Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/206/15-п Головуючий у 1-й інст. Іонніков В. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Ткач С. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року м.Житомир.

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ткач С.О., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 05 лютого 2015 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і проживаючого в АДРЕСА_1, працюючого водієм автомобіля ТОВ «Золотий коровай» міста Житомира,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Постановою суду першої інстанції ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і йому призначене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 09 січня 2015 року о 07 год. 20 хв. на вулиці Щорса в місті Житомирі був затриманий під час керування автомобілем «ГАЗ», державний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду відмовився в присутності 2 свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не оскаржує вину у вчиненому, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Мотивує тим, що судом не вказано, на підставі чого йому обрано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що суд розглянув справу без його участі, позбавив можливості дати пояснення щодо причини відмови від обстеження та не врахував даних про особу, відношення до вчиненого, щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, що він працює водієм, а тому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами позбавляє можливості заробляти кошти на утримання сім'ї.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 про те, що він працює водієм і перевозить вироби із хліба, під час зупинки автомобіля працівниками міліції віз вироби, які швидко псуються і отримання яких чекали продавці торгових підприємств, тому не знаючи законів не поїхав на медичне обстеження, прихожу до висновку про можливість часткового задоволення апеляційної скарга з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 був затриманий працівниками ДАІ у зазначений час. Від проходження медичного обстеження на стан алкогольного сп'яніння відмовився. В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнав, що пив пиво і відмовляється від обстеження на стан алкогольного сп'яніння. Факт відмови від обстеження стверджується підписами двох свідків (а. с. 1).

Згідно ст. 130 КУпАП, відповідальність особи настає як за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння так і за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Тому, суд першої інстанції правильно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Стаття 268 КУпАП вимагає справу розглядати в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Щодо розгляду матеріалів у відсутності ОСОБА_1 встановлено, що повідомлення про час і місце розгляду справи йому вручене не було. Судове рішення постановлене без його участі. Таким чином, розглядаючи адміністративну справу ОСОБА_1 районний суд зазначені вимоги не виконав, даних про особу не врахував.

Визначене судом стягнення ОСОБА_1, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, постановлене без врахування особи правопорушника, який вину визнав, щиро кається, займається суспільно корисною працею працюючи водієм і таким чином заробляє кошти на утримання сім'ї, в якій виховується двоє дітей.

Наведені обставини вважаю достатніми для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни постанови суду першої інстанції в частині визначеного стягнення з призначенням його у виді штрафу у прибуток держави, в межах санкції статті.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду міста Житомира від 05 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в частині призначеного стягнення, змінити.

Призначити ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнення у виді штрафу розміром 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень.

Вилучене посвідчення водія на ім'я ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 повернути власнику.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області Ткач С.О.