Провадження № 33/795/118/2015
Категорія - ч. 2 ст. 187 КК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року місто Чернігів

за участі:

прокурора - Кириченка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою прокурора на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 листопада 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець села Скитьки Ріпкинського району Чернігівської області, громадянин України, з середньо спеціальною освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий в АДРЕСА_1 раніше неодноразово судимий,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 187 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням стягнення у виді адміністративного арешту строком на три доби.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_1 був визнаний винним у тому, що він 04.10.2014 року, перебуваючи під адміністративним наглядом, згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова, не з'явився за викликом до ДПМ для подання пояснень з питань пов'язаних з виконанням правил адміністративного нагляду, чим порушив вимоги адміністративного нагляду.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова, а провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, у зв'язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що про незаконність даної постанови прокуратурі міста Чернігова стало відомо лише після надання Чернігівським МВ УМВС України в Чернігівській області відповіді на запит прокуратури та, в подальшому, під час ознайомлення з матеріалами адміністративної справи щодо ОСОБА_1 та отримання з неї копій документів, що підтверджують інвалідність ОСОБА_1, в зв'язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження.

Вказує на те, що приймаючи рішення у даній справі суддя, у порушення вимог ст.ст. 23, 32, 33, 245 КУпАП, не звернув уваги на той факт, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, що підтверджується його пенсійним посвідченням, та виніс постанову, якою наклав на нього стягнення у виді адміністративного арешту. В даному випадку, з врахуванням того, що ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи, суд не мав законних підстав для призначення такої міри стягнення.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу, просив скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 листопада 2014 року, закривши провадження у справі, так як на час розгляду закінчились строки притягнення особи до адміністративної відповідальності визначені статтею 38 КУпАП.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з'явилась , хоча про час та місце слухання справи була сповіщена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила , заяв про відкладення справи на іншу дату не подавала. З урахуванням того що вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП України , обов'язкова присутність особи при розгляді її справи апеляційним судом не передбачена , суд вважає можливим розглядати вказану справу у відсутності останньої.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон) внесено зміни до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якими обмежено права прокурора на здійснення нагляду за додержанням законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення. Зокрема, у ч. 5 ст. 7 КУпАП визначено, що прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Крім цього, підпунктом 2 пункту 5 Прикінцевих положень Закону внесено зміни до ч. 2 ст. 294 КУпАП, що містить перелік суб'єктів, яким надано право оскарження постанови суду у справі про адміністративні правопорушення. Прокурор у переліку таких суб'єктів не зазначений. Разом із тим, право прокурора на оскарження постанови суду у справі про адміністративні правопорушення передбачено ч. 1 ст. 250 КУпАП, відповідно до якої прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів у провадженнях по справах про адміністративне правопорушення, має право оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення.

Частиною другою статті 250 КУпАП передбачена обов'язкова участь прокурора під час розгляду судом проваджень про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-4 - 172-9 КУпАП.

Відповідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ вих. № 9-749/0/4-15 від 30.04.2015 року, виходячи із системного підходу до розуміння норм КУпАП, визначено, що право прокурора на апеляційне оскарження постанови місцевого суду з огляду на зміни, внесені підпунктом другим пункту 5 Прикінцевих положень Закону, може бути реалізовано винятково у випадках, передбачених КУпАП, а саме: 1) під час здійснення нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян (ч. 5 ст. 7 КУпАП) та 2) під час участі у провадженнях про адміністративні корупційні правопорушення (статті 172-4 - 172-9 КУпАП). За інших обставин право на апеляційне оскарження постанови місцевого суду у прокурора не виникає.

Отже, суд апеляційної інстанції знаходить за можливе прийняти до розгляду та розглянути по суті апеляційну скаргу прокурора у даному провадженні.

При цьому, перевіривши викладені у апеляційній скарзі доводи щодо поважності причин пропуску строку на апеляцій оскарження, суд вважає їх достатньо поважними та вважає за необхідне поновити прокурору строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, суд зазначені вимоги закону не виконав, крім того, вдався в своєму рішенні до суперечливих висновків.

При цьому, суд першої інстанції при розгляді матеріалів справи недостатньо ретельно перевірив всі обставини справи.

Притягуючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 187 КУпАП, суд першої інстанції припустився грубих порушень вимог статті 268 КУпАП, а саме частини другої, відповідно до якої при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не приклав достатньо зусиль та не використав всі, передбачені законодавством можливості, для виклику особи, що притягується до адміністративної відповідальності, до зали судових засідань, з метою повного та всебічного розгляду матеріалів.

При визначенні виду стягнення суд першої інстанції не врахував вимоги частини другої статті 32 КУпАП, якою чітко визначено, що адміністративний арешт не може застосовуватись до вагітних жінок, жінок, що мають дітей віком до дванадцяти років, до осіб, які не досягли вісімнадцяти років, та до інвалідів першої і другої групи.

Під час апеляційного перегляду було встановлено, що ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення за № НОМЕР_1.

Крім того, розглянувши справу без участі ОСОБА_1, суд першої інстанції в порушення вимог частини першої статті 285 КУпАП в триденний строк не надіслав особі копію постанови у справі. При цьому, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що суд першої інстанції не дотримався вимог вказаної статті, оскільки копія постанови суду від 04 листопада 2014 року взагалі не була надіслана особі, щодо якої її було винесено.

Викладені обставини вказують на те, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає безумовному скасуванню, оскільки її винесено з істотними порушеннями вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Однак, згідно вимог ст. 247 п.7 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду, може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше трьох місяців з дня його виявлення.

З дня вчинення правопорушення встановленого судом, пройшло більше трьох місяців, що свідчить про те що на даний час строки накладення адміністративного стягнення збігли, що перешкоджає подальшому провадженню по справі, та позбавляє апеляційний суд можливості перевірити доводи апеляційної скарги щодо всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КУпАП та встановити винність чи не винуватість ОСОБА_1 в скоєнні зазначеного правопорушення.

За наведених вище обставин, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 закриттю у зв'язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 32, 38, 268, 247 п. 7, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 4 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 187 КУпАП закрити, у зв'язку із закінченням строків притягнення особи до адміністративної відповідальності, які визначені статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

Суддя С. В. Воронцова