Провадження № 33/783/147/15 Доповідач: Яременко О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі :

Головуючого - судді Яременка О.Д.

за участю представника митниці ДФС - Сліпенка С.В.,

правопорушника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову

судді Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року,

встановив:

Постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

проживаючого у АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів, що були предметом порушення митних правил, а саме - 19421, 64 грн.

Конфісковано в дохід держави вилучений згідно протоколу № 1998/20900/14 від 08.09.2014 року товар, а саме: водні фільтри з маркуванням на упаковці «Sanic antimicrobial water filter», загальною кількістю 84 шт., вагою 91 кг на суму 19421, 64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської митниці ДФС суму витрат за зберігання на складі митниці, яка складає 2568,21 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови судді ОСОБА_2. визнаний винним в наступному. ОСОБА_2 08.09.2014 року о 7 год. 50 хв., прямуючи з Республіки Польща в Україну автомобілем марки „VOLKSWAGEN LT 35" р.н. НОМЕР_1 через МАПП «Краковець» Львівської митниці, обрав для проходження митного контролю смугу руху „червоний коридор". В ході проведення письмового декларування ОСОБА_2 заявив про наявність у нього 64 фільтрів до води і 48 вставок до фільтрів загальною вагою 48 кг, а також про відсутність інших товарів, що підлягають обов'язковому декларуванню. Після перевірки заявлених відомостей та завірення декларації штампом «під митним контролем № 510», в ході проведення митного контролю автомобіля у багажному відсіку було виявлено товар, який ОСОБА_2 визнав своєю власністю - 84 водних фільтрів з маркуванням «Sanic antimicrobial water filter» вагою 91 кг на суму 19421, 64 грн.

На постанову судді ОСОБА_2. подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою. Вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Стверджує, що в його діях відсутній склад порушення, передбаченого ст. 472 МК України. Покликається на те, що в ході судового розгляду не було належно досліджено обставини декларування товару. Звертає увагу, що факт декларування визнається і самим органом, який склав протокол, на підставі якого його було визнано винним за ст. 472 МК України. При перетині кордону частину товару, власником якого він був, було задекларовано на його ім'я, а власником іншої частини товару був інший пасажир, який також від свого імені склав декларацію. При цьому, працівники митниці при складанні протоколу помилково вважали саме його (ОСОБА_2) власником всього товару, в результаті чого незаконно склали щодо нього протокол про порушення, передбачене ст. 472 МК України. Крім цього, посилається на те, що якщо і припустити, що частина товару і не була задекларована, то конфіскації підлягає не весь товар, який був у автомобілі, а лише та частина, яка не була задекларована. Також вказує на відсутність у нього умислу на вчинення порушення, передбаченого ст. 472 МК України. Одночасно ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення йому строку на подачу апеляційної скарги, оскільки цей строк пропущений з поважних причин. При цьому вказав, що апеляційну скаргу він відправляв поштою і здав конверт на пошту 20.02.2015 року, тобто у визначений законом строк для подачі апеляційної скарги, водночас відправлено конверт було 21.02.2015 року. На підставі наведеного просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, дану постанову скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення ОСОБА_2, який підтримав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, думку представника митниці, який вважав необхідним залишити постанову суду без зміни, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил щодо ОСОБА_2, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови. Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні порушення, передбаченого ст. 472 МК України, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про порушення митних правил № 1998/20900/14 від 8 вересня 2014 року, складеним щодо ОСОБА_2 (а.с.1-4), поясненнями самого ОСОБА_2, доданими до протоколу, згідно яких він пояснив, що під час проходження митного контролю він забувся і написав в декларації про товар - 48 кг та 64 штуки фільтрів ( а.с.5), а також митною декларацією.

Приведені ОСОБА_2 в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності в його діях складу порушення, передбаченого ст. 472 МК України, спростовуються приведеними вище доказами.

Що стосується покликань в апеляційній скарзі на те, що конфіскації підлягає не весь товар, який був у автомобілі, а лише та частина, яка не була задекларована, то вони не ґрунтуються на вимогах Митного кодексу України.

Таким чином апеляційний суд вважає, що суддею районного суду в судовому засіданні вірно встановлені фактичні обставини справи, дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ст. 472 МК України а стягнення призначене йому відповідно до вимог ст.33 КУпАП в межах санкції статті 472 МК України.

Покликання в апеляційній скарзі на порушення вимог закону при розгляді справи судом першої інстанції, які могли вплинути на остаточне рішення по справі, нічим не обґрунтовані і свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи не знайшли.

Апеляційний суд при розгляді апеляційної скарги приходить до висновку, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для скасування чи зміни оскаржуваної постанови апеляційний суд не вбачає, а тому відмовляє ОСОБА_2 в задоволенні його апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :