Справа № 466/7925/14-к Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І..
Провадження № 33/783/124/15 Доповідач: Михалюк В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2015 року м.Львів

Апеляційний суд Львівської області у складі :

Головуючого - судді Михалюка В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1, головного бухгалтера ПАТ ЛКФ «Світоч»,

що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ткацька, 10, проживаючої

за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона, будучи головним бухгалтером ПАТ ЛКФ «Світоч», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ткацька, 10, несвоєчасно подала платіжні доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), а саме: узгоджена сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість у липні 2013 року та лютому 2014 року по терміну 25 липня 2013 року і 12 грудня 2013 року, у зв`язку з чим порушила п. 57 ст. 57 Податкового кодексу України.

На постанову судді ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає постанову суду незаконною, такою, що не відповідає дійсним обставинам справи. Зазначає, що суддею не досліджено усіх обставин справи та прийнято незаконне рішення про притягнення її до відповідальності. А також стверджує, що її належним чином не було повідомлено про час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді, та всупереч вимогам ст. 268 КУпАП справу було розглянуто у її відсутність, що позбавило її можливості дати пояснення по суті справи. Просить поновити строк на подання скарги на постанову суду, як такий, що пропущений з поважних причин, дану постанову судді скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Одночасно ОСОБА_1 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження згаданої постанови суду, оскільки розгляд справи був проведений у її відсутність, та про таке рішення суду їй стало відомо лише 16 лютого 2015 року.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга останньої підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

А як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції обгрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, що підтверджується актом № 8/28-06-40/00382154 від 23 жовтня 2014 року про результати перевірки дотримання вимог п. 57.1 ст. 57 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість у липні 2013 року та лютому 2014 року, протоколом про адміністративне правопорушення від 24 жовтня 2014 року, який підписаний ОСОБА_1 та іншими зібраними по справі доказами.

Що ж стосується твердження ОСОБА_1 про незаконність рішення суду, оскільки справу було розглянуто у її відсутність, що позбавило її можливості дати пояснення по суті справи, то таке апеляційний суд до уваги не приймає, так як остання не з'явилася також в апеляційний суд на розгляд даної апеляції, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Разом з тим, в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1, будучи головним бухгалтером ПАТ ЛКФ «Світоч», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ткацька, 10, несвоєчасно подала платіжні доручення на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), а саме: узгоджена сума податкового зобов`язання з податку на додану вартість у липні 2013 року та лютому 2014 року по терміну 25 липня 2013 року і 12 грудня 2013 року, у зв`язку з чим порушила п. 57 ст. 57 Податкового кодексу України. Тобто відповідно до складеного акту від 23 жовтня 2014 року за результатами перевірки перший раз граничний термін сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість був 25 липня 2013 року, а такий податок був сплачений ОСОБА_1 30 липня 2013 року, і в слідуючий раз граничний термін сплати податкового зобов'язання з податку на додану вартість був 12 грудня 2013 року, а такий податок був сплачений ОСОБА_1 25 лютого 2014 року.

А як вбачається з вимог ст. 38 КУпАП стягнення у справі про адміністративне правопорушення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

В даному ж конкретному випадку апеляційний суд вважає, що дані правопорушення не являються триваючими, оскільки відповідні контролюючі органи могли та зобов'язані були виявити несвоєчасність сплати ОСОБА_1 податкового зобов'язання з податку на додану вартість на момент сплати такого зобов'язання.

А згідно представлених матеріалів справи вказані вище правопорушення були виявлені лише 23 жовтня 2014 року, тобто на момент складання протоколу та розгляду справи в суді пройшло більше як три місяці.

Відповідно ж до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу, а тому апеляційний суд вважає, що провадження по даній справі підлягає закриттю у зв'язку з закінченням строків.

При цьому, апеляційний суд визнає причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження даної постанови судді поважними та вважає за необхідне поновити їй цей строк. За таких обставин апеляційний суд вважає, що згадану оскаржену постанову судді слід скасувати, а провадження по даній справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП, тобто у зв'язку з закінченням на час розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, частково задоволивши тим самим апеляційну скаргу ОСОБА_1

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року відносно останньої.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а провадження по даній справі закрити у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий : В.Михалюк