АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Дзюбін В.В.,

участю представника потерпілої - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_4 на постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою провадження в адміністративній справі щодо:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який народився в м. Києві, працює лікарем-травматологом Київської міської клінічної лікарні №12, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України - закрите у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 22.12.2014 р. серія АП1 №7044385, складеного старшим інспектором СОМ ДТП ВДАІ Печерського району м. Києва відносно вчиненого правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, 22.12.2014 р. о 08:00 годині водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки "Тойота", знак державної реєстрації НОМЕР_2, на перехресті бул. Л. Українки та вул. Кутузова в м. Києві, порушивши вимоги п. 16.5 ПДР України, під час ввімкнення сигналу світлофора, який дозволяє рух, не надав дорогу автомобілю марки "Нісан", знак державної реєстрації НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_8, який рухався через перехрестя, внаслідок чого сталося їх зіткнення, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.

Закриваючи провадження в справі, суддя місцевого суду вмотивував прийняте рішення фактичними даними, що містяться в джерелах зібраних та досліджених у справі доказах в їх сукупності, які об'єктивно свідчать про наявний виїзд водія автомобіля "Нісан" на перехрестя під час увімкненого забороняючого сигналу світлофора, внаслідок чого й сталася дана ДТП, а тому дійшов висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_5 порушень вимог п. 16.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_4, вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та прийняти апеляційним судом нову постанову, якою визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник потерпілої ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_9 (власник автомобіля "Нісан"), уважаючи висновки судді місцевого суду про невинуватість водія ОСОБА_5 у вчиненні даної ДТП помилковими, необґрунтованими наявними в матеріалах справи доказами, які об'єктивно свідчать, на думку апелянта, про порушення водієм автомобіля "Тойота" вимог п. 16.5 ПДР України, який виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, де вже знаходився автомобіль "Нісан", який завершував маневр, не надавши йому дорогу, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження цих транспортних засобів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті оскарженої постанови та доводів, викладених в апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_4; вислухавши представника ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу за викладених у ній обставин; пояснення захисника ОСОБА_3 про законність і обґрунтованість постанови судді місцевого суду, який заперечував стосовно задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати, вивчивши та перевіривши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи скарги, викладені апелянтом, суд уважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 245, 247, 250, 251, 252, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу.

Цих вимоги закону при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_5 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

За змістом ст. 124 КпАП України, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів тощо.

Висновки судді місцевого суду в постанові не відповідають фактичним обставинам справи та обгрунтовані неправильним тлумаченням п. 16.5 ПДР України, що призвело до необґрунтованого визнання водія ОСОБА_5 невинуватим у здійсненні ДТП та закриття щодо нього провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

При цьому суддя місцевого суду в постанові не зазначив мотиви відхилення ним усіх зібраних у справі доказів, віддавши при винесенні рішення перевагу поясненням особи щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5, висновку по заяві останнього, складеного інспектором СОМ ДТП ВДАІ з обслуговування Печерського району ГУ МВС України в м. Києві Кравченка О.І, висновку експертного дослідження, який обгрунтований приблизними вихідними даними та спотвореним висновком дійсних обставин виникнення ДТП, зафіксованих відеорегістратором.

Між тим, відповідно до вимог п. 16.5 ПДР України, у разі подання сигналу регулювальником або ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, водій зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух через перехрестя, а також пішоходам, які закінчують перехід.

Крім цього, за змістом вимог п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі, зокрема, ввімкнення жовтого сигналу не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому п. 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

До того ж, за приписом п. 16.8 ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Проте обставини даної дорожньо-транспортної події об'єктивно свідчать про те, що водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем "Тойота", знак державної реєстрації НОМЕР_2, рухаючись перехрестям бул. Л. Українки та вул. Кутузова в м. Києві, порушивши вимоги п. 16.5 ПДР України, в момент ввімкнення сигналу світлофора, що дозволяє рух, не надав дорогу автомобілю "Нісан", знак державної реєстрації НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_8, що завершувала рух через перехрестя, дотримуючись вимог п. п. 8.11, 16.8 ПДР України, хоча відповідно до п. 1.4 цих Правил звісно мала право розраховувати, що інший учасник дорожнього руху ОСОБА_5 належно дотримується вимог ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення зазначених автомобілів, що спричинило механічні пошкодження цих транспортних засобів.

Будь-яких порушень ПДР України водієм ОСОБА_8 у даній дорожній ситуації судом апеляційної інстанції - не убачається.

Отже, недотримання суддею місцевого суду вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 277-2, 278, 279, 280 КпАП України призвело до прийняття відносно ОСОБА_5 незаконного та необґрунтованого судового рішення.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду щодо ОСОБА_5 не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з прийняттям у даній справі нової постанови.

В процесі апеляційного розгляду встановлено наступні обставини.

22.12.2014 р. о 08:00 годині водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки "Тойота", знак державної реєстрації НОМЕР_2, на перехресті бул. Л. Українки та вул. Кутузова в м. Києві, порушивши вимоги п. 16.5 ПДР України, під час ввімкнення сигналу світлофора, який дозволяє рух, не надав дорогу автомобілю марки "Нісан", знак державної реєстрації НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_8, який рухався через перехрестя, внаслідок чого сталося їх зіткнення, що спричинило пошкодження обох транспортних засобів.

Винуватість ОСОБА_5 у порушенні водієм вимог п. 16.5 ПДР України, який, керуючи автомобілем марки "Тойота", знак державної реєстрації НОМЕР_2, на перехресті бул. Л. Українки та вул. Кутузова в м. Києві, під час ввімкнення сигналу світлофора, який дозволяє рух, не надав дорогу автомобілю марки "Нісан", знак державної реєстрації НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_8, який рухався через перехрестя, внаслідок чого здійснив зіткнення, спричинивши механічні пошкодження обом транспортним засобам, об'єктивно підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 22.12.2014 р. серії АП1 №704385 /а. с. 1/; схемою місця ДТП та переліком видимих (зовнішніх) пошкоджень, отриманих автомобілями "Нісан" і "Тойота" /а. с. 2/, за даними яких встановлений механізм дорожньо-транспортної пригоди, на підставі об'єктивних вихідних даних на місці ДТП (місця зіткнення автомобіля з автобусом, їх розташування після зіткнення та інших необхідних технічних вимірювань й параметрів транспортних засобів і наявної дорожньої обстановки), у сукупності при цьому з характером, морфологією і локалізацією спричинених транспортним засобам - учасникам ДТП механічних пошкоджень; даними відеорегістратора ДТП від 22.12.2014 р. /а. с. 25/, які повністю узгоджуються з поясненням водія ОСОБА_8 /а. с. 4/ та, відповідно, повністю спростовують пояснення водія ОСОБА_5 /а. с. 3/; висновком автотехнічного дослідження №8216 від 26.02.2015 р. зі схемами та ілюстраціями до нього /а. с. 64-78/, за підсумками якого: 1) з технічної точки зору є підстави однозначно стверджувати, що автомобіль Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, який рухався із швидкістю 30-40 км/год., мав технічну можливість попасти на місце зіткнення з автомобілем Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, яке знаходиться на відстані 40,4 м від стоп-лінії по вул. Кутузова, в'їжджаючи на перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора-який дозволяє рух, оскільки йому для подолання зазначеної відстані достатньо було і 3,86 сек., а тривалість жовтого сигналу світлофора, який починається за зеленим миготливим сигналом і забороняє рух, 3,0 сек., отже автомобіль Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, міг в'їхати (пересікти стоп-лінію) перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора щонайменше за 0,86 сек. до його закінчення; 2) в діях водія автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_8 в даній дорожній ситуації невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які б перебували у причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою - зіткненням автомобілів Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, і Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, не вбачається; 3) в даній дорожній ситуації у діях водія автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.5 ПДР, які полягають у тому, що він не надав дорогу автомобілю Nissan Qashqai, який завершував переїзд перехрестя бульвар Лесі Українки - вулиця Кутузова. Дані невідповідності, які перебувають в причинному зв'язку з даною дорожньо-транспортною пригодою - зіткненням автомобілів Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_2, і Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1, він вчинив своїми особистими діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8

За таких обставин, дії водія ОСОБА_5 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної ДТП та наслідками, що за її результатами настали.

Дії ОСОБА_5 підлягають кваліфікації за ст. 124 КпАП України.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_3 про те, що водій ОСОБА_5 у даній дорожній ситуації діяв у відповідності до вимог і в межах п. 16.5 ПДР України, рухаючись на сигнал світлофора, що дозволяє рух, а водій ОСОБА_8 виїхала автомобілем на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, чим створила перешкоду для руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого й сталася дана ДТП, із чим погодився в постанові суддя місцевого суду, - безпідставні.

За таких обставин, вимоги апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_4 про скасування постанови судді місцевого суду та визнання водія ОСОБА_5 винуватим у вчиненні ним 22.12.2014 року правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, суд апеляційної інстанції уважає такими, що грунтуються на законі.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про задоволення апеляційної скарги.

Разом із тим, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення судом апеляційної інстанції трьохмісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КпАП України, для накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення за ст. 124 КпАП України, - провадження в справі підлягає закриттю (п. 7 ст. 247 цього Кодексу).

Керуючись ст. 294 КпАП України, Апеляційний суд м. Києва, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову судді Печерського районного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року про закриття на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України провадження в справі щодо ОСОБА_5 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні 22.12.2014 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Провадження в справі щодо ОСОБА_5 на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України - закрити в зв'язку з закінченням на момент її розгляду строку, передбаченого частино 2 статті 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В. Д з ю б і н