АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року м. Чернівці

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області Кузняк В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Чернівці, непрацюючий, проживаючий АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 5100 (п'ять тисяч сто) гривень. Вирішено питання про судовий збір.

Згідно постанови на нього накладено стягнення за те, що він о 23 годині 55 хвилин 03 січня 2015 року, керував автомобілем марки «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Головній, 227-А в м. Чернівці, в стані алкогольного сп'яніння, та в порушення вимоги п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України відмовився їхати на медосвідчення в лікарню.

На вказану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, а інкриміноване йому діяння не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що висновок лікаря-нарколога Глибоцької центральної районної комунальної лікарні підтверджує, що на момент керування транспортним засобом був тверезим. Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не можеПровадження №33/794/36/15 Головуючий у І інстанції: Дудаков С.Є.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Кузняк В.О.

бути належним доказом, оскільки в ньому не зазначені свідки. Також зауважує, що рішення районного суду про накладення штрафу в розмірі 5100 (п'ять тисяч сто) гривень за вчинення адміністративного правопорушення, нічим необґрунтоване та є неправомірним.

Апеляційним судом було призначено судовий розгляд за даною апеляційною скаргою на 10 годину 00 хвилин 03 квітня 2015 року. Учасники процесу були належним чином повідомлені про час, дату і місце судового розгляду. ОСОБА_1 не з'явився на судове засідання, але подав заяву про перенесення розгляду на іншу дату у зв'язку з раптовим погіршенням здоров'я.

Судом апеляційної інстанції було перенесено розгляд даної апеляційної скарги на 10 годину 00 хвилин 08 квітня 2015 року, про що сторони були належним чином повідомлені.

08 квітня 2015 року ОСОБА_1 знову не з'явився на судове засідання та знову подав заяву про перенесення розгляду. Однак жодного разу не надано підтверджуючих доказів, документів поважності причин неявки.

Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи видно, що суд виконав дані вимоги Закону.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, що передбачено п.2.5 Правил Дорожнього руху України відповідно до якого - водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Як вбачається з постанови суду, протоколом про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 о 23 годині 55 хвилин 03 січня 2015 року керував автомобілем марки «КІА», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Головній, 227-А в м. Чернівці, з ротової порожнини, був різкий запах алкоголю. В порушення вимог до п. 2.5 Правил Дорожнього руху України від медичного огляду відмовився в присутності свідків. По суті порушення пояснив, що дійсно випив 100 грам горілки, після чого керував автомобілем, від проходження на стан алкогольного сп'яніння відмовився, претензій до працівників ДАІ не мав. Даний протокол складений уповноваженою на це особою, підписаний як самим ОСОБА_1, так і двома свідками. (а.с.1)

Судом першої інстанції перевірено також покази працівникі в міліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили, що 21 січня 2015 року після 23 години ними був зупинений автомобіль,під керуванням водія ОСОБА_1, який був з ознаками алкогольного сп'яніння, про що свідчив запах алкоголю з ротової порожнин, в результаті чого останньому було запропоновано проїхати на медичне освідчення, однак він відмовився.

При таких обставинах, враховуючи те, що сам ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення визнав, що дійсно вживав алкоголь, після чого керував транспортним засобом, а також те, що він відмовився від проходження медичного освідчення, судом першої інстанції правильно констатовано вину ОСОБА_1, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що в протоколі відсутні свідки, спростовується самим протоколом про адміністративне правопорушення, в якому зазначені як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Інші доводи в тому числі і ті, що відповідно до висновку № 219 від 24 січня 2015 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, виданого лікарем Глибоцької центральної районної комунальної лікарні, що ОСОБА_1 на момент освідчення був тверезим, на які посилається апелянт, не дають підстав для зміни чи скасування постанови районного суду, оскільки доведено, що ОСОБА_1 отримав даний висновок з порушенням чинного законодавства.

Відповідно ж до ч. 4, 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення в присутності працівника міліції. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Доводи апелянта про те, що він відмовився від проходження медичного освідчення в присутності працівників міліції, оскільки останні поводили себе неадекватно, нічим не підтверджені, такі його дії суперечать діючому законодавству, а тому апеляційний суд розцінює це як обраний спосіб захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Враховуючи наведене районний суд прийшов до правильного висновку, що вищевказаний висновок лікаря добутий з порушенням вимог Закону і є неналежним доказом.

Також апеляційний суд вважає правильним та об'єктивним рішення районного суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 5100 (п'ять тисяч сто) гривень, оскільки апелянтом не надано жодних доказів, які б свідчили, що для нього така міра стягнення є надто сувора.

З огляду на наведене, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю доведена наявними у справі доказами, районний суд дав його діям вірну юридичну оцінку і застосував адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, а скаржником не наведено переконливих доводів та підстав для скасування цієї постанови.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 130, 294 КУпАП, апеляційний суд Чернівецької області,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити - без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 березня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області В.О. Кузняк