Дата документу Справа №
ПОСТАНОВА

АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

у справі ОСОБА_1

9 квітня 2015 року місто Запоріжжя

єу №219/7044/2014-п

пр. № 33/778/171/15

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шпонька В.П.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд установив:

постановою суду, ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Сіверськ Донецької області і там же проживаючого АДРЕСА_1, працюючого трактористом у КП "Артемівський ККП", -

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП і накладено адміністративні стягнення:

за ст.124 КУпАП у вигляді 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.;

за ч.4 ст.130 КУпАП у вигляді 2 років позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.36 КУпАП визначено остаточне стягнення у вигляді 2 років позбавлення права керування транспортними засобами.

Суддею суду першої інстанції встановлено, що:

28 листопада 2014 року, близько 920 год., ОСОБА_1, керуючи трактором "Біларус" А 92 без номерного знаку по вулиці Корсунського у місті Артемівську Донецької області, порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху, а саме не вибрав безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, не впорався з керуванням, внаслідок чого допустив перекидання трактору, що спричинило його пошкодження. До проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 вжив спиртні напої та від медичного огляду в медичній установі відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п.п.2.5, 2.10є зазначених Правил.

Враховуючи надіслання судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року лише 2 березня 2015 року, апеляційний суд знайшов клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеної постанови обґрунтованим, тому вбачає підстави до його поновлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що суд першої інстанції не дотримався вимоги ст.268 КУпАП порушив його право на захист, а саме: не зважаючи на його клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою, справу розглянув за його відсутності. Вважає причину, вказану у клопотанні поважною, адже захворювання меніска не дозволяло йому у ході лікування навіть пересуватись. ОСОБА_1 просить постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції здійснено апеляційний перегляд в межах апеляційної скарги. У телефонній розмові секретаря судового засідання з ОСОБА_1 з'ясовано, що останній підтримує апеляційну скаргу та не заперечує проти проведення судового засідання без його участі у зв'язку з відсутністю можливості виїзду за межі Донецької області, обумовленою проведенням антитерористичної операції.

За результатами перегляду справи апеляційний суд не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП, доведена матеріалами справи, а саме:

протоколами про адміністративні правопорушення Серії АВ2 №869127 та №869128;

наданими у судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які узгоджуються між собою та з матеріалами справи;

визнання у судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд звертає увагу, що у Рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2007 року у справі "О'Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" зазначено, що особа, яка володіє чи керує автомобілем (транспортним засобом), підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов'язки у правовому полі. За правовим полем України, зокрема зі змісту п.2.9 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, ст.130 КУпАП вбачається заборона водіям, які володіють транспортними засобами та керують ними, перебувати у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, а відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння теж утворює склад адміністративного правопорушення згідно п.2.5 зазначених Правил. За даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №869128 ОСОБА_1 не тільки визнав вживання спиртних напоїв після скоєння ДТП, а й відмову від повного медичного огляду на стан сп'яніння.

Посилання ОСОБА_1 щодо неможливості з'явитися у судове засідання суду першої інстанції 20.02.2015 року у зв'язку з хворобою, яка "…не позволяла в ходе лечения даже передвигаться", спростовується наявним у матеріалах справи листком непрацездатності (а.с. 65), який свідчить про:

діагноз первинний - М 23.3, що відповідно до Міжнародної статистичної класифікації хвороб Десятого перегляду (МКХ -10) означає: "інші ураження меніска";

амбулаторний режим лікування ОСОБА_1, тобто домашній режим лікування без госпіталізації у стаціонарне відділення лікарні, з періодичним прибуттям на прийом до лікаря;

під час перебування на лікарняному (з 18.02.2015р. по 1.03.2015р.) - тричі прибуття на прийом до лікаря: 22.02, 26.02 та 01.03.2015р.;

незначна кількість днів перебування на лікарняному (12 днів), що свідчить про несерйозність захворювання.

За таких обставин, ОСОБА_1, перебуваючи на лікарняному, не був позбавлений можливості пересуватись, як-то він вказує в апеляційній скарзі, а навпаки неодноразово відвідував лікаря, що власне не позбавляло його можливості прибути до суду.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, через:

недоведеність неможливості присутності ОСОБА_1 у судовому засіданні 20 лютого 2015 року;

намір ОСОБА_1 віддалити розгляд справи за межі 3-х місячного строку, який передбачений ст.38 КУпАП що виключило б можливість накладення стягнення на правопорушника.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованим рішення суду першої інстанції щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.4 ст.130 КУпАП та накладення на нього на підставі ст.36 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді двох років позбавлення керування транспортним засобом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 124, 130, 294, 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року.

Постанову судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Копію рішення апеляційного суду направити особі, щодо якої винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.П. Шпонька