Справа № 307/52/15-п
П О С Т А Н О В А

03.04.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Дідика В.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кустрья М.М., розглянувши апеляційне подання старшого прокурора відділу прокуратури області Малицького С.І. на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2015 в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

постановою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2015 провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Підставою для прийняття відповідного рішення слугували матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення та протокол № 682/2/Б про порушення Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 12.01.2015. ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови Тячівської районної державної адміністрації, будучи державним службовцем та згідно з частиною 6 статті 5 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єктом, який бере участь у запобіганні, виявленні, а також припиненні корупційних правопорушень, порушив вимогу щодо невідкладного у письмовій формі повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, передбачену п. 2 ч. 1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. 16-1 Закону України «Про державну службу» та ст. 15 Закону України «Про правила етичної поведінки».

Встановлено, що відповідно до розпорядження Президента України № 754/2014-рп від 24.04.2014 ОСОБА_1 призначено головою Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області. Відповідно до розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації № 64-к від 29.04.2014 ОСОБА_1 приступив до виконання повноважень голови Тячівської районної державної адміністрації з 29.04.2014. Відповідно до розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 62-р від 29.04.2014 ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг державного службовця.

Згідно з розпорядженнями голови Тячівської районної державної адміністрації № 249 від 29.05.2014, № 307 від 24.06.2014, № 362 від 29.07.2014, № 405 від 28.08.2014 ОСОБА_1 премійовано працівників Тячівської районної державної адміністрації, в тому числі й себе особисто, з урахуванням чого відділом фінансово-господарського забезпечення апарату Тячівської районної державної адміністрації ОСОБА_1 нараховані на підставі вказаних розпоряджень премії на загальну суму 10746,18 та фактично видані 8423,05 грн. за рахунок коштів економії фонду заробітної плати.

За даними Закарпатської обласної державної адміністрації (листи № 86118/06-16 від 09.12.2014, № 06-12/12 від 05.01.2015) питання преміювання голови Тячівської районної державної адміністрації у травні - серпні 2014 року відповідно до вимог п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівникам апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», облдержадміністрацією не погоджувалось.

Згідно з даними Закарпатської облдержадміністрації (листи № 01-13/399 від 06.11.2014, № 06-12/12 від 05.01.2015) у період з 01.01.2014 по 06.11.2014 письмові повідомлення про наявність конфлікту інтересів у голів райдержадміністрацій, в тому числі й у ОСОБА_1, до обласної державної адміністрації не надходили.

З урахуванням вказаного, ОСОБА_1, будучи головою Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, а також суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно з Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», умисно порушив вимогу щодо невідкладного у письмовій формі повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів під час преміювання себе особисто, з урахуванням чого його дії кваліфіковано за ст. 172-7 КУпАП.

Закриваючи провадження в справі, суддя районного суду виходив з того, що сам по собі факт перебування особи на посаді голови райдержадміністрації, тобто перебування в статусі суб'єкта корупційного діяння та неправильного нарахування собі грошової винагороди не створює конфлікту інтересів, так як факт вчинення вказаного в протоколі порушення не може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень в сенсі ст. 172-7 КУпАП. На думку суду, незалежно від того, чи повідомив би ОСОБА_1 голову ОДА про те, що виніс розпорядження, яким в порушення пункту 6 постанови КМУ № 286 від 09.03.2006 преміював себе особисто чи ні, суть порушення порядку преміювання не змінюється і воно не перестає бути порушенням, так як особа вже прийняла рішення всупереч передбаченому підзаконним нормативним актом порядку. Крім того, у згаданій постанові Кабінету Міністрів України не передбачено необхідності голові райдержадміністрації ні погоджувати своє особисте преміювання з облдержадміністрацією, ні повідомляти її про винесення відповідного розпорядження. Аналізуючи положення пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України № 286 від 09.03.2006 суд прийшов до висновку, що голова райдержадміністрації ні з погодженням облдержадміністрації, ні без такого погодження не вправі преміювати себе особисто та своїх заступників. За таких обставин в діях ОСОБА_1 може мати місце склад іншого порушення, але не адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП. Крім того, зміст ч. 1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» при визначенні засад врегулювання конфлікту інтересів розрізняє поняття можливості виникнення конфлікту інтересів та наявності конфлікту інтересів, а КУпАП, в своє чергу, передбачає відповідальність лише за неповідомлення про наявність конфлікту інтересів, існування якого за матеріалами справи не було доведено.

В апеляційному поданні старшого прокурора відділу прокуратури області Малицького СІ. від 06.03.2015 (відмітка про одержання Тячівським районним судом від 10.03.2015, а.с. 150) ставиться питання про скасування постанови судді Тячівського районного суду від 25.03.2015 та прийняття нової про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу.

Апеляційне подання прокурора вмотивоване неповним з'ясуванням суддею усіх фактичних обставин справи, неналежною оцінкою наявних в матеріалах справи доказів, невірним трактуванням та застосуванням норм антикорупційного законодавства, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення про закриття провадження.

На думку апелянта, ОСОБА_1 при прийнятті рішення щодо свого преміювання виконував функції представника влади, був зацікавлений в отриманні премії та умисно порушив вимоги п. 6 постанови Кабінету Міністрів України № 286 від 09.03.2006, з урахуванням чого особиста зацікавленість останнього впливала на об'єктивність виконання ним своїх службових обов'язків, зокрема при прийнятті рішення щодо преміювання.

В судове засідання з розгляду апеляційного подання прокурор не з'явився, не повідомивши причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час слухання справи.

Заслухавши виступи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Кустря М.М., які проти апеляційного подання заперечували та просили суд залишити постанову без змін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційного подання, апеляційний суд приходить до переконання, що таке підлягає поверненню апелянту без розгляду з огляду на наступне.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

На підставі частини другої статті 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Крім того, постанову в справі про адміністративне правопорушення, згідно з ст.287 КУпАП, може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Згідно з частиною п'ятою статті 7 КУпАП, прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Беручи до уваги те, що здійснення в межах компетенції заходів щодо виявлення, припинення та розслідування корупційних правопорушень не відноситься до конституційної функції органів прокуратури щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокурор в даному випадку не наділений повноваженнями щодо апеляційного оскарження винесеної в справі постанови в контексті положень ст.ст. 7, 287, 294 КУпАП, тобто вийшов за межі компетенції всупереч вимогам закону.

Згідно з частиною третьою статті 8 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Статтю 290 КУпАП, якою передбачались повноваження прокурора щодо внесення подання на постанову в справі про адміністративне правопорушення упродовж десяти днів з дня винесення постанови, виключено на підставі Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 «Про прокуратуру», положення якого частково набули чинності 26.10.2014 (Голос України від 25.10.2014 №206), відтак оскарження постанови прокурором після набрання чинності окремими положеннями вказаного Закону України є безпідставним та необгрунтованим, свідчить про наявність правових підстав для повернення апеляційного подання неналежному суб'єкту оскарження без розгляду.

Таким чином, керуючись ст. 7, 8, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційне подання старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області Малицького СІ. на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 25.02.2015 про закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення - повернути прокурору без розгляду.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: