Справа №463/872/15-п
Провадження №3/463/199/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року суддя Личаківського районного суду м. Львова - Головатий Р.Я., розглянувши справу про притягнення до відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючу суддею Бродівського районного суду Львівської області, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КпАП України,-

в с т а н о в и в :

старшим оперуповноваженим в особливо важливих справах спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБ України у Львівській області Горшковим Ю.С. складено протокол №9 від 03.02.2015р. про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КпАП України.

Як вбачається з протоколу ОСОБА_1 перебуваючи на посаді судді Бродівського районного суду Львівської області, будучи у відповідності до підпункту «ґ» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч інтересам служби та держави, не вжила заходів щодо урегулювання конфлікту інтересів та письмово не повідомила невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, який виник 01.10.2014 року в момент прийняття нею справи № 439/1666/14-п відносно ОСОБА_3 до провадження, що передбачено ч.1 ст.14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КпАП України заперечила. Пояснила, що при розгляді справи №439/1666/14 відносно ОСОБА_3 по ст.130 ч.1 КУпАП жодної суперечності між її особистими інтересами та службовими повноваженнями не існувало, внаслідок чого і не могла вплинути на об'єктивність або неупередженість в процесі розгляду даної справи та прийняття рішення. ОСОБА_3 не являється близькою їй особою. Про те, що він є її братом по батькові (неповнорідним братом) їй стало відомо після отримання протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП.

При надходженні справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 вона не могла здогадуватися, що дана особа є її братом, оскільки дівоче прізвище ОСОБА_1 - ОСОБА_1, про що свідчить свідоцтво про народження, а прізвище батька ОСОБА_4. У всіх документах (анкетах, довідках, тощо, які містяться у її особовій справі) нею у відомостях про батька зазначено ОСОБА_4, водночас у жодних документах відомості про братів і сестер нею не зазначалися, так як про таких їй відомо не було.

Також зазначила, що її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвали шлюбу у 1977 році, коли їй було неповних шість років. Після розлучення вона залишилася проживати з матір'ю. Батько не підтримував родинних відносин, не цікавився нею, не піклувався, уникав від сплати аліментів, проживав окремо. Тому в силу свого віку та не виконанням батьківських обов'язків родинний зв'язок між нею та батьком був втрачений. Про його подальше життя, про створення інших сімей, про існування дітей від інших шлюбів їй не було відомо, оскільки жодного спілкування не було.

Крім цього, звернула увагу на те, що у протоколі не зазначено, який корисливий або інший особистий інтерес був у неї при винесенні постанови. Крім цього не вказано у чому конкретно полягала суперечність між її особистими інтересами та службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення певних дій під час виконання наданих повноважень, що може свідчити про виникнення конфлікту інтересів. Також відсутні докази, які б свідчили про умисність або корисливий мотив діяння судді як посадової особи при виконанні нею посадових обов'язків.

При винесенні постанови від 14.10.2014 р. відносно ОСОБА_3 по ст.130 ч.1 КУпАП було враховано характер вчиненого правопорушення, керування скутером, особу правопорушника, який не працював, тому матеріально не спроможний сплатити штраф, який передбачений санкцією ст.130 ч.1 КУпАП від 3400 до 5950 грн., являвся опікуном інваліда І групи, тому застосування адміністративного арешту, який передбачений на строк від семи до десяти діб, позбавило б можливості виконувати обов'язки опікуна, альтернативне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом не могло бути застосовано, оскільки особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності прав на керування транспортними засобами не мала.

За таких обставин ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.І КУпАП та враховуючи ст.22 КУпАП, зважаючи на те, що особа вперше притягається до адміністративної відповідальності, від вчиненого правопорушення жодних негативних наслідків не наступило, було винесено усне зауваження.

Зазначила, що у протоколі не вказано, яким чином родинний зв'язок між нею та ОСОБА_3 вплинув на об'єктивність або неупередженість при ухваленні рішення в справі про адміністративні правопорушення, оскільки рішення по справі ніким оскаржено не було, не скасовано та набрало законної сили і чинним є по сьогоднішній день.

Щодо письмових пояснень ОСОБА_6, жительки АДРЕСА_2, якими у протоколі встановлюються родинні відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, то вважає їх неправдивими, спрямованими на обмовляння, оскільки під головуванням ОСОБА_1 було прийнято рішення про визнання ОСОБА_7, який являється чоловіком ОСОБА_6 втратившим право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком ОСОБА_8 в АДРЕСА_3. В АДРЕСА_2 ОСОБА_1 бувала і буває дуже рідко і відвідувала тітку та упорядковувала на цвинтарі могили. Тому пояснення ОСОБА_6 є перекручуванням фактів.

В судовому засіданні прокурор Дячук В.В. зазначив, що враховуючи викладене у протоколі про адміністративне правопорушення, вважає, що є підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КпАП України.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, суддя встановив наступне.

ОСОБА_1 указом Президента України від 16.03.2005 року призначена строком на п'ять років на посаду судді Бродівського районного суду Львівської області.

Постановою Верховної Ради України від 09.09.2010р. обрана суддею цього ж суду безстроково.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Згідно з пп.Ґ п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є, зокрема, професійні судді.

Статтею 1 вказаного Закону визначено, що конфлікт інтересів - це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Частиною другою примітки до ст.172-7 КпАП України в редакції від 22.07.2014р. зазначено, що у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 14 жовтня 2014 року суддя Бродівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 в приміщенні вказаного суду, що знаходиться за адресою: Львівська обл., м. Броди, майдан Свободи, 10, розглянула справу № 439/1666/14-п про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Лешнів Бродівського р-ну Львівської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, та винесла постанову, згідно якої на підставі ст.22 КУпАП оголосила правопорушнику усне зауваження, справу закрила за малозначністю. Вказана постанова оскаржена не була та набрала законної сили.

На підставі матеріалів, отриманих з відділів ДРАЦС реєстраційної служби Бродівського та Радехівського районних управлінь юстиції (листи відповідно № 246-02.1-01-09 від 30.01.2015 року та № 155/02.1-02-15 від 30.01.2015 року), а також пояснень гр.ОСОБА_6 від 30.01.2015 року та інспектора ДАІ Потопника В.М. від 31.01.2015 року, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є відповідно донькою та сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та мешканця АДРЕСА_2.

Як вбачається з матеріалів справи Постанова судді ОСОБА_1 Бродівського районного суду Львівської області від 14.10.2014р. винесена у справі №439/1666/14-п про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в той час як з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.07.1971р. вбачається, що батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_4

З оглянутої в судовому засіданні копії особової справи ОСОБА_1 суддею не встановлено відомостей, які б підтверджували родинні зв'язки останньої з ОСОБА_3 чи ОСОБА_4

Дані в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 - інспекторів з адміністративної практики ВДАІ з обслуговування Бродівського району, які пояснили, що під час складення протоколів про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_3, в тому числі за ч.1 ст.130 КпАП України, останній вказав, що в суді працює його сестра не підтверджують факту родинних відносин останнього та ОСОБА_1, а також тої обставини, що ОСОБА_1 знала про існування брата ОСОБА_3 При цьому, свідки зазначили, що за час їхньої роботи, зупинені ними правопорушники часто зазначають про родинні зв'язки з посадовими особами.

Крім цього, суддею критично оцінюються письмові пояснення ОСОБА_6 від 30.01.2015р., 24.03.2015р. та 31.03.2015р. про те, що ОСОБА_1 періодично відвідувала свого батька ОСОБА_4, зокрема у січні 2015 року на Водохреща, оскільки як вбачається з долученої копії табелю обліку робочого часу працівників Бродівського районного суду Львівської області 19.01.2015 року ОСОБА_1 перебувала на роботі. Враховуючи те, що в судове засідання свідок двічі не з'явилася та вищевказані обставини не підтвердила, суддя позбавлений можливості перевірити, викладені у вищевказаних поясненнях, обставини.

Крім цього, під головуванням ОСОБА_1 було прийнято рішення про визнання ОСОБА_7, який являється чоловіком ОСОБА_6 втратившим право на користування житловим приміщенням, а саме, житловим будинком ОСОБА_8 в АДРЕСА_3, що може свідчити про упередженість ОСОБА_6

Крім цього, зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення що, в результаті прийняття 14.10.2014 року суддею ОСОБА_1 одноособово рішення у справі відносно ОСОБА_3, останній був звільнений від адміністративної відповідальності, в той час як того ж дня, суддею ОСОБА_1 за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, № 439/1661 /14-п та 439/1668/14-п, за аналогічних умов явки правопорушників до суду та визнання вини у вчиненому правопорушенні, було винесено постанови, якими останніх притягнуто до відповідальності та накладено стягнення у виді адміністративного арешту на строк сім діб та у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік відповідно, не підтверджує суперечності між особистими майновими, немайновими інтересами ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, наявність якої могла б вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих ОСОБА_1 службових повноважень, так як при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, окрім явки його до суду та визнання ним вини у вчиненому правопорушенні, суддею було враховано також, що він отримує компенсацію за надання соціальних послуг по догляду за інвалідом першої групи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджувалось довідкою № 2561.

При цьому, як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_1 при винесенні постанови від 14.10.2014 р. відносно ОСОБА_3 за ст.130 ч.1 КУпАП нею було враховано характер вчиненого правопорушення, керування скутером, особу правопорушника, який не працював, тому матеріально не спроможний сплатити штраф, який передбачений санкцією ст.130 ч.1 КУпАП від 3400 до 5950 грн., являвся опікуном інваліда І групи, тому застосування адміністративного арешту, який передбачений на строк від семи до десяти діб, позбавило б можливості виконувати обов'язки опікуна, альтернативне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом не могло бути застосовано, оскільки особа, яка притягалася до адміністративної відповідальності прав на керування транспортними засобами не мала.

За таких обставин ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП та враховуючи ст.22 КУпАП, зважаючи на те, що особа вперше притягається до адміністративної відповідальності, від вчиненого правопорушення жодних негативних наслідків не наступило, було винесено усне зауваження.

Разом з тим, не зважаючи на право прокурора оскаржувати постанови у справах про адміністративні правопорушення, постанова у справі про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за ч.1 ст.130 КпАП України ніким оскаржена не була, на даний час не скасована, та набрала законної сили.

Враховуючи вищевикладене, оскільки під час розгляду справи не встановлено суперечності між особистими інтересами ОСОБА_1 та її службовими повноваженнями при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, наявність якої могла б вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих ОСОБА_1 службових повноважень, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КпАП України, а тому у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.247 КпАП України провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст.33, 172-7, 283, 284, 294 КпАП України, -

п о с т а н о в и в:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.172-7 КпАП України закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга, а прокурором може бути внесено подання до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Р.Я. Головатий