Справа № 466/6887/14-п Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В..
Провадження № 33/783/10/15 Доповідач: Гуцал І. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 року суддя cудової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області Гуцал І.П. за участю скаржника ОСОБА_2, його захисника ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 7 жовтня 2014 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

оскаржуваною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на суму 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно постанови суду 22 вересня 2014 року о 15 год. у м.Львові по вул. Шевченка, 157, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Деу Ланос", д.н.з. НОМЕР_5, під час зустрічного роз'їзду не дотримався безпечного інтервалу та виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_4, завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п.п. 12.1. ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 7 жовтня 2014 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, просить повернути йому стягнені грошові кошти.

Вважає, що суддя допустив порушення вимог ст. 252 КУпАП, не здійснив повного, всебічного і об'єктивного розгляду справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права. Зазначає, що ним здійснювався об'їзд перешкоди (автомобіля, який стояв у смузі, по якій він рухався), з метою завчасного зайняття крайнього положення він змушений був виїхати на смугу зустрічного руху, яка на момент початку та подальшого здійснення ним маневру була вільною. Зазначає, що його дії відповідали вимогам ПДР України. Зазначає, що судом не було враховано, що водій автомобіля марки Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_4, ОСОБА_4 рухалася по вул. Брюховицькій, яка є другорядною дорогою по відношенню до вул. Шевченка, та здійснювала поворот направо. Вважає, що водій автомобіля марки Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_4, грубо порушила вимоги ПДР України, так як не надала перевагу в русі автомобілю марки Деу Ланос, д.н.з. НОМЕР_5, який рухався по головній дорозі, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду. Зазначає, що суд не врахував положення п. 16.11 ПДР України, згідно якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, вислухавши думку ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 в підтримання апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 про відмову в задоволенні апеляційної скарги, суддя приходить по переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року визначено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об"їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Згідно пункту 14.6.а. ПДР передбачено, що обгін на перехресті заборонено.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 підтверджується: даними, які містяться в поясненнях останнього (а.с.3), в яких він визнав факт виїзду на зустрічну смугу руху; поясненнями водія автомобіля

марки "Хюндай Туксон", д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.4); схемою дорожньо-транспортної пригоди, підписаною ОСОБА_2 без застережень; протоколом про адміністративне правопорушення; фотографіями, що містяться у справі.

На стадії апеляційного провадження учасниками ДТП були представлені ряд доказів, з яких також підтверджується вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній події. Зокрема, згідно висновку експертного дослідження Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Головного управління міністерства внутрішніх справ України у Львівській області №1/127 від 11.11.2014 року встановлено, що причиною настання вказаного ДТП стали не відповідаючі технічним вимогам п.п. 14.6.а чинних Правил дорожнього руху дії водія автомобіля Деу Ланос, д.н.з. НОМЕР_5, ОСОБА_2, які виразились у тому, що він у забороненому місці приступив до виконання маневру (обгону) на перехресті. Це ж саме ствердив під час апеляційного розгляду експерт ОСОБА_6, який у відповіді на перше питання вказав, шо обгін це складний процес, який включає в себе 3 фази: 1 фаза - перестроювання; 2 фаза - випередження (в цій фазі знаходився водій ОСОБА_2 на момент зіткнення) і 3 фаза - повернення на займану смугу руху. Тому поки водій не виконає всі ці фази маневр обгону не буде вважатись закінченим. В такому разі, якщо би не зіткнення, то потрапляння автомобіля "Daewoo Lanos" на межі досліджуваного перехрестя, ще до закінчення виконання ним маневру обгону було неминучим. Це в свою чергу дає підстави вважати, що маневр обгону виконується на перехресті.

Крім цього, згідно висновку службового розслідування за фактом розгляду звернення ОСОБА_2 щодо, неправомірних, на його думку, дій працівників РДПС ВДАІ з обслуговування міста Львова ГУМВС України у Львівській області від 14 листопада 2014 року вбачається, що прийняте рішення інспектором взводу № 3 роти ДПС ВДАІ з обслуговування міста Львова ГУМВС України у Львівській області, старшим сержантом міліції ОСОБА_7, щодо визначення вини водія ОСОБА_2 в ДТП, визнано вірним. Це ж саме підтвердив, допитаний у якості свідка, старший сержант міліції ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду.

Вказані докази є належними, допустимими та взаємопов'язаними, підтверджують наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_2 у його вчиненні.

Будь-яких інших доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків в оскаржуваній постанові, ОСОБА_2 не подав та таких не здобуто.

Враховуючи наведене, вважаю, що суддя розглянув справу у відповідності до положень ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП повно та об'єктивно дослідив обставини справи і обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Неправильного застосування норм матеріального або процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції, які б стали підставою для скасування чи зміни оскаржуваної постанови не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,

постановив:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 7 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Гуцал І.П.