АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м. Київ

Апеляційний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Приндюк М.В.,

за участю представника ОСОБА_1: ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, шляхом порушення п. 11.4 Правил дорожнього руху України, та закрито провадження у даній справі в даній частині на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в частині порушення п.12.1 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. Копію даної постанови, копію висновку експерта та копії аркушів справи про адміністративні правопорушення 2-5, які стосуються водія ОСОБА_4 направлено до Дніпровського ВДАІ МВС України в м. Києві для виконання вимог КУпАП.

Згідно постанови суду, 21 листопада 2014 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул. Братиславська, 54 в м. Києві, на дорозі з двостороннім рухом, яка має три смуги для руху в одному напрямку, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху та виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги при виявленні перешкоди для руху, яку водій об'єктивно був спроможний виявити та не вжив заходів для зменшення швидкості руху та зупинки транспортного засобу та/або безпечного об'їзду перешкоди, а саме автомобіля НОМЕР_2, внаслідок чого між ними сталось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення п.11.4, п.12.1, п. 12.3 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду захисник ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просить постанову суду змінити та виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови вказівки проте, що в діях водія ОСОБА_4 вбачається порушення Правил дорожнього руху передбачених пунктами 10.1 та 11.4 ПДР України та про передачу адміністративного матеріалу для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4

Стверджує що рішення в цій частині є незаконним, та таким, що не відповідає вимогам КУпАП. Вказує, що суд не мав права направляти матеріали про адміністративне правопорушення до іншого органу.

На думку апелянта, суд повинен був розглядати справу відносно особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, тобто відносно ОСОБА_3 крім того, як вважає захисник, суд помилково фактично визнав вину ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_1 підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.

Апелянт оскаржує постанову суду в частині направлення копії даної постанови, копії висновку експерта та копії аркушів справи про адміністративні правопорушення 2-5, які стосуються водія ОСОБА_4 до Дніпровського ВДАІ МВС України в м. Києві для виконання вимог КУпАП.

Постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 рокуне є остаточним рішенням по справі відносно ОСОБА_4

Повернення справи про адміністративні правопорушення для дооформлення до органу, який її направив для розгляду до суду не передбачено діючими нормами КУпАП, але є судовою практикою, схваленою Верховним Судом України (наприклад, абз. 5 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»).

Таким чином, в постанові суду фактично не прийняте рішення про наявність або відсутність у діях ОСОБА_4складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,а отже, і відсутній предмет оскарження.

Крім того, згідно вимог ст. 294 КУпАП, постанову судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Захисник ОСОБА_5, не є такою особою, а діє від імені ОСОБА_1 яка не є учасником ДТП, що суперечить вимогам ст. 294 КУпАП.

За таких обставин, вважаю, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню захиснику ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2015 рокуповернути захиснику ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що вона не підлягає розгляду.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва Приндюк М.В