Справа №639/3845/15-п
Провадження №3/639/719/15
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2015 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Курила В.О., за участю: секретаря судового засідання Боровської М.І., прокурора - Мороко О.О., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові адміністративний матеріал, який надійшов із прокуратури Ленінського району м. Харкова у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який працював на посаді військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, до адміністративної відповідальності за вчинення корупційних правопорушень не притягувався, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , відповідно до наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України №135 від 30.03.2012 року, призначений на посаду військового комісару Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату міста Харкова, має спеціальне звання - полковник.
Відповідно до ст.28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно статті 30 Статуту, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язання перевіряти їх виконання.
Статтею 58 Статуту визначено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, за забезпечення охорони державної таємниці, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за додержання принципів соціальної справедливості.
Відповідно до функціональних обов`язків Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою: за бойову та мобілізаційну готовність військового комісаріату; за підготовку і успішне проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів на території Жовтневого та Ленінського районів м. Харкова; за підготовку молоді до військової служби проведення призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом, на військову службу у військовому резерві.
Крім того, військовий комісар повинен: підтримувати військовий комісаріат у постійній готовності до проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів; здійснювати розробку планів з проведення мобілізації на території Жовтневого та Ленінського районів м. Харкова; керувати проведенням призову на військову службу та виконанням планових завдань по відбору і призову молоді на військову службу за контрактом у військові частини та підрозділи силових структур України; щомісячно і по закінченню певного періоду навчання проводити підсумки мобілізаційної підготовки і стану військової та виконавчої дисципліни.
Таким чином, ОСОБА_1 , як військова посадова особа офіцерського складу Сухопутних військ Збройних Сил України, є суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення відповідно до п.п.«г» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».
13.11.2014 року о 09 год. 39 хв. до кабінету №14 військового комісару Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова територіального управління «Північ», що за адресою: АДРЕСА_2 , прибув ОСОБА_2 з метою отримання військового квитка.
Під час знаходження в службовому кабінеті військового комісару, ОСОБА_2 пояснив ОСОБА_1 , про необхідність отримання ним військового квитка, надання якого у нього вимагають за місцем працевлаштування для подальшої роботи. В ході бесіди ОСОБА_1 відмовив ОСОБА_2 у видачі військового квитка, пояснивши, що спочатку він направить відповідні матеріали до прокуратури для притягнення ОСОБА_2 до відповідальності, а вже після цього буде вирішено питання щодо видачі військового квитка ОСОБА_2 .
В подальшому, на повторне прохання ОСОБА_2 з аналогічного приводу та вирішення питання без втручання прокуратури, ОСОБА_1 запропонував йому сплатити 3000 грн., на що ОСОБА_2 відповів, що такі умови він не може виконати, оскільки дана сума для нього зависока. Тоді ОСОБА_1 сказав ОСОБА_2 сплатити скільки він зможе і вони узгодили суму в розмірі 1000 грн. та домовились, що ОСОБА_2 сплатить через банк грошові кошти в сумі 85 грн. та отримає довідку. Як пояснив ОСОБА_2 , на той час військових квитків не було, тому він отримав довідку, яка видається замість військового квитку.
Згідно Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу та Положення про військовий квиток офіцера запасу, затвердженого Указом Президента України № 263/94 від 25.05.1994 року, військові квитки видають районні (міські) військові комісаріати під час призову громадян на військову службу, зарахування їх до військового навчального закладу, звільнення у запас або зняття з військового обліку за станом здоров`я.
13.11.2014 року о 12 год. 20 хв., знаходячись в службовому кабінеті військового комісару Жовтневого ОРВК м. Харкова територіального управління «Північ», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 залишив у вказаному ОСОБА_1 місці (на краю стола), узгоджену суму у розмірі 1000 грн. в якості дарунка. Після цього, ОСОБА_2 залишив приміщення кабінету, а ОСОБА_1 підійшов до столу та забрав грошові кошти, які залишив ОСОБА_2 .
Також, під час проведення оперативно-розшукових заходів в рамках оперативно-розшукової справи №1014036 від 07.08.2014 року, за завданням УБОЗ ГУМВС України в Харківській області, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Харківської області Грошевої О.Ю. від 13.10.2014 року, проведено оперативно-розшукові заходи: аудіо-відео контроль особи у публічно недоступних місцях - службовому кабінеті №14 військового комісару Жовтневого ОРВК м. Харкова за адресою: АДРЕСА_2 . Так, за наслідками проведення даних заходів зафіксовано розмову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також момент передачі грошових коштів ОСОБА_1 .
Відповідно до п.п. «г», п.1 ч.1 ст.4 та п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_1 , як військовій посадовій особі Збройних Сил України, заборонено безпосередньо або через інших осіб одержувати дарунки (пожертви) від юридичних або фізичних осіб за рішення, дії чи бездіяльність в інтересах дарувальника, що приймаються, вчиняються як безпосередньо такою особою, так і за її сприяння іншими посадовими особами та органами.
Таким чином, ОСОБА_1 , обіймаючи посаду військового комісару АДРЕСА_3 , діючи умисно, достовірно знаючи про встановлену законом заборону щодо одержання дарунка, переслідуючи корисливу мету порушив її та одержав від ОСОБА_2 дарунок у вигляді грошових коштів в сумі 1000 гривень, в якості винагороди за сприяння в отриманні ОСОБА_2 військового квитку, а також за подальше приховування адміністративного правопорушення, тобто порушив вимоги п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та вчинив дії, які містять ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП.
Постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Янченкова О.С. від 20.04.2015 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0000044 за вказаним фактом - закрито, у зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно у листопаді 2014 року він отримав грошові кошти від ОСОБА_2 , що вимушений був зробити через відсутність фінансування Збройних сил України, при цьому отримані гроші він витратив на придбання спеціальної форми (5 комплектів курток) для бійців, які воюють у зоні АТО. З пояснень ОСОБА_1 встановлено, що він вину у вчиненому діянні визнає добровільно, повністю підтверджує обставини вчинення правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється.
Прокурор під час судового засідання зазначив, що вина особи у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення підтверджується наявними матеріалами, у зв`язку з чим він просить притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.172-5 КУпАП.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими та перевіреними судом, а саме: 1) змістом протоколу №4 від 20.04.2015 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 у протоколі (а.с.2-7); 2) протоколом допиту ОСОБА_1 від 07.04.2015 року та протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 05.02.2015 року, якими підтверджено факт передачі грошових коштів (а.с.9-12, 21-23); 3) протоколом про хід та результати оперативно-розшукового заходу із застосуванням технічних засобів, який тимчасово обмежує права та свободи громадян, в якому зафіксовано зміст розмов між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; 4) копією постанови слідчого в ОВС другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Янченкова О.С. від 20.04.2015 року про закриття кримінального провадження; 5) витягом з наказу першого заступника начальника Генерального штабу ЗСУ №135 від 30.03.2012 року про призначення ОСОБА_1 на посаду військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також його функціональними обов`язками (а.с.28-30).
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, вчинив дії направлені на порушення встановленої законом заборони щодо одержання дарунка (пожертви), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-5 КУпАП (в редакції Закону, яка діяла на момент вчинення правопорушення).
Вивченням особи правопорушника встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді військового комісару Жовтневого об`єднаного районного військового комісаріату м. Харкова, з 29.01.2015 року звільнений із займаної посади, одружений, має на утриманні матір пенсіонерку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є інвалідом ІІ групи, а також непрацездатну дружину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має захворювання гіпертонічна хвороба ІІІ ступеня, до кримінальної чи адміністративної відповідальності раніше не притягався.
Згідно положень ст.34 КУпАП, до обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , суд відносить щире каяття.
Відповідно до вимог ст.35 КУпАП обставини, які обтяжують відповідальність, судом не встановлені.
У відповідності до вимог ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення судом враховується характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи всі вищезазначені обставини суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 необхідно накласти адміністративне стягнення в межах санкції за ч.2 ст.172-5 КУпАП у вигляді штрафу із конфіскацією дарунка, що буде достатньою та необхідною мірою відповідальності для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
На підставі ст.ст.4, 6, 8, 26 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» №3206-VI від 07.04.2011 року, керуючись вимогами ст.ст.245, 251, 252, 268, 283, 284, 294 КУпАП, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, із конфіскацією дарунка - грошових коштів на суму 1000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (отримувач коштів ГУДКС України у Жовтневому районі м. Харкова Харківської області, код отримувача 37999612, банк отримувача ГУДКСУ у Харківській області, код банку отримувача (МФО) 851011, р/р отримувача 0008, код класифікації доходів бюджету 22030001) судовий збір в розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 коп.).

Строк пред`явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 (десяти) днів з дня винесення постанови.

Суддя В.О. Курило