П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2015 Справа №607/1180/15-п

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Делікатної Л.В.

за участю секретарів Клюхи І.М., Музики О.М.

прокурора Василишин К.В.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали справи про адміністративне корупційне правопорушення, які надійшли із Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працюючого юрисконсультом «Укрінбанк», жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП, ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, 23 липня 2014 року о 12 годині, будучи звільненим з посади головного спеціаліста юридичного відділу апарату Тернопільської облдержадміністрації, будучи державним службовцем 5-ої категорії 10 рангу та відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» будучи субєктом відповідальності за корупційне правопорушення, з метою приховати власні доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період з 23 липня 2014 року по 15 січня 2015 року не подав до відділу кадрів Тернопільської ОДА декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та суду пояснив, що 16 червня 2014 року він призначений на посаду завідувача сектору з упровадження економічних реформ патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації, йому присвоєно десятий ранг державного службовця. При прийняті на роботу він ознайомлювався із обмеженнями, встановленими Законами України «Про державну службу», «Про засади запобігання і протидії корупції», про що ставив свій підпис у відповідних бланках. При звільненні, 23 липня 2014 року ним було заповнено декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік, до часу звільнення та подано у відділ кадрів, однак кому саме він не пригадує. Зважаючи на викладене вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та просить провадження у справі закрити.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні корупційного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення повністю доведена матеріалами справи та просить притягнути останнього до адміністративної відповідальності.

Захисник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав пояснення ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Заслухавши думку осіб, які брали участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, дослідивши матеріали справи, суд, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_2, вважає, що його вина у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, повністю доводиться наступними зібраними, дослідженими та оголошеними в судовому засіданні доказами.

Відповідно до розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 200-к від 16 червня 2014 року «Про призначення ОСОБА_3, ОСОБА_2 та присвоєння їм рангів державного службовця» ОСОБА_2 призначено на посаду завідувача сектору з упровадження економічних реформ патронатної служби апарату Тернопільської обласної державної адміністрації та присвоєно 10 ранг державного службовця (а.с.36).

16 червня 2014 року ОСОБА_2 попереджений про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про засади запобігання і протидії корупції», щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби (а.с. 28, 30).

Згідно розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації № 253-к від 23 липня 2014 року «Про звільнення ОСОБА_2С.» ОСОБА_2 звільнено з посади головного спеціаліста юридичного відділу апарату Тернопільської обласної державної адміністрації за угодою сторін (а.с. 11).

Відповідно до листа начальника управління юридичної та кадрової роботи апарату обласної державної адміністрації ОСОБА_4, адресованого начальнику УБОЗ УМВС України в Тернопільській області, від 15 січня 2015 року, ОСОБА_2, 23 липня 2014 року звільнений з посади головного спеціаліста юридичного відділу апарату Тернопільської обласної державної адміністрації та не подав декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру (а.с. 10).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що працює на посаді начальника управління юридичної та кадрової роботи апарату Тернопільської обласної державної адміністрації. В січні 2015 року працівниками УБОЗ УМВС України в Тернопільській області проводилася перевірка з питань дотримання корупційного законодавства. Під час цієї перевірки в особовій справі ОСОБА_2, який звільнений з посади 23 липня 2014 року, було виявлено відсутність декларації за 2014 рік, яку він повен був подати під час звільнення. Зі слів працівників відділу кадрової роботи Тернопільської обласної державної адміністрації (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7Т.) йому стало відомо, що вказаної декларації ОСОБА_2 не подавав, хоча вони (працівники відділу кадрів) наголошували йому на цьому.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що працює на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи управління юридичної та кадрової роботи апарату Тернопільської обласної державної адміністрації. В її обовязки входить ведення особових справ працівників, оформлення документів при прийнятті на роботу та звільненні з роботи, внесення записів в трудові книжки. Разом з нею у відділі працюють ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Остання, у випадку її відсутності виконує покладені на неї обовязки. В день звільнення ОСОБА_2, 23 липня 2014 року, вона знаходилася на лікарняному, а тому її обовязки виконувала ОСОБА_6 З дня виходу на роботу і по день проведення перевірки працівниками УБОЗ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_2 їй декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік не подавав. Хоча в кінці 2014 року, приблизно в грудні, вона перевіряла особові справи працівників Тернопільської обласної державної адміністрації та виявила в особовій справі ОСОБА_2 відсутність декларації за 2014 рік, яку він зобовязаний був подати при звільненні, після чого одразу ж зателефонувала останньому. В січня 2015 року, під час перевірки працівниками УБОЗ УМВС України в Тернопільській області особових справ працівників Тернопільської обласної державної адміністрації, під час якої вона була присутня, було виявлено, що в особовій справі ОСОБА_2 відсутня декларація про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. Крім цього, вказала, що кожному працівнику, який звільняється вони наголошують про необхідність подачі декларації, а ті декларації, які працівники подають в обовязковому порядку долучаються до особових справ.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що працює на посаді заступника начальника управління начальника відділу кадрової роботи управління юридичної та кадрової роботи апарату Тернопільської обласної державної адміністрації. Під час звільнення ОСОБА_2, 23 липня 2014 року, головний спеціаліст відділу кадрової роботи ОСОБА_5 знаходилася на лікарняному, тому її обовязки виконувала ОСОБА_6, яка і оформляла документи, повязані із його звільненням, особисто вона видавала йому трудову книжку. Зі слів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 знає, що ОСОБА_2 не подав у Тернопільську обласну державну адміністрацію при звільненні декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. Особисто їй ОСОБА_2 декларації за 2014 рік не подавав. Крім того вона виключає можливість зникнення вищевказаної декларації, оскільки всі документи, які подають працівники Тернопільської ОДА, одразу долучаються до особових справ, які знаходяться в металевій шафі, яка закривається на ключ. Доступ до цієї шафи має вона, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що працює на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи управління юридичної та кадрової роботи апарату Тернопільської обласної державної адміністрації. Під час звільнення ОСОБА_2, 23 липня 2014 року, головний спеціаліст відділу кадрової роботи ОСОБА_5 знаходилася на лікарняному, тому оформленням документів, повязаних із його звільненням, займалася вона. При звільненні, вона наголошувала ОСОБА_2 про необхідність подачі декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік по час звільнення, однак останній їй декларації не подав. Особисто їй ОСОБА_2 декларації за 2014 рік не подавав ні під час звільнення, ні на протязі часу до перевірки особових справ працівників Тернопільської ОДА працівниками УБОЗ УМВС України в Тернопільській області.

В силу п.п. (в) п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ОСОБА_2, як державний службовець є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», субєкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Субєкти декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобовязані протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік за формою і в порядку, визначеними законом.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 16 від 11 січня 2012 «Про затвердження порядку зберігання документів і використання відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, та відомостей щодо відкриття валютного рахунку в установі банку-нерезидента» декларації зберігаються у кадрових підрозділах відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права в особових справах зазначених осіб.

Враховуючи викладене, державні службовці зобовязані під час звільнення подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період, яких не охоплений раніше поданими деклараціями. Подані декларації зберігаються в особових справах. Із аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2 вказані вимоги закону не виконав та не подав до Тернопільської обласної державної адміністрації при звільненні, 23 липня 2014 року декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за 2014 рік. Його твердження щодо факту подачі декларації працівникам відділу кадрової роботи Тернопільської ОДА спростовується поясненнями цих працівників (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7Т.), наданими в судовому засіданні та оглянутою в судовому засіданні особовою справою ОСОБА_2, в якій декларація за 2014 рік відсутня. Також, суд бере до уваги, що ОСОБА_2 повідомив про подачу декларації за 2014 рік при звільненні, лише під час судових засідань у даній справі, однак не вказував про це ні працівнику, який відбирав у нього пояснення з приводу адміністративного корупційного правопорушення, ні головному спеціалісту відділу кадрової роботи управління юридичної та кадрової роботи апарату Тернопільської обласної державної адміністрації ОСОБА_5, яка в грудні 2014 року телефонувала до нього з приводу неподаної декларації. Вказане твердження суд розцінює як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 міститься склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто неподання декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

При призначенні покарання, судом враховується особа ОСОБА_2, зокрема те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується за місцем реєстрації, має на утриманні неповнолітню дитину, характер вчиненого правопорушення та обставини справи, а тому суд вважає за можливе накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі наближеному до мінімального.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, суд вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ч.1 ст.172-6, ст.33, 40-1, 251, 252, 284, 294 КУпАП, ст.ст.4, 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суд -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (ста сімдесяти) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення в розмірі 36 грн. 54 коп.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддя Л.В. Делікатна