Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2015 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області Остапук В.І., з участю секретаря Степанюк В.О., прокурора Дейнеки Н.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Шубків Рівненського району Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, з вищою освітою, працюючого головним лікарем комунального закладу "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини" Рівненської обласної ради, на постанову судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2015 року, якою його притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення № 1 від 26 лютого 2015 року ОСОБА_2, працюючи на посаді головного лікаря комунального закладу «Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини» Рівненської обласної ради, призначений відповідно до розпорядження голови обласної державної адміністрації № 110-к від 29 травня 2013 року, на підставі якого, з останнім укладено контракт № 224/10-2013 від 29 травня 2013 року, який 17.06.2014 року на підставі рішення Рівненської обласної ради № 1224 переукладено з ОСОБА_2 на посаді головного лікаря КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини" на термін з 01.09.2014 року по 31.08.2017 року, являється посадовою особою юридичної особи публічного права, та відповідно до

____________________________________________________________________

Справа № 569/3188/15-п Суддя у І інстанції Кучина Н.Г.

Провадження №33/787/61/2015

Категорія: ст.172-7 КУпАП Суддя в апеляційній інстанції Остапук В.І.

підпункту «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення та перебуваючи на посаді головного лікаря КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини", порушив вимогу щодо необхідності урегулювання конфлікту інтересів, передбачену п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а саме, невідкладно у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника про наявність у нього конфлікту інтересів при прийнятті рішення щодо преміювання себе особисто.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, в зв'язку з чим просить постанову Рівненського міського суду від 20 березня 2015 року скасувати, закривши провадження по справі за відсутністю події адміністративного корупційного правопорушення. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що участі у прийнятті рішення профспілковим комітетом стосовно розподілення розмірів премій за підсумками року не приймав, конфлікту інтересів у нього не було, а тому і відсутній обов'язок повідомлення безпосереднього керівника про його наявність.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу задовольнити, пояснення прокурора про заперечення доводів скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.172-7 КУпАП адміністративна відповідальність за цією статтею виникає у разі неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. А згідно ч.2 вказаної статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є головним лікарем КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини" Рівненської обласної ради, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, та відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно ст. 14 даного Закону особи, зазначені у п.1 та підпунктах «а», «б» п.2 ч.1 ст.4 цього Закону зобов'язані: уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, 17 грудня 2014 року видав та підписав наказ "Про преміювання працівників Будинку дитини" № 58-ад, яким премійовано медичних працівників, у т.ч. головного лікаря Будинку дитини за підсумками 2014 року. Згідно наказу № 58-ад від 17.12.2014 року, головним лікарем визначено конкретний розмір премій для усіх працівників будинку дитини, у т.ч. для себе особисто, за проведену у 2014 році роботу у розмірі двох посадових окладів з підвищенням, що в подальшому стало підставою виплати вказаних премій останнім, у т.ч. і для ОСОБА_2 ( а.с. 54-59).

В апеляційному суді встановлено, що порядок розподілення премій та їх розміри були запропоновані на засіданні профспілкового комітету, яке відбулось 15.12.2014 року, його головою, де головний лікар ОСОБА_2 був присутній в якості запрошеного та виступав з доповіддю про підсумки роботи закладу, і участі в прийнятті рішення стосовно розподілення премій не приймав, а лише відповідно до цього рішення видав наказ № 58-ад від 17.12.2014 року щодо преміювання усіх працівників будинку дитини та себе особисто, який підписав.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за вчинення корупційного правопорушення згідно підпункту «а» п. 2 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», то у відповідності до ст. 14 вказаного Закону він зобов'язаний повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, наявність якого встановлено як судом першої, так і апеляційної інстанції.

Тим більше, відповідно до контракту № 45 від 01.09.2014 року ОСОБА_2 передбачено нарахування щомісячної премії в розмірі не більше одного посадового окладу при наявності економії фонду заробітної плати, хоча фактично йому було нараховано та виплачено премію в розмірі двох посадових окладів з підвищенням в сумі 8260 гривень.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_2 письмово повідомив свого безпосереднього керівника про конфлікт інтересів, не встановлено.

Крім того, як вбачається з відповіді Рівненської обласної ради від 25.02.2015 року № 09-306/01, яка міститься в матеріалах справи, ні письмових, ні усних повідомлень конфлікту інтересів від головного лікаря Будинку дитини ОСОБА_2, на момент винесення наказу про преміювання та фактичного отримання грошових коштів, при прийнятті ним рішень щодо преміювання упродовж 2014 року не надходило.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, документи на погодження про преміювання до Рівненської обласної ради були направлені вже після винесення наказу про преміювання (згідно штампу вхідної кореспонденції Рівненської обласної ради, лист КЗ "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини" надійшов на їхню адресу 31 грудня 2014 року за № 14-2428/01), у зв'язку з помилкою, що ще раз підтверджує про те, що головний лікар ОСОБА_2 не повідомив (невідкладно), вчасно про конфлікт інтересів безпосереднього керівника.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2, як головний лікар не зобов'язаний здійснювати погодження прийнятих рішень про преміювання за підсумками року з безпосереднім керівником - головою Рівненської обласної ради ОСОБА_3, вважаю, що не можна прийняти до уваги, оскільки згідно з абзацами 8-9 Положення "Про преміювання працівників Будинку дитини на 2012-2014 роки", конкретний розмір премій затверджується головним лікарем і погоджується з профспілковим комітетом; а премія виплачується на основі наказу по закладу, затвердженим головним лікарем, погоджено з профспілковим комітетом та відповідно до наказу Мністерства праці та соціальної політики та наказу МОЗ України № 1209/11489 від 05.10.2005 року "Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення", однак, преміювання керівників закладів, установ та їх заступників, встановлення їм надбавок та доплат до посадових окладів, надання матеріальної допомоги здійснюється за рішенням органу вищого рівня у межах наявних коштів на оплату праці.

Щодо посилання ОСОБА_2 на відсутність конфлікту інтересів, то їх також не можна прийняти до уваги, оскільки рішення, згідно якого він видав наказ, стосується його майнових особистих інтересів та його службових повноважень.

За таких обставин, вважаю, що суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП, що стверджується як протоколом про вчинення корупційного правопорушення, так і зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП, суд в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність та прийшов до правильного висновку про те, що необхідним і достатнім буде застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови суду та задоволення апеляційної скарги не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2015 року щодо нього - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Рівненської області В.І. Остапук