Справа № 359/2652/15-п Головуючий у І інстанції Криворучко І.В.
Провадження № 33/780/296/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 429 24.04.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю представника Київської митниці ДФС Петровської А.О., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - адвоката Прилепи Р.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Прилепи Р.А. на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: Україна, м. Київ, зареєстрована: АДРЕСА_1, тимчасово проживає: АДРЕСА_2

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією 4000 доларів США в доход держави. Також з ОСОБА_4 стягнуто в доход держави 36 грн. 54 коп. судового збору та на користь Київської митниці ДФС 2 грн. 13 коп. витрати, понесені на транспортування предметів правопорушення.

Відповідно до зазначеної постанови, 09 березня 2015 року, о 20 год. 25 хв., під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу ,,Приліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль" громадянка України ОСОБА_4, яка прибула до України з Туреччини, м. Стамбул, літаком авіакомпанії ,,Турецькі Авіалінії", рейсом № 459, своїми діями обрала канал, позначений символами зеленого кольору - ,,зелений коридор", тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України заявила про те, що переміщувані нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчила про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиркою ,,білої лінії", яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю ,,зелений коридор" митниці, пасажирці на підставі п. 4 ст. 336 та ст. 342 Митного Кодексу було задано запитання щодо наявності в неї готівки, на що вона відповіла, що має при собі 15 000 доларів США. Після цього пасажирку було запрошено до службового приміщення митниці залу ,,Приліт" де нею була видана готівка в розмірі 15 000 доларів США. Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Пасажирка обрала проходження митного контролю ,,зеленим коридором", де передбачено наявність у громадян готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент цієї суми в іншій валюті). З виявленої суми ОСОБА_4 було пропущено 11000 доларів США (еквівалент 9983 Євро, згідно курсу НБУ на 09.03.2015 р. після 14.00). За протоколом про порушення митних правил затримано 4 000 доларів США.

В апеляційній скарзі захисник Прилепа Р.А. просить постанову суду щодо ОСОБА_4 змінити, вилучені кошти у розмірі 4000 доларів США повернути останній. В обґрунтування апеляційної скарги її автор посилається на те, що суд не в повній мірі з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та занадто суворе застосування стягнення, яке ніяк не сприятиме вихованню та попередженню нових порушень. Крім того, в апеляції її автор посилається на Європейську Конвенцію ,,З захисту прав і основних свобод людини", практику Європейського Суду з прав людини, ст. ст. 23, 33 КУпАП та просить врахувати їх при прийнятті рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення: захисника, який підтримав апеляційну скаргу; представника Київської митниці ДФС, яка заперечувала проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинила ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних слід погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_4, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_4 під час проходження митного контролю не мали ознак приховування, про їх наявність, кількість та бажання задекларувати, тобто діяти відповідно до законів України при проходженні митного контролю вона одразу повідомила працівників митниці. Крім того, було встановлено, що ОСОБА_4 має 65-річну матір - ОСОБА_5, яка проживає на території України, потребує лікування та оздоровлення і знаходиться на утриманні ОСОБА_4 Гроші, які ОСОБА_4 привезла в Україну призначались, саме для ОСОБА_5 на річне утримання, лікування та оздоровлення. Самостійно вона себе утримувати не може, інших піклувальників не має, проживає вона одна.

Дані, які б свідчили про незаконність походження згаданих коштів, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась. Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним вчиненому ОСОБА_4 правопорушенню.

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_4 від стягнення у виді конфіскації валюти, повернувши її останній.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Прилепи Р.А. задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2015 року щодо ОСОБА_4, в частині накладання на неї стягнення у виді конфіскації валюти, змінити.

Вилучену згідно протоколу №0158/125120102/15 від 09 березня 2015 року валюту в сумі 4000 доларів США повернути ОСОБА_4.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький

Згідно з оригіналом. Суддя В. Димарецький