитини та проводяться різні заняття. Письмово мати не відмовлялася від даної послуги. Вона отримала коляску від управління, проте з дитиною на вулицю не виходить, що підтверджує, що мати не займається дитиною. Кожного року повідомляється матір про можливість проходження її донькою реабілітації, проте матір кожного разу відмовляється. Так як мати вживає алкоголь та не слідкує за дитиною вони звертаються до Служби у справах дітей з листом, для вжиття щодо матері заходів. З центра соціальних служб, з СМЧ №2 їм часто приходять листи про необхідність вжиття заходів до ОСОБА_1. Спеціаліст, коли виходить за місцем мешкання ОСОБА_1, щоб побачити у яких умовах живе дитина, то часто до квартири не відчиняють двері. Направляючи лист до Служби у справах дітей, наміру притягнення ОСОБА_1 до відповідальності не мала, а лише хотіла, щоб сім'ю взяли під супровід. Однак свідок надати суду письмових доказів щодо пропозицій лікування дитини-інваліда та відмову ОСОБА_1 від лікування надати не змогла. Крім того, у судовому засіданні 28.04.2015 року змінила свою позицію, щодо ОСОБА_1 та стверджувала, що направляючи лист до Служби у справах дітей з проханням вплинути на матір дитини-інвалід, мала намір притягнути матір до адміністративної відповідальності у зв'язку з тим, що остання відмовляється від реабілітаційних послуг в умовах реабілітаційного центру. Також нарікала на роботу суду, щодо тривалості розгляду справи. На її думку суд принижує її честь та гідність з'ясовуючи обставини у справі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, директор центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді, суду пояснила, що у їх центрі сім'я ОСОБА_1 перебуває на обліку з 13.09.2013 року, яка перейшла до них з їх центру попередника. Сімя ОСОБА_1 обліковується як така, що потрапила у важкі життєві ситуації, з ряду причин: виховання дитини-інваліда, вживання батьками алкоголю. Повідомила, що неодноразово самостійно відвідувала дану сім'ю. У звязку з тим, що центр у якому вона є директором, тісно співпрацює з медичними закладами від яких систематично отримують листи, про те, що ОСОБА_1 не виконує обовязків в частині медичного догляду за дитиною-інвалідом, відповідно до цих листів вони реагують, відвідують сім'ю та проводять з нею роботу. Робота з сім'єю здійснювалася з 2012 року, а з 2014 року дану сім'ю взяли під супровід. Відвідуючи сім'ю бачили, що мати не здійснює реабілітаційні заходи та не лікує дитину протягом 2-х років. Лист до лікарні про наявність пролежнів на спині у дитинип-інваліда було спрямовано центром. Офіційного висновку щодо ОСОБА_1 від нарколога до служби не надходило, проте при відвідуванні сім'ї, фахівець, що здійснює соціальний супровід неодноразово помічала, що вона перебуває у стані алкогольного спяніння. Іноді ОСОБА_1 приходила із запахом алкоголю до них у центр, однак, доказів цього вона не має. На даний час прокурором до суду заявлено позов про відібрання у ОСОБА_1 дитини-інваліда.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9, фахівець із соціальної роботи Южноукраїнського міського центру соціальних служб для дітей, сім'ї та молоді суду пояснила, що з квітня 2014 року вона здійснює соціальний супровід сім'ї ОСОБА_1. За період здійснення супроводу рекомендації не виконувалися, тому двічі до служби у справах дітей направлявся лист щодо неналежного виконання ОСОБА_1 та щодо винесення питання на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Южноукраїнської міської ради, щодо неналежного виконання. По відношенні до дитини інваліда мати не належним чином виконувала батьківські обовязки, не забезпечувала дитину лікуванням. Під час відвідування сім'ї дівчинка завжди перебувала у кімнаті на ліжку у лежачому стані, ліжко було брудне, не застелене, волосся у дівчинки розкуйовджене. Кожного разу робили зауваження матері. У звязку з цим у серпні 2014 року центром було спрямовано лист до служби у справах дітей щодо винесення питання на комісію. Кожного разу вона складає акт візиту де описує все що побачила. При візиті мати була у стані спяніння, мала характерний запах.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10, дільничний педіатр СМЧ№2, суду пояснила, що ОСОБА_1 вона знає, так як остання виховує дитину-інваліда дитинства. У 2014 році огляд дитини проводився 04 листопада 2014 року, коли ОСОБА_1 з дитиною проходила медичний огляд та 07 листопада 2014 року, коли мати приходила на прививку на пробу манту. Нарікань щодо догляду за дитиною не було. 02.02.2015 року нею проводився спільний огляд з медсестрою та представниками соціальних служб, даний огляд проводився за місцем мешкання, з дитиною було все добре, але була агресивна поведінка матері. Дитина має відсталий розвиток у звязку з захворюванням. Огляд дитини було здійснено на підставі листа із соціальної служби, про те, що при виході за місцем мешкання дитини у неї на спині були пролежні. При огляді нею дитини 02.02.2015 року пролежні виявлені не були, лише дитина була не причесана. Вона як лікар-педіатр здійснює нагляд за дитиною-інвалідом з народження по лютий 2014 року та з вересня 2014 року по теперішній час.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11, дитячий невропатолог СМЧ№2, суду пояснила, що ОСОБА_1 їй відома, як матір дитини-інваліда. На перших двох роках життя ОСОБА_1 з дитиною направляли в обласну лікарню, проте вона не їздила, проводили бесіду і на третьому році життя дитині було оформлено інвалідність. У 2007-2008 роках проходила реабілітацію та 2010 році дитина захворіла тому повернута додому. Стан дитини є важким. Вважає, що догляд за дитиною матір здійснює не належним чином, а саме матір не виконує рекомендацій УПСЗН Южноукраїнської міської ради щодо відвідування реабілітаційного центру.

Допитана у судовому засіданні 25.02.2015 по 28.04.2015 року свідок ОСОБА_5, представник служби у справах дітей, суду пояснила, що дана сімя перебуває на обліку як така, що потрапила у важкі життєві ситуації, з ряду причин: виховання дитини-інваліда, вживання батьками алкоголю. У звязку з цим представники служби мають право відвідувати дану сім'ю та складати акти обстеження. До їх служби звернулася свекруха ОСОБА_1, так як остання не належним чином здійснює догляд за дітьми та зловживає алкогольними напоями. Свідок не змогла пояснити чому не виконана ухвала суду від 12.02.2015 року щодо забезпечення соціальними службами зобов'язання нагляду та догляду за дитиною-інвалідом на час перебування ОСОБА_1 у судового засіданні. Також не змогла пояснити свідок чому нею проігноровано колегіальне рішення соціальних служб, які перебували у судовому засіданні 12.02.2015 року, якими і було запропоновано суду забезпечити явку ОСОБА_1 на слідуюче судове засідання, а на власний розсуд вручила ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи та звернулася з пропозицією про влаштування її дитини-інваліда до відділення соціальної реабілітації центру територіального обслуговування. У судовому засіданні не змогла пояснити чому вона привела у судове засідання жінку, яку суд не викликав, яка себе вела агресивно по відношенню до суду, що змусило суд після оголошення перерви викликати наряд міліції.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_12, начальник служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради, суду пояснив, що у службі працює недавно, та що йому відомо, що на даний час вирішується питання за позовом прокурора про відібрання дитини-інваліда у ОСОБА_1.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.12.2014 року оперуповноваженим СКМД Южноукраїнського МВ УМВС України у Миколаївській області ОСОБА_2, складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 184 КУпАП, так як остання ухиляється від виконання батьківських обовязків по вихованню малолітніх дітей Вікторії, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, які мешкають разом з нею за адресою: пр. Леніна, 2/99 у м. Южноукраїнську. (.а.с.1)

Даний протокол було складено працівником міліції на підставі листа Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 від 18.12.2014 року (а.с.2)

Управління праці та соціального захисту населення Южноукраїнської міської ради спрямувало листа на начальника Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради з метою вплинути на матір дитини - інваліда ОСОБА_1. (а.с.23).

Судом встановлено, що за телефонним дзвінком ОСОБА_3 - завідувача сектору опіки, піклування та усиновлення Служби у справах дітей, працівник міліції ОСОБА_2, яким в подальшому було складено протокол, який на даний час розглядається, вийшов разом з нею за місцем мешкання ОСОБА_1 про що свідчить акт обстеження умов проживання (а.с.9), який був виготовлений на комп'ютері та підписаний лише працівником міліції та представником служби не того ж дня, а значно пізніше.

У судовому засіданні встановлено, що працівник міліції склав даний протокол за пропозицією соціальних служб міста на що вказує логічність та послідовність дій останніх, що підтверджується зверненнями служб до правоохоронних органів.

Сімейний кодекс України містить обмежений перелік підстав для відібрання дітей від їхніх батьків це ухилення від обовязків з догляду, жорстоке поводження з дитиною, хронічний алкоголізм і наркозалежність батьків, експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва.

Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України до обов'язкві батьків щодо виховання та розвитку дитини відносяться:

- батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

- батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

- батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

- батьки зобов'язані поважати дитину.

- передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

- забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини.

- забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Стаття 151 Сімейного кодексу України передбачені права батьків щодо виховання дитини:

- батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

- батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

- батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до Конституції України ст. 32«Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України…» ст.51 «…Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою».

Згідно з Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року ст. 111 «…Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків»., ст. 112. «Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини…Держава надає батькам … допомогу у виконанні ними своїх обовязків щодо виховання дітей…, захищає права сімї».

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом 10 років постійно перебуває з дитиною та здійснює за нею догляд.

На переконання суду соціальні служби міста Южноукраїнська, тобто, органи державної влади зосередили зусилля на притягнення матері до адміністративної відповідальності та відібрання у неї дитини-інваліда лише на підставі того, що мати відмовляється від проходження реабілітації у реабілітаційному центрі.

Соціальним службам надається державою певна свобода розсуду, щодо встановлення державного супроводу над дитиною-інвалідом, але висновки цих служб повинні базуватися на ретельному аналізі та пропозиції щодо подолання проблем.

Суд ставить під сумнів адекватність відповідної доказової бази щодо винуватості ОСОБА_1 у неналежному вихованні дітей.

Суд зазначає, що провадження у справі судом розпочате 05.01.2015 року та розглядалося судом тривалий час із-за неналежної поведінки ОСОБА_1, яка таким чиномвисловл.є свій супротив соціальним службам міста.

На час розгляду справи соціальні служби не назвали жодного дієвого заходу щодо поліпшення стану здоровя дитини-інваліда, не змогли назвати і рекомендації, які б вони запропонували матері.

Суд констатує факт, що протокол складено за не виховання обох неповнолітніх дітей, а фактично стоїть питання про невиконання батьківських обов'язків, щодо дитини-інваліда, яке пов'язують соціальні служби лише з не проходженням дитиною лікування у реабілітаційному центі, що є не природним, залишивши за межами те, що ОСОБА_1 постійно перебуває з дитиною та здійснює за нею догляд протягом 10 років з яких два останіх під наглядом соціальних служб.

Щодо неповнолітнього сина ОСОБА_13, 2007 року, то мати здійснює належне виховання що підтверджується показами класного керівника.

Суд враховує особливу ситуацію та переконаний у тому, що соціальні служби міста в особі держави повинні докладати більш зусиль щодо забезпечення гідності дитини-інваліда на рівні із здоровими людьми.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження по справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 283-284 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області, протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського судуОСОБА_14