Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/43/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Кореняк В. К.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Петрова І. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2015 року, суддя апеляційного суду Кіровоградської області Петрова І.М. за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2, працюючого водієм у ПП ОСОБА_4,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Відповідно до постанови суду ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він 19 листопада 2014 року о 13 год. 15 хв. на 244км.+647м. автодороги Київ-Знам'янка в смт. Олександрівка, виявляючи ознаки алкогольного сп'яніння у вигляді різкого запаху алкоголю з роту, керував автомобілем ГАЗ 3302, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, після зупинки працівниками ДПС від продування алкотестера і проходження медичного огляду для виявлення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити постанову суду першої інстанції, в частині накладення адміністративного стягнення. Обгрунтовує свої доводи тим, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення він визнав повністю, щиро розкаявся. Працює водієм по найму, дана робота є єдиним джерелом існування його родини. Вказує, що у нього на утриманні перебуває мати похилого віку та дружина, яка не працює.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію і просив змінити постанову суду першої інстанції, в частині накладення адміністративного стягнення, накласти стягнення у виді штрафу, вивчивши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне правопорушення настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння.

У відповідності до вимог ст. ст. 245, 251 КУпАП районний суд об'єктивно з'ясував обставини справи і, врахувавши досліджені по справі докази, правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і його вина підтверджується адміністративним протоколом серії АП1 № 778018 від 19.11.2014 року, в якому правопорушник власноручно вказав, що вину визнає, а також поясненнями правопорушника, свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.2-5), доданих до протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення за адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Разом з тим, під час розгляду справи, суд належним чином не врахував вимоги ст. ст. 33, 280 КУпАП та наклав на ОСОБА_3 адміністративне стягнення без врахування даних про його особу, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за таке правопорушення, визнав свою вину у вчиненні правопорушення та щиро розкаюється, працює водієм по найму, дана робота є єдиним джерелом існування його родини. У нього на утриманні перебуває мати похилого віку та дружина, яка не працює. ОСОБА_3 є єдиним годувальником у сім'ї, має постійне місце роботи, працює водієм у ПП ОСОБА_4 де отримує стабільний заробіток, по місцю роботи характеризується виключно позитивно, по справі обставини, що обтяжують відповідальність відсутні.

На підставі викладеного, постанова суду першої інстанції в частині призначеного стягнення, підлягає зміні. Враховуючи, що ОСОБА_3 є єдиним працюючим членом сім'ї, постійно працює водієм, тобто має роботу, яка вимагає наявності посвідчення водія відповідних категорій, будь-якої іншої професії та доходів для утримання сім'ї не має, вважаю можливим змінити йому вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на мінімальний штраф передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 лютого 2015 року, якою ОСОБА_3, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік - змінити. Накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області І.М. Петрова