Справа № 461/1103/15-п Головуючий у 1 інстанції: волоско І.Р..
Провадження № 33/783/146/15 Доповідач в 2-й інстанції: Галин В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в складі:

Головуючого судді - Галина В. П.

представників митного органу - Сліпенького С.В., Лубоцького Б.І.

правопорушника - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4, на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 17 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

цією постановою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, тимчасово не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 29486,80 грн., конфіскації товару, вилученого згідно з протоколом про порушення митних правил №0031/20900/15 від 09.01.2015 року в дохід держави.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави судовий збір, який складає 36,54 грн, та стягнуто на користь Львівської митниці 91,42 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_4 09.01.2015 року о 16.00 год., перетинаючи митний кордон в Україну з Республіки Польща через м/п "Рава-Руська", автомобілем марки "Volkswagen Caravelle" р.н. НОМЕР_1, не заявив про наявність товарів, що переміщувались через митний кордон України по смузі руху "зелений коридор" з приховуванням від митного контрою з використанням засобів, що утруднюють виявлення товарів, а саме бляха з нержавіючої сталі - 504 кг, який знаходився в підлозі автомобіля.

ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 17 червня 2014 року, та прийняти нову постанову, якою визнати його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України із накладенням штрафу в розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а провадження у справі про притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України закрити та вилучений товар повернути.

Вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні були порушені норми матеріального та процесуального права, не досліджені всі обставини справи в їх сукупності.

Апелянт вказує, що 17.02.2015 року, в день прийняття постанови, він перебував в Луганській області і присутнім на розгляді справи не міг бути, та пояснення з приводу складання протоколу про порушення митних правил № 0031/20900/15 не давав, а в постанові визначено, що він в судовому засіданні факт правопорушення визнав та просив суворо не карати, що не відповідає дійсності.

Також зазначає, що жодним чином не приховував товар, не створював жодних сховищ, які б приховували товар, він знаходився в салоні автомобіля під сидінням на поверхні підлоги. Судом не взято до уваги той факт, що бляха з нержавіючої сталі важила 504 кг. і значно виступала над поверхнею підлоги, і не потрібно було вживати надмірних зусиль щоб виявити її в автомобілі.

Крім того, на його думку, судом не було вжито ніяких дій для з'ясування обставини що обтяжують чи пом'якшують відповідальність порушника.

ОСОБА_4 вказує, що об'єктивна сторона правопорушення, яке він вчинив полягає в недекларуванні товару при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України..

Вважає, що застосування конфіскації, в якості додаткового адміністративного стягнення, в даному випадку є порушенням положень ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, тобто є неспіврозмірним, оскільки покладає на правопорушника "індивідуальний надмірний тягар"

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши правопорушника, який підтримав апеляцію, представників митного органу, які заперечили апеляцію, проте не заперечують про наявність помякшуючих обставин, вважаю, що така підлягає до часткового задоволення.

Суддею першої інстанції було правильно з'ясовано обставини вчинення правопорушення, однак, при призначенні покарання не враховано обставини, які пом'якшують вину правопорушника.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483 МК України є обґрунтованим та підтверджується матеріалами справи.

Як вказано в протоколі про порушення митних правил № 0031/20900/15 від 09.01.2015 року, з яким ОСОБА_4 був ознайомлений та зауважень на нього не мав, він обрав для проходження митного контролю смугу спрощеного руху "зелений коридор", однак його автомобіль було направлено на оглядовий майданчик транспортних засобів, де під час проведення огляду було виявлено товари, а саме: бляха з нержавіючої сталі розміром 0.5х1000х2000мм арт. ОН18N9 загальною вагою 504 кг, доступ до якої був можливий після демонтажу сидінь та настилу на підлогу.

Дані обставини підтверджуються актом спільного огляду транспортного засобу, товарів, інших предметів та речей від 09.01.2015р та доданою до нього фототаблицею.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 483 МК України є вірною.

Водночас, під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_4 у вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Правопорушник пояснив, що вилучений товар було придбано за кошти громади УАПЦ "Введення в храм Пресвятої Богородиці" за пожертви парафіян для побудови недільної школи і дзвіниці.

Даний факт підтверджується листом, який затверджений протоієром храму Михалик О., головою ц.к. Білозір І.І., та скріплений печаткою УАПЦ "Введення в храм Пресвятої Богородиці".

Відповідно до ч.2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Таким чином, при призначенні покарання слід врахувати, що ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні правопорушення, розкаявся, його діями не завдало істотної шкоди інтересам держави.

Водночас, застосування відносно нього покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст. 483 МК України у виді штрафу та конфіскації майна, що було предметом порушення митних правил, завдасть істотної шкоди інтересам громади. Дане покарання суттєво утруднить будівництво недільної школи і дзвіниці при УАПЦ "Введення в храм Пресвятої Богородиці", та унеможливить повернення пожертв парафіянам, за кошти яких були ці товари придбані.

За таких обставин, вважаю, що призначене судом першої інстанції покарання за адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 не може вважатись таким, що відповідає меті адміністративного стягнення, зазначеної в статті 23 КУпАП.

Дане правопорушення, в сукупності з обставинами та мотивами його вчинення, вважаю малозначним.

Відповідно до ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи вище наведене, вважаю, що постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 17 лютого 2015 року слід скасувати, ОСОБА_4 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 33, 294, 296 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_4. - задоволити частково.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого 2015 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 483 МК України скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 звільнити від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, а провадження у справі закрити.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області В.П.Галин