№ 2/642/2459/14
10 березня 2015 р. м. Харків
Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 районної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії, -
До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 районної державної адміністрації, у якому просить визнати неправомірними дії відповідачів по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, а саме відносно нарахування та здійснення перерахунку раніше призначеної, основної пенсії, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та нарахуванні і виплаті в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також просить зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області здійснити з 01.09.2014 р. перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р.; зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області провести з 01.09.2014 р. перерахунок та виплату недоотриманої суми державної пенсії, в розмірі не менше 8-ми мінімальних пенсій за віком; зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціальною захисту населення ОСОБА_3 райдержадміністрації провести перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2014 р.; зобов'язати ОСОБА_3 обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат провести виплату щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2014 р.; зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області встановити з моменту ухвалення рішення суду та виплачувати в подальшому основну пенсію згідно ст. 49, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду II групи, 1 категорії осіб, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком та помісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи.
30 грудня 2014 року було винесено ухвалу про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі на підставі ст. 183-2 КАС України.
Відповідачам була направлена ухвала про відкриття скороченого провадження.
Відповідач ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області надіслав заперечення у відповідності до ст. 183-2 КАСУ, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що позивачу призначена державна та додаткова пенсія згідно з Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка набрала чинності з 01.01.2012 року, та виплачується в повному розмірі.
Відповідач ОСОБА_2 праці та соціальною захисту населення ОСОБА_3 райдержадміністрації надіслав заперечення у відповідності до ст. 183-2 КАСУ, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що позивачу у 2014 році була нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення в строк і в розмірах передбачених чинним законодавством.
Від відповідача ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заперечення не надійшли.
Частиною 4 ст.183-2 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, проаналізувавши чинне законодавство, встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, внаслідок чого 15.09.2014 року його було визнано інвалідом 2-ої групи, що підтверджується довідкою МСЕК № 204730 та він має 1-у категорію, що підтверджується посвідченням серії А № 012463 від 05.02.1993 року.
У відповідності до ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
В силу ч.3 ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом , підвищується розмір пенсії передбачений ч.4 ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю особам віднесених до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, призначаються лише учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи.
Зазначеній категорії осіб згідно зі статтею 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за поданням районних державних адміністрацій Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями видаються посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".
Вказані посвідчення є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими згаданим Законом.
Відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" право на отримання державної пенсії мають лише особи, віднесені до категорії 1, які отримали інвалідність внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 20 цього Закону встановлений перелік пільг та компенсацій громадянам, які віднесені до категорії 1.
Таким чином, особам, віднесеним згідно з Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до категорії 1, надано право на отримання державних пенсій, а також визначеного переліку пільг та компенсацій. Державна пенсія не відноситься до пільг чи компенсацій, а є заходом соціального захисту конкретних категорій осіб.
Відповідно до пункту 13 постанови Кабміну від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в таких розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, особам, що належать до категорії 1:
з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
інвалідам І групи 50%;інвалідам II групи 40%;інвалідам III групи 30%;
для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: з 1 січня 2012 року: інвалідам І групи 30%; інвалідам II групи 20%; інвалідам III групи 15%;
з 1 липня 2012 року: інвалідам І групи 36%; інвалідам II групи 24%;інвалідам III групи 18%.
Відповідно до Закону «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлені такі показники прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у 2013 році: з 1 січня 894 гривні, з 1 грудня 949 гривень.
У разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, органи, що виплачують пенсії, здійснюють перерахунок щомісячної додаткової пенсії з огляду на цей прожитковий мінімум.
Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення " № 112, 25.03.2014 року, внесено зміни у Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабміну від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» : щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, відповідно до закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", особам, що належать до категорій 1, виплачується у таких розмірах до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність:
особам, що належать до категорій 1:
з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам І групи - 474,5 грн.; інвалідам ІІ - 379,6 грн.; інвалідам ІІІ групи -284,70 грн.;
для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв"язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам І групи - 341,64 грн.; інвалідам ІІ - 227,76 грн.; інвалідам ІІІ групи -170,82 грн.
Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету.
Пунктом 2 статті 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.
В резолютивній частині рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3рп/2012 зазначено, що Кабінет Міністрів регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, при розгляді справ суди повинні керуватись принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно- правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.
Імперативна норма статті 19 Конституції України зобовязує органи державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.
Згідно із п. п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобовязань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.
Згідно із частиною 20 Бюджетного кодексу України за бюджетними програмами, здійснення заходів за якими потребує нормативно-правового визначення механізму використання бюджетних коштів, головні розпорядники коштів державного бюджету розробляють проекти порядків використання коштів державного бюджету та забезпечують їх затвердження у терміни, визначені Кабінетом Міністрів України. За рішенням Кабінету Міністрів України порядки використання коштів державного бюджету затверджуються Кабінетом Міністрів України або головним розпорядником коштів державного бюджету за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики.
У 2012 -2014 роках норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовувались у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів на 2012 - 2014 роки відповідно до законів про Державний бюджет України на відповідний рік.
Аналогічні норми містить і Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», а саме у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов»язкового державного соціального страхування.
Враховуючи вищевикладене, Кабінет Міністрів України має всі достатні правові підстави врегулювати питання здійснення соціальних виплат та допомоги у межах фінансових ресурсів, передбачених Законами України Про Державний бюджет України на 2014 рік та Про Державний бюджет України на 2015 рік.
Окрім цього, Законом України Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України № 76-УІІІ від 28.12.2014 року, який набрав чинності з 01.01.2015 року, внесено зміни до ст.ст. 50,54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме: з 01 січня 2015 року умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, призначається в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вказане, позивач отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання, отриманого при виконанні обовязків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності з 01.01.2012 року.
Позивачуне може бути застосувано для розрахунку державної та додаткової пенсії згідно ст. ст. 50, 54 Закону 796 величини мінімальної пенсії за віком, встановленої ч1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Ч.3 статті 28 Закону № 1058 закріплює норму, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.
Положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо встановлених обмежень застосування розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 цього Закону, Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, не визнавались, а тому підлягають виконанню.
Ухвалою Конституційного Суду від 19.05.2009 р. № 27-у/2009 підтверджено, що у частині третій статті 28 Закону Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого в абзаці першому частини першої цієї статті, - виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом та непоширення вказаного мінімального розміру пенсії за віком на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього закону.
Таким чином, дії ОСОБА_2 щодо призначення державної та додаткової пенсії згідно з Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з врахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка набрала чинності з 01.01.2012 року , є законними та відповідають чинному законодавству.
Щодо позовних вимог відносно нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення позивачу, то суд зазначає наступне.
Позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до положень вказаного закону. Спору про право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення між сторонами немає, спір виник тільки про розмір вказаних виплат.
Як вбачається з заперечень ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 районної державної адміністрації позивачу була здійснена виплата щорічної допомоги на оздоровлення згідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Постанови Кабінету міністрів України від 26.07.1996 р. № 836 Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зі змінами у постанові Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік.
Пунктом 6 7 «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39. 48. 50. 51. 52 та 54 Закон- У країн*- 'Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік.
Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з у рахуванням фінансових можливостей держави.
Європейський суд з прав людини у рішенні віл 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.
Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.
Отже, зміна механізму нарахування певлих видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимо до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
На 2014 рік підстав для перерахунку вищезазначених допомог немає, так як рішення Конституційного суду України стосовно питання визнання конституційності окремих положень Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» не було.
Відповідно до функціональних обовязків, управління призначає той чи інший вид соціальної допомоги.
Розмір виплати щорічної разової грошоової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Розміри допомог встановлюються автоматично програмним комплексом, внесення змін до програми проводиться тільки на рівні Міністерства соціальної політики України.
Таким чином, судом не встановлено, що ОСОБА_2 соціального захисту населення ХРДА, діяло не в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, згідно з кошторисом розпорядників бюджетних коштів розпису державного бюджету України.
Щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 була нарахована і виплачена в строк та у розмірах передбачених чинним законодавством, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування недоотриманих сум разової грошової допомоги замість органу, якому надані такі повноваження.
Також у своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області встановити з моменту ухвалення рішення суду та виплачувати в подальшому основну пенсію згідно ст. 49, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду II групи, 1 категорії осіб, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком та помісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи.
В цій частині позовні вимоги також не підлягають до задоволення, оскільки, як вже було зазначено, позивачу нараховується та виплачується пенсія відповідно до законодавства України, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.
Керуючись ст.ст. 6-14, 71, 183-2 КАС України,суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Харківської області, ОСОБА_3 обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 районної державної адміністрації, про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до ОСОБА_3 апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя О.В. Бородіна