Провадження № 33/780/142/15 Доповідач у 2 інстанції Орел
Категорія 429 02.04.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Орел А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з участю представника Київської митниці Захарова А.О., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, справу за апеляційною скаргою представника Київської митниці Міндоходів на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року, якою ОСОБА_2 визнано винним за ст. 471 МК України та накладено штраф у розмірі 1700 грн., вилучену валюту в розмірі 7400 доларів США повернуто ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про порушення митних правил, 27.11.2014 року о 10 год. 15 хв., ОСОБА_2, який прилетів до України з Туреччини в ДМА "Бориспіль", обрав проходження митного контролю в режимі "зелений коридор", а після перетину "білої лінії", яка позначає закінчення "зеленого коридору", заявив, що має при собі 12000 доларів США, після запрошення до службового приміщення митниці залу «Приліт», ним було видано 19824 доларів США, які знаходились у ручній поклажі та переміщувались без ознак приховування. З виявленої суми пропущено було 12424 доларів США, за протоколом про порушення митних правил вилучено 7400 доларів США.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 471 МК України та накладено штраф у розмірі 1700 грн., вилучену валюту в розмірі 7400 доларів США повернуто ОСОБА_2 Обґрунтовуючи постанову, суд зазначив, що ОСОБА_2 допустив порушення вимог ст. 366 МК України, однак з матеріалів справи не вбачається жодних даних, які б дали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків тощо. Шкода, яку ОСОБА_2 міг потенційно завдати державі, була незначною. Крім того, суд врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

В апеляційній скарзі представник Київської митниці Міндоходів просить постанову суду скасувати, постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ст. 471 МК України та застосувати стягнення у вигляді штрафу 1700 грн. з конфіскацією затриманої валюти в сумі 7400 доларів США. Мотивує свої вимоги тим, що на момент проходження митного контролю ОСОБА_2 оформленої належним чином митної декларації не надав, документів, які підтверджують факт зняття готівкових валютних коштів з відповідного банківського рахунку або інших документів про походження валюти не пред'являв, до моменту перетину «білої лінії» до інспекторів митниці з не звертався. Обираючи вид та розмір стягнення, суд проігнорував норми ч.3 ст. 462 МК України, відповідно до яких, у разі, коли статтею МК України передбачається накладення основного та додаткового стягнення - застосування лише додаткового адмінстягнення без основного не допускається, за виключенням випадків закриття кримінальних проваджень по таких справах. Апелянт вважає, що шкода від вчиненого ОСОБА_2 правопорушення полягає в неповазі до встановленого порядку переміщення відповідного товару (валюти) через митний кордон, в нехтуванні та приниженні значення норм національного права в житті українського суспільства та у ігноруванні громадського обов'язку правосвідомості. Посилання в постанові на відсутність законодавчого обмеження ввезення готівкової валюти вказує на поверхневе вивчення судом як обставин справи так і діючого законодавства.

Заслухавши представника митного органу, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, встановлена судом першої інстанції на підставі зібраних по справі та наведених у постанові доказів і ні ким не оскаржується.

Вважаю доводи апеляційної скарги стосовно посилання на порушення судом вимог ч. 3 ст. 462 МК України, безпідставними, поскільки зазначена норма закону забороняє застосування лише додаткового стягнення без застосування основного. Посилання на вказану норму є недоречним.

Що стосується доводів, на думку апелянта, безпідставного не застосування судом стягнення у вигляді конфіскації, вважаю їх також в даному випадку недоречними, поскільки судом першої інстанції рішення про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення належним чином обґрунтоване.

З матеріалів справи вбачається, що грошові кошти, які перевозив ОСОБА_2 це його заробітна плата за час роботи в Ірані на посаді інструктора авіації в авіакомпанії FNF Airlines.

Враховуючи конкретні обставини справи, вважаю, що прийняте судом першої інстанції рішення щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, без застосування конфіскації є належним чином вмотивоване, відповідає вимогам справедливості та розумності і не суперечить міжнародному законодавству та практиці ЄСПЛ.

В зв'язку з вище викладеним, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2015 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ :