АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 10 квітня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2015 року постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Згідно з постановою, 18 січня 2015 року, о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_2, керував автомобілем НОМЕР_2 по вул. Княжий Затон в м. Києві з ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї поданих в апеляційній інстанціїОСОБА_2 просить змінити йому вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф у розмірі встановленому на розсуд суду.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що свою вину у відмові від проходження огляду на стан сп'яніння визнає в повному обсязі, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, автомобіль використовується ним у робочих цілях та є основним джерелом заробітку і пересування його сім'ї, а позбавлення права керування транспортним засобом ставить його у дуже скрутне матеріальне становище. Також зазначає, що ситуація сталася у зв'язку з необхідністю терміново доставити його дружину до лікарні та в подальшому він зобов'язується виконувати законні вимоги працівників ДАІ.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити, при цьому ОСОБА_2 пояснив, що свою вину у вчиненому визнає та щиро кається, а керування транспортним засобом є основним джерелом доходів його сім'ї, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою, дослідивши докази, що містяться в справі, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган /посадова особа/ при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні стягнення суд повинен дотримуватися вимог ст. 33 КУпАП та враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи зазначені вимоги закону судом першої інстанції не дотримані.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду першої інстанції, доведена доказами, що містяться в матеріалах справи і в апеляційній скарзі та доповненнях до неї не заперечується.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суддя не дотримався загальних правил накладення стягнення, передбачених ст. 33 КУпАП, оскільки дані про особу правопорушника не були з'ясовані належним чином.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні правопорушення визнав та щиро розкаявся, до адміністративної відповідальності притягується вперше, а керування транспортним засобом є джерелом доходів його сім'ї. Відповідно до ст. 34 КУпАП щире розкаяння винного в даному випадку повинно бути враховано як обставина, що пом'якшує відповідальність.

Відповідно до ст. 30 КУпАП позбавлення наданого громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування таким правом, що в даному випадку відсутнє.

На підставі викладеного, вважаю, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами є надмірно суворим.

Таким чином, виносячи постанову, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права в частині накладення стягнення, яким для ОСОБА_2 є достатнім штраф.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, якою ОСОБА_2 /ідентифікаційний код НОМЕР_1/ притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, змінити, пом'якшити стягнення, наклавши штраф у розмірі 200 /двохсот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень в дохід держави.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова судді Апеляційного суду міста Києва є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва О.В.Жук