АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року м. Чернівці

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області Попов Г.Г., за участю прокурора Івонча М.П. та особи яка притягується до адміністративної відповідальності розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне корупційне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1 , старшого техніка відділу персоналу Чернівецького прикордонного загону (в/ч 2195) Державної прикордонної служби

визнано винуватим у вчинені адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-4 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави. З конфіскацією отриманого доходу. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 36 грн. 54. коп.

Згідно постанови суду ОСОБА_2, який згідно з підпунктом «г» п.1. ч.1 ст. 4 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення , всупереч інтересам служби і держави , в порушення п.1.ч1. ст. 7 цього закону України « Про засади запобігання і протидії корупції», займався іншою оплачуваною діяльністю, а саме , будучи посадовою особою правоохоронного органу спеціального призначення, обіймаючи посаду старшого техніка відділу персоналу Чернівецького прикордонного загону Державної прикордонної служби України в жовтні 2014 року одночасно виконував обов'язки члена дільничної виборчої комісії № 730104 з проведення позачергових виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 203 , за що неправомірно отримав 274 гривні 33 копійки в якості оплати за підрахунок голосів, чим вчинив адміністративне правопорушення , відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

На вказану постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03.03.2015 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого 172 -4 ч.1

Справа№33/794/41/15 Головуючий у І інстанції: Цуркан В.В.

Категорія: ч.1ст.172-4 КУпАП Доповідач: Попов Г.Г.

КУпАП та закрити провадження у зв'язку з відсутністю складу

адміністративного правопорушення передбаченого 172-4 ч.1 КУпАП , а в разі якщо суд дійде висновку пр наявність складу адміністративного правопорушення , просить застосувати до нього ст.22 КупАП та звільнити від адміністративної відповідальності.

Посилається апелянт на те, що судом при прийнятті рішення було допущено процесуальні порушення, та що він не є суб'єктом вказаного адміністративного правопорушення відповідно до п. г п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «про засади запобігання і протидії корупції».

Оскільки на момент інкримінованого йому правопорушення він не був військовою посадовою особою , а працював лише старшим техніком і не виконував адміністративно розпорядчі функції. Крім того посилається на те, що у його діях відсутня обов'язкова ознака корупційного правопорушення сумісництво так як з 15.09.2014 року по 29.10.2014 року він перебував у щорічній основній відпустці, а участь його в роботі виборчої комісії як члена зумовлена тим, що він виконував суспільно-корисні для громади потреби . Він не мав наміру отримати матеріальну вигоду , оскільки розмір винагороди незначний і він одразу його перерахував на потреби військових в зону АТО, де сам перебував з 16 березня 2014 року по 11 червня 2014 року.

Апелянт посилається на те, що на момент накладення на нього адміністративного стягнення втратив чинність законодавчий акт, що вказаний в протоколі та постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності .

В апеляційній інстанції ОСОБА_2 частково змінив подану апеляційну скаргу , визнав свою вину повністю, та просив звільнити його від відповідальності на підставі ст.. 22 КУпАП, посилаючись на пом'якшуючи обставини.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, який частково підтримав свою апеляційну скаргу та просив застосувати щодо нього вимоги ст.. 22 КУпАП , вислухавши думку прокурора , який вважає що не має підстав для задоволення апеляційної скарги правопорушника, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення частково , виходячи із наступного.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Районним судом вимоги даного закону дотримано в повному обсязі, та суддя всебічно, повно і об'єктивно розглянув матеріали адміністративної справи та з'ясував всіх обставин, та прийшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченою ч. 1 ст. 172 - 4 КУпАП.

Таким чином висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення передбаченого ст. 172-4 ч.1 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», відповідає фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п. п. «г» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», та він порушив обмеження щодо зайняття іншою оплачу вальною діяльністю..

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, з 28.04.2012 року обіймаючи посаду старшого техніка з технічного нагляду відділу персоналу Чернівецького прикордонного загону (в/ч 2195) Державної прикордонної служби України, військове звання - старший прапорщик та будучи обізнаним із вимогами законодавства щодо протидії корупції всупереч п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», займався іншою оплачуваною діяльністю.

А саме на підставі заяви ОСОБА_3 від 26.09.2014 року, останній виконував обов'язки члена дільничної виборчої комісії № 730104 з проведення позачергових виборів народних депутатів України 26 жовтня 2014 року в одномандатному виборчому окрузі № 203. Згідно табелю обліку робочого часу дільничної виборчої комісії №730104 за жовтень 2014 року, та розрахунково - платіжної відомості за жовтень 2014 року, останній працював 26-27 жовтня 2014 року (неділя, понеділок відповідно), разом із тим, останній у вказаний період часу перебував у щорічній оплачуваній основній відпустці. Поряд з цим, у період жовтня 2014 року ОСОБА_3 нараховано 341 гривня 04 копійки та, з урахуванням проведених утримань, фактично виплачено 274 гривні 33 копійки за роботу у дільничній виборчій комісії №730104.

Посилання апелянта з приводу того, що він не є суб'єктом вказаного адміністративного правопорушення не відповідає обставинам справи, так як у відповідності до посадової інструкції (а.с. 14-15) ОСОБА_2 перевіряє виконання правових, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних заходів, спрямованих на запобігання нещасних випадків, професійних захворювань і аварій в процесі праці проводить для працівників ввідний інструктаж з питань охорони праці, готує проекти наказів та розпоряджень з питань охорони праці контролює виконання приписів органів державного нагляду , має право видавати приписи обов'язкові для виконання, тобто будучи військовою посадовою особою Збройних сил України виконує адміністративно-розпорядчі функції, що притаманні військовим посадовим особам.

Також посилання апелянта на те, що у його діях відсутня обов'язкова ознака корупційного правопорушення сумісництво так як з 15.09.2014 року по 29.10.2014 року ОСОБА_2 перебував у щорічній основній відпустці, а участь його в роботі виборчої комісії як члена зумовлена тим, що він виконував суспільно-корисні для громади потреби є необґрунтованими так як відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України

З матеріалів справи встановлено , що ОСОБА_2 будучи обізнаним із вимогами законодавства щодо протидії корупції (попередження про спеціальні обмеження встановлені законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» та всупереч п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», займався іншою оплачуваною діяльністю.

Що стосується твердження апелянта про ті обставини , що на момент накладення на нього адміністративного стягнення втратив чинність законодавчий акт згідно до якого його притягнуто до відповідальності не відповідає дійсності, оскільки Закон України «Про засади запобігання та протидії корупції» діяв на час вчиненого ним правопорушення, та діє на час розгляду справи судом.

За таких обставин, вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2В, вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-4 КУпАП, що підтверджується як протоколом про вчинення корупційного правопорушення, поясненнями самого правопорушника в суді першої та апеляційної інстанції так і зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Разом з тим, вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності і призначаючи йому адміністративне стягнення, суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер вчиненого ним правопорушення, та обставини при яких воно було вчинено, мотиви вчинення даного правопорушення, особу правопорушника і ступінь його вини, та його відношення до скоєного.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Малозначним є правопорушення, яке не становить великої суспільної небезпеки й не завдає значних збитків державним або суспільним інтересам.

Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, суддя районного суду не врахував положення ст. 23 КУпАП, та достатньо не прийняв до уваги характер вчиненого правопорушення і його наслідки, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність.

Так, згідно до доказів які в наявності в матеріалах справи ОСОБА_2 займався іншою оплачуваною роботою нетривалий час, яка мала разовий характер у зв'язку із виборами до Верховної Ради України, при цьому виконуючи свій громадський і конституційний обов'язок , правопорушенням не було завдано шкоди державним чи суспільним інтересам, ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, по місцю роботи і проживання характеризується з позитивної сторони, має на утримання двох неповнолітніх дітей, гроші отримані від даної виконаної роботи перерахував на допомогу в АТО, сам один з перших вирушив у складі мотоманевреної групи в зону АТО на Східну ділянку Державного кордону України, що свідчить про позитивність особи, та малозначність вчиненого адміністративного правопорушення..

За такими обставинами, приходжу до висновку про можливість визнати вчинене адміністративне правопорушення малозначним та, відповідно до ст. 22 КУпАП України, звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , а постанова районного суду скасуванню з прийняттям нової постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 172 -4, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Чернівецької області, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 03 березня 2015 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Прийняти нову постанову якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 172 -4 ч.1 КпАП України і обмежитись усним зауваженням та провадження по справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області Попов Г.Г.

Копія вірна суддя