Номер провадження: 33/785/136/15
Головуючий у першій інстанції Дяченко
Доповідач Балабан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі судді Балабана В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді суворовського районного суду м. Одеси від 16.01.2015 року,

встановив:

зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього було накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 12 грудня 2014 року, приблизно о 01 годині 40 хвилини, виявляючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Мітсубісі, р/н НОМЕР_1, рухаючись по вул. Водопроводна у м. Одесі, але, в порушення вимог п.п. 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння во встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови, посилаючись на те, що йому не було повідомлено про час та місце розгляду справи, в зв'язку з чим справа була розглянута за його відсутності і він був позбавлений можливості надати пояснення на свій захист.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, стверджує, що суд припустився порушень адміністративно-процесуального законодавства, розглянувши справу за його відсутності, чим позбавив його можливості надати докази на свій захист.

Також ОСОБА_1 в апеляційній скарзі стверджує, що суд незаконно притягнув його до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення він не вчинював, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши апелянта, свідків, вважаю, що строк на оскарження постанови може бути поновленим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова суду необхідно залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що вони не містять у собі відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності.

Також з матеріалів справи вбачається, що адміністративна справа була розглянута судом за відсутністю ОСОБА_1, при цьому в них також відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а саме, що йому направлялась судова повістка з викликом у судове засідання.

За таких обставин вважаю, що ОСОБА_1 був позбавлений можливості надати суду пояснення, які б мали суттєве значення для всестроннего та об`єктивного розгляду справи щодо неї, що свідчить про порушення судом вимог адміністративно-процесуального законодавства щодо забезпечення особи права на захист.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що листа суду копія постанови суду на адресу ОСОБА_1 була направлена судом, але відсутні відомості про її отримання, а сам ОСОБА_1 це заперечує.

Таким чином вважаю, що ОСОБА_1, був позбавлений можливості реалізувати свої права, надані йому адміністративно-процесуальним законодавством, а саме надавати пояснення на свій захист у судовому засіданні, та право на своєчасне оскарження постанови суду, в зв`язку з чим строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння під час керування транспортним засобом, але дійсно відмовився виконати вимоги співробітників ДАІ про проходження медичного огляду для перевірки знаходження його в стані алкогольного сп'яніння, тому що йому не дали можливості пройти перевірку на "Алкотесті", як цього вимагає закон.

Але його ствердження не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що суд, керуючись вимогами адміністративного законодавства щодо повноти, об`єктивності та всесторонністі розгляду справи дійшов до правильного висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 12.12.2014 року стосовно ОСОБА_1 працівниками ДАІ був складений протокол про адміністративне правопорушення у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 у присутності двох понятих відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, незважаючи на те, що він керував автомобілем з наявними ознаками алкогольного сп`яніння, виявляючи різкий запах алкоголю з порожнини роту. Крім того, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 виявляв ознаки алкогольного сп'яніння, керування його автомобілем було передане інший особі (а.с.1).

ОСОБА_2, що був залучений робітниками ДАІ до складення протоколу у якості понятого та опитаний на місці події, у своїх поясненнях зазначив про те, що водій ОСОБА_1, якому працівники ДАІ неодноразово пропонували пройти медичний огляд, дійсно у категоричній формі відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с.3).

ОСОБА_3, якій також був залучений у якості понятого та опитаний на місці події, дав пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_2, щодо відмови ним від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку (а.с.2).

Таким чином, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повністю підтвердили викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАп.

Допитані апеляційним судом свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дали свідчення про те, що вони працюють в ДАЇ м. Одеси і дійсно, знаходячись на чергуванні в складі наряду ДАЇ зупинили ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом. При цьому останній мав різкий запах алкоголю з ротової порожнини, але пройти медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння категорично відмовився. Йому неодноразово пропонувалось зробити це шляхом перевірки на "Алкостесті" або в медичному закладі, але він категорично відмовився це робити і що було зафіксовано за допомогою двох понятих. Після цього ОСОБА_1 викликав собі таксі і вони передали право керування транспортний засобом таксисту, якій поїхав разом з ОСОБА_1

Даний факт передачі права керування транспортним засобом від ОСОБА_1 йому підтвердив свідок ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що він є членом громадської організації, яка на добровільних началах приймає участь у охороні громадського порядку. В грудні 2014 року, в нічний час, їм подзвонили з проханням приїхати на вулицю Водопроводну в м. Одесі. Коли вони прибули на місто, то побачили співробітників ДАЇ, які спілкувалися з ОСОБА_1, який був в стані алкогольного сп'яніння. В їх присутності співробітники ДАІ неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння, але той категорично відмовився.

Факт наявності у співробітників "Алкотесту 6810" підтверджується рапортом, підмостю про здачу заліку по користування прибором, а також свідоцтвом про його працездатність.

Сам ОСОБА_1 у своєї скарзі на незаконні дії працівників ДАІ, яка була ним подана на ім`я прокурора м. Одеси та копію якої він додав до своєї апеляційної скарги, не заперечує проти того, що він дійсно відмовився від пропозиції працівників ДАІ пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння.

Згідно з вимогами п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій зобов`язаний на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних або токсичних речовин.

Згідно з диспозицією ст. 130 ч.1 КУпАП, відповідальність за вказаною статтею настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

За таких обставин вважаю, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні та правильно кваліфікував його дії за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно з вимогами ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

З постанови суду вбачається, що суд при визначенні ОСОБА_1 стягнення керувався вимогами ст. 33 КУпАП і прийняв до уваги характер та обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на певний строк та інші альтернативні види стягнення.

Проте, при обранні ОСОБА_1 найбільш суворого виду стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів, суд прийшов до висновку про необхідність обрання йому саме такого адміністративного стягнення і в тому немає порушення закону.

Враховуючи наведені обставини вважаю, що постанова судді скасуванню або зміненню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 16.01.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - без змін.

Постанова є остаточною оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.Ф.Балабан