Справа № 359/780/15-п Головуючий у І інстанції Ткаченко Д.В.
Провадження № 33/780/168/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 01.04.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., захисника особи, яку притягнуто до відповідальності - адвоката Котової Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в доход держави 1300 євро, 1600 доларів США та 1779 грн. Також стягнуто з ОСОБА_4 в доход держави 36 грн. 54 коп. судового збору та на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 09 грн. 78 коп.

Відповідно до зазначеної постанови, 27 грудня 2014 року, о 09 год. 20 хв., в залі ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП ДМА ,,Бориспіль", під час проведення митного контролю пасажирів, які відлітали з України до Швейцарії, м. Женева, рейсом №PS0485, у громадянинки України ОСОБА_4, яка обрала проходження митного контролю по каналу, позначеному символами зеленого коридору ,,зелений коридор", після перетину нею ,,білої лінії" було виявлено 11300 євро, 1600 доларів США та 1779 грн., які знаходились в її особистій сумочці. Готівка переміщувалась без ознак приховування. За протоколом було вилучено 1300 євро, 1600 доларів США та 1779 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 вважає постанову щодо неї необґрунтованою, оскільки розгляд справи було здійснено з неповним встановленням фактичних обставин справи, а також порушено норми процесуального права, зокрема ст. 252 КУпАП, де зазначено, що орган оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому. Апелянт просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року щодо неї скасувати, а провадження у справі - закрити.

Заслухавши пояснення: захисника, яка підтримала апеляційну скаргу; представника митниці, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до такого.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинила ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних слід погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_4, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_4 під час проходження митного контролю не мали ознак приховування. Дані, які б свідчили про незаконність походження згаданих коштів, в матеріалах справи відсутні. Навпаки законність їх походження підтверджується, як поясненнями особи, яку притягнуто до відповідальності, її захисника в судовому засіданні, так і відповідними документами, які маються в матеріалах справи та надані під час апеляційного розгляду.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, працює та має невелику заробітну плату, має на отриманні двох неповнолітніх дітей, гроші, які були тимчасово вилучені є частиною грошей, які були взяті її чоловіком у борг, вину у вчиненому вона визнала та розкаюється.

Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним вчиненому ОСОБА_4

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_4 від стягнення у виді конфіскації тимчасово вилучених коштів, повернувши їх останній.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_4 , в частині накладання на неї стягнення у вигляді конфіскації коштів, змінити.

Грошові кошти в сумі 1300 євро, 1600 доларів США та 1779 грн., вилучені згідно протоколу №0750/125120101/14 від 27 грудня 2014 року, повернути ОСОБА_4.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький

Згідно з оригіналом. Суддя В. Димарецький