АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/73/15 Федосенко В.В..
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року м. Харків

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., за участю прокурора Просєкіної Н.В., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2015 року про притягнення

ОСОБА_2, що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Орськ, працює начальником науково-методичного відділу у Харківському регіональному центрі оцінювання якості освіти, зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2015 року ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

Не погодившись з прийнятим процесуальним рішенням судді, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову суду від 14.01.2015 року та, враховуючи малозначність правопорушення, звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП. Апелянт зазначає, що вона не є державним службовцем, а в Законі України «Про засади запобігання і протидії корупції» немає чіткого визначення «посадової особи юридичної особи публічного права», тому, ознайомившись із положеннями закону, вона не мала підстав вважати, що є суб*єктом декларування. Окрім того, на думку ОСОБА_2, відсутність мети одержання неправомірної вигоди при неподанні декларації про доходи свідчить про те, що зазначені дії не мають характеру корупційних. Автор апеляції вказує, що її, наряду з іншими працівниками ХРЦОЯО, було лише ознайомлено із наказом №65-0 від 16 жовтня 2013 року про призначення відповідальної особи з питань запобігання та виявлення корупції. Проте, ніякого ознайомлення із Інструкцією про подачу декларації, ніяких бланків декларації на робочому місці надано не було. Посилаючись на Типове положення про уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції, затвердженого Постановою КМУ від 04.09.2013 року №706, апелянт вважає, що саме відповідальна особа, за потреби, мала надати допомогу в заповненні декларації, а згодом провести перевірку фактів несвоєчасності подання декларації та у разі встановлення за наслідком такої перевірки ознак правопорушення письмово повідомити про це керівнику юридичної особи публічного права та спеціально уповноваженим суб*єктам у сфері протидії корупції. Однак, відповідальною особою жодних перевірок не було здійснено та ніяких письмових повідомлень щодо вчинення нею(ОСОБА_2) правопорушень не було зафіксовано. Апелянт вказує на відсутність в її діях чи бездіяльності умислу приховування доходів, статків, цінних подарунків тощо шляхом неподання декларації, а відповідно і відсутність ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП. ОСОБА_2 просить взяти до уваги , що якби їй було доведено та роз*яснено про необхідність подавати декларацію, вона б безумовно подала її у визначений термін, згідно із вимогами чинного законодавства. За викладених обставин апелянт вважає необґрунтованим незастосування до неї судом першої інстанції положень ст.22 КУпАП щодо звільнення від адміністративної відповідальності у зв*язку із малозначністю правопорушення.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2. в обґрунтування доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який проти її задоволення заперечував; перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

При розгляді справи про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_2. суддею повно і всебічно встановлені всі обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Натомість, суд першої інстанції в достатній мірі не врахував положення ст.ст.22,23 КУпАП. Так, статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

В судовому засідання апеляційного суду ОСОБА_2 щиро розкаялась у скоєному. Щодо причин неподання декларації послалась на обставини, що викладені в апеляційній скарзі, які матеріалами доданими до протоколу про адміністративне правопорушення не спростовуються. Окрім того вказала, що заробітна плата, яку вона отримує в Харківському регіональному центрі оцінювання якості освіти, є єдиним джерелом її доходів.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, а також те, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаялася у скоєному, за місцем роботи характеризується виключно позитивно, апеляційний суд приходить до висновку, що дане правопорушення не становить великої суспільної шкідливості, не завдало збитків державним або суспільним інтересам або безпосередньо громадянам, а тому є малозначним, що дає підстави для звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 січня 2015 року відносно ОСОБА_2 в частині накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-6 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. скасувати.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення , є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області В.В.Шевченко