АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 33/796/448/2015 Головуючий в 1-й інстанції: Дідик М.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП Доповідач: Сокуренко Д.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Сокуренко Д.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, іншого учасника ДТП ОСОБА_2 розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року щодо ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, громадянина України, працюючого в ПАТ «Укрексімбанк», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 (триста сорок) гривень, а також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп. на користь держави.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_1, 18.12.2014 року приблизно о 12 год. 30 хв. на перехресті вул. Боженка та вул. Федорова, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, порушивши п. 3.2. ПДР України, не надав дорогу автомобілю «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2, (швидка допомога), який рухався з увімкненим проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, в результаті чого відбулося зіткнення та було пошкоджено обидва автомобілі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1, просить постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 6.03.2015 р. скасувати та постановити нову постанову, якою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрити, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги захисник зазначає про те, що висновки суду першої інстанції, щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, і зокрема, про те, що автомобіль «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 до зіткнення не надав дорогу автомобілю «Пежо», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2. є хибними і не відповідають дійсності, оскільки ґрунтуються на завідомо недостовірних та неспроможних поясненнях водія ОСОБА_2, а також на завідомо неправдивому висновку експертного дослідження, виконаного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України у м. Києві від 27.01.2015 р., а тому захисник вважає, що мотиви, наведені суддею в оскаржувані постанові, вказують на однобічність та необ'єктивність судді при прийнятті рішення.

Заслухавши пояснення захисника та правопорушника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, іншого учасника ДТП та його захисника, які просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення, допитавши в судовому засіданні експертів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вважає суд апеляційної інстанції, висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 3.2. Правил Дорожнього руху України є законним та обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими судом першої інстанції в ході судового розгляду справи.

Посилання апелянта на ті обставини, що суд врахував лише пояснення ОСОБА_2, висновки експертного дослідження, виконаного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України у м. Києві № 3ат від 27.01.2015 р. та не врахував докази, надані стороною захисту та висновки фахівця ОСОБА_5, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не можуть бути підставою для скасування постанови суду, оскільки судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, в повній мірі досліджені всі обставини вчинення адміністративного правопорушення. З наданих суду матеріалів вбачається, що саме порушення ОСОБА_1 п. 3.2 Правил Дорожнього руху України призвело до вчинення даного ДТП.

Вина ОСОБА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 № 712491, письмових поясненнях учасників ДТП, які вони надали одразу після ДТП, схемою ДТП, щодо розташування транспортних засобів після ДТП, фотографій та відеозапису, які містяться в матеріалах справи, а також висновками експертного дослідження, виконаного Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при ГУ МВС України у м. Києві № 3ат від 27.01.2015 р.. з яких вбачається, що в даній дорожній обстановці, яка склалася безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, в діях водія автомобіля «Тойота», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1, з технічної точки зору вбачається невідповідність вимогам п. 3.2. Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв'язку зі скоєнням ДТП, та які підтвердив допитаний в судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції, спеціаліст ОСОБА_4

Під час апеляційного розгляду справи, в суді апеляційної інстанції, судом також було переглянуто, в присутності обох учасників ДТП та їх захисників, відеозапис з автомобільного відео реєстратора, щодо обставин ДТП, який також, як вважає суд апеляційної інстанції, є доказом вини ОСОБА_1 в порушені п. 3.2. Правил дорожнього руху Україні, яке призвело до вчинення даного ДТП.

Інший учасник ДТП ОСОБА_2 пояснив в суді апеляційної інстанції, що він керував автомобілем «Пежо» по вул. Боженка, виконував службове завдання, їхав на червоний сигнал світлофора з увімкненим проблисковим маячком та звуковим сигналом та під'їжджаючи до перехрестя з вул. Федорова, зменшив швидкість до 50 км/год, однак переконавшись, що з лівого боку автомобілів взагалі не було, а з правого боку рухалися кілька автомобілів, «Джип» темного кольору, який зупинився перед проїзною частиною вул. Боженка, світлий джип та легковий автомобіль «Тойота», які почали зменшувати швидкість руху, вирішив проїхати через дане перехрестя, оскільки переконався, що автомобілі зменшують швидкість, тим самим надають йому дорогу для проїзду. Майже проїхавши перехрестя, відчув удар в праву задню частину автомобіля, після чого його автомобіль перекинувся.

Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції спеціаліст ОСОБА_5 повністю підтвердив висновки проведеного ним дослідження, однак вказані висновки, як встановлено судом апеляційної інстанції, не ґрунтуються на дослідженні всіх матеріалів справи.

Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові про винність ОСОБА_1 в порушенні вимоги п. 3.2 Правил Дорожнього руху України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при розгляді апеляційної скарги не було наведено та додаткових доказів не було надано.

Виходячи з сукупності вище приведених доказів, перевіривши їх при розгляді даної справи про адміністративне правопорушення в апеляційному порядку, вважаю обґрунтованим висновок суду першої інстанції про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вважає суд апеляційної інстанції, всупереч твердженням апелянта, суд першої інстанції з достатньою повнотою, об'єктивно та неупереджено дослідив надані сторонами докази, в тому числі і покладені в основу апеляційної скарги доводи, повно і правильно виклав їх в постанові, проаналізував у сукупності з іншими доказами і дав їм належну оцінку в плані достовірності і достатності для висновків по суті справи.

А тому, враховуючи наведене вважаю за необхідне залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року щодо ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 6 березня 2015 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., а також стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп. на користь держави - без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва Сокуренко Д.М.