АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/64/15 Справа № 704/328/15-п Головуючий по 1 інстанції Воронкова І.Г.
Категорія:КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2015 р. Суддя апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., за участю прокурора Андрієнко І. О., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою прокурора на постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року, якою стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця с. Бабанка Уманського району Черкаської області, з вищою освітою, одруженого, проживає АДРЕСА_1, начальник організаційного відділу виконавчого апарату Тальнівської районної ради Черкаської області,

справа про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП закрита, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Тальнівського районного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року справа про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП закрита, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно з протоколом про корупційне правопорушення ОСОБА_3 обвинувачувався у тому, що він, будучи державним службовцем 11 рангу й перебуваючи на посаді начальника організаційного відділу виконавчого апарату Тальнівської районної ради з 25.09.2008 року по даний час, на підставі наказу № 78 рк являючись посадовою особою місцевого самоврядування, будучи суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення відповідно до п.п. "в" п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", очолюючи Тальнівську районну організацію профспілки працівників державних установ, займався іншою оплачуваною діяльністю, що підтверджується інформацією Тальнівської ОДПІ від 27.02.2015 року за № 694/23-22-041, згідно з якою протягом 2014 року ОСОБА_3 отримав виплати чи відшкодування на загальну суму 4 850 грн.

Суд першої інстанції ухвалив рішення, виходячи з того, що ОСОБА_3 25.03.2010 року був обраний головою Тальнівської районної організації профспілки працівників державних установ без укладення трудового договору чи іншої цивільно-правової угоди та встановлення щомісячних систематичних виплат. Діяльність профспілки здійснюється відповідно до Статуту професійної спілки працівників державних установ України, згідно ст. 16 якого передбачено, що член Профспілки має право отримувати путівки на санаторно-курортне лікування, оздоровлення, нецільову благодійну, в тому числі матеріальну, допомогу, безповоротну фінансову допомогу, заохочувальні та компенсаційні виплати, виплати на оздоровлення, придбання ліків, виплати чи подарунки з нагоди дня народження, ювілейної дати, професійного свята та інші виплати з коштів Профспілки.

Враховуючи вищевикладене, оскільки особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, в тому числі корупційного, виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, оскільки діяльність голови районної організації профспілки працівників державних установ не є діями, які б містили ознаки іншої оплачуваної діяльності з боку ОСОБА_3 в контексті положень ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", та не може вважатися сумісництвом або суміщенням його основної діяльності як державного службовця з іншими видами діяльності.

За таких обставин, на думку суду першої інстанції, у діях ОСОБА_3 відсутній склад корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, враховуючи й те, що головою районної організації профспілки працівників державних установ він був обраний ще в 2010 році, тобто до введення в дію Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", який набрав чинності 01.07.2012 року, тому і умислу на порушення цього закону в нього не було.

Прокурор, не погоджуючись з постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою притягнути ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, та накласти на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вказує, що зазначена постанова суперечить нормам законодавства про адміністративні правопорушення і підлягає скасуванню, оскільки судом не з'ясовано всіх обставин справи та порушено вимоги ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, в судовому засіданні прокуратурою району додано до матеріалів витяги: з постанов президії обласного комітету профспілки працівників державних установ; з протоколів районного комітету профспілки працівників державних установ (а.с. 23-31); лист Тальнівської ОДПІ від 27.02.2015 за № 694/23-22-041 (а.с. 14), які підтверджують отримання ОСОБА_3 виплат на суму 4 800 грн. Ці кошти отримані ОСОБА_3 внаслідок обіймання посади голови Тальнівської районної організації профспілки працівників державних установ.

В постанові суду зазначено пояснення ОСОБА_3 про те, що він є головою райкому профспілки на громадських засадах, оскільки відсутній штатний розпис працівників профспілки; займається діяльністю у вільний від роботи час і не отримує за це систематичні доходи. Проте, згідно з витягами з постанов та протоколів встановлено, що ОСОБА_3 виділялись кошти: 05.03.2014, 14.04.2014, 24.04.2014, 18.06.2014, 19.08.2014, 21.08.2014, 18.09.2014, 19.12.2014. Вказане, на думку прокурора, свідчить про систематичність отримання доходів.

Крім того, суд в своїй постанові помилково посилається на ст. 16 Статуту професійної спілки працівників державних установ України, вказуючи, що член Профспілки має право отримувати путівки на санаторне-курортне лікування, оздоровлення, нецільову благодійну, в тому числі матеріальну допомогу, безповоротну фінансову допомогу, заохочувальні та компенсаційні виплати, виплати на оздоровлення, придбання ліків, виплати чи подарунки з нагоди дня народження, ювілейні дати, професійні свята та інші виплати з коштів Профспілки.

В даному випадку йде мова про заохочення, що підтверджується п. 2 витягу з протоколу засідання Тальнівської районної організації профспілки працівників державних установ № 31 від 09.01.2014 (а.с. 23), згідно з яким постановлено проводити матеріальне заохочення у 2014 році до державних, професійних свят, ювілейних днів народження та інших пам'ятних дат з профбюджету райкому профспілки при наявності коштів та враховуючи норми оподаткування для профспілок, передбачені в ПК України.

Також ст. 17 Статуту передбачає обов'язки члена Профспілки, за належне виконання яких член Профспілки може бути в порядку ст. 19 Статуту заохочений до преміювання. Вказане твердження відповідає вимогам ст. 19 Статуту, а саме: за активну участь у діяльності Профспілки її член може бути заохочений шляхом оголошення подяки, преміювання, нагородження відзнаками Профспілки та Федерації профспілок України. Тобто, в даному випадку ОСОБА_3, обіймаючи посаду голови Тальнівської районної організації профспілки працівників державних установ, займався іншою оплачуваною діяльністю, оскільки до останнього застосувався такий вид заохочення як преміювання (систематичне).

Крім того, прокурор вказує, що, закриваючи справу про адміністративне правопорушення, суд не звернув увагу на положення ст. 7 ч. 1 п.1 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції", яке передбачає заборону особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону займатися іншою оплачуваною діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України. Суд в постанові не послався на жоден закон та/або положення Конституції України, яке б дозволяло ОСОБА_3 (як посадовій особі місцевого самоврядування) займатися іншою оплачуваною діяльністю.

Згідно за ст. 33 Закону України «Про державну службу», оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати, фонду додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Згідно з п. 2.3.2 наказу Держкомстату України № 5 від 13.01.2004 року «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати», до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належить винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер. Зокрема, одноразові заохочення, не пов'язані з конкретними результатами праці (наприклад, до ювілейних та пам'ятних дат; як у грошовій, так і в натуральній формі).

В порушення вказаних вище норм ОСОБА_3, обіймаючи посаду голови Тальнівської районної організації профспілки працівників державних установ, займався іншою оплачуваною діяльністю, за яку отримав виплати в розмірі 4 800 грн.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з мотивів, які в ній наведені.

ОСОБА_3 заперечив проти апеляції прокурора, просив її відхилити. Вказав, що не вбачає свої дії порушенням антикорупційного законодавства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, ОСОБА_3, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», який є чинним на час вчинення поставлених у вину ОСОБА_3 діянь, а також є чинним до 26 квітня 2015 року, тобто до набрання чинності Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII щодо внесення змін у вказаний закон, суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного закону зі змінами, внесеними Законом України від 14.05.2013 року № 224-VII, особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту), або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, встановлена відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю.

Згідно з приміткою до вказаної статті КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", за винятком депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі), членів Вищої ради юстиції (крім тих, які працюють у Вищій раді юстиції на постійній основі), народних засідателів і присяжних.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_3, будучи державним службовцем 11 рангу й перебуваючи на посаді начальника організаційного відділу виконавчого апарату Тальнівської районної ради з 25.09.2008 року по даний час, на підставі наказу № 78 рк являючись посадовою особою місцевого самоврядування, будучи суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення відповідно до п.п. "в" п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", очолюючи Тальнівську районну організацію профспілки працівників державних установ, протягом 2014 року отримав виплати на загальну суму 4 850 грн.

Однак, суд помилково дійшов висновку про те, що це не є суміщенням, яке заборонене державному службовцю.

Диспозиція ч. 1 ст. 172-4 КУпАП є бланкетною й передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю.

Такі обмеження встановлені в ч. 1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», де чітко вказано, що особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту), або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Зміст цієї норми закону вказує на те, що будь-яка інша оплачувана у будь-який спосіб діяльність для певних суб'єктів є забороненою, й за це передбачена відповідальність в КУпАП.

Прокурор в апеляції слушно указує на те, що ОСОБА_3 протягом 2014 року кілька разів отримував виплати як голова райкому профспілки, а саме 05.03.2014, 14.04.2014, 24.04.2014, 18.06.2014, 19.08.2014, 21.08.2014, 18.09.2014, 19.12.2014. Це цілком обґрунтовано свідчить про систематичність отримання таких виплат.

За своїм змістом відповідно до витягів з протоколів засідань Тальнівської районної організації профспілки працівників державних установ та Черкаської обласної організації профспілки працівників державних установ (а.с. 23-31) отримані ОСОБА_3 виплати є безповоротними виплатами у якості заохочення профактивістів. Таким чином, ці виплати безпосередньо пов'язані з діяльністю ОСОБА_3 як голови профспілки, а саме з успіхами в цій діяльності, його активністю у її здійсненні.

Отже діяльність ОСОБА_3 як голови профспілки носила систематичний оплачуваний шляхом заохочувальних виплат характер, що є для нього забороненим як для державного службовця, адже така діяльність не являється викладацькою, науковою і творчою діяльністю, медичною практикою, інструкторською та суддівською практикою із спорту.

Також помилковою є позиція суду першої інстанції про те, що положення Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» не можуть розповсюджувати свій вплив на правовідносини у справі, оскільки ОСОБА_3 був обраний на посаду голови профспілки раніше від набрання чинності цим законом.

Суд апеляційної інстанції вбачає, що з моменту набрання чинності цим законом (01 липня 2011 року) його вимоги і заборони мали виконуватися обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Оскільки правопорушення носило триваючий протягом 2014 року характер й було виявлено на початку березня 2015 року, на що вказує дата протоколу про адміністративне правопорушення, строк накладення стягнення на ОСОБА_3 ще не сплив.

Вирішуючи питання про конкретне стягнення, суд бере до уваги, що санкція ч. 1 ст. 172-4 КУпАП була змінена в сторону посилення відповідальності, однак ця зміна набуває чинності з 26 квітня 2015 року. Відтак, стягнення має бути визначене ОСОБА_3 в межах чинної на даний час редакції закону, тобто у розмірі від 50 до 125 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян. Враховуючи це, суд вважає, що розмір штрафу має бути середній відповідно до меж санкції.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову Тальнівського районного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року відносно ОСОБА_3 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, та призначити йому стягнення у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1 360 грн.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Іваненко