АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/1895/15-п
Номер провадження №33/791/77/2015 Головуючий в І інстанції Колєсніченко Т.Є.
Категорія ч.1 ст.483 МК України Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

17 квітня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області Волошко С.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з участю його представника захисника-адвоката Дмитрука С.С. та представника митниці Галкіної Є.Ю. на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 11 березня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця республіки Азербайджан, працюючого водієм ФОП «ОСОБА_5.»,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України з накладанням адміністративного стягнення - штрафу в розмірі 100% вартості товару в сумі 730000 гривень 00 копійок з конфіскацією предметів правопорушення, а саме: грошових коштів у вигляді банкнотів номіналом 500 та 200 гривень України в сумі 730 000 (сімсот тридцять тисяч) гривень.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 12.02.2015 року, о 16 годині 24 хвилини, в зону митного контрольного пункту в'їзду - виїзду «Ставки» м/п «Скадовськ» Херсонської митниці з території вільної економічної зони «Крим» у напрямку материкової частини України заїхав автомобіль марки «DAF» державний номер НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, 2006 року випуску, білого кольору з напівпричепом - чорного кольору під керуванням ОСОБА_2.

Під час здійснення спільного прикордонно-митного контролю вищевказаного транспортного засобу у спальному відділенні під спальним місцем у конструктивній порожнині транспортного засобу було виявлено з приховуванням від митного контролю грошові знаки у вигляді банкнотів номіналом 500 та 200 гривень України на загальну суму 730 000 (сімсот тридцять тисяч) гривень України, про які громадянин України ОСОБА_2 не заявив усно перед початком митного контролю та у індивідуальній митній декларації від 12.02.2015 року - письмово.

З наведених підстав, інспектором Херсонської митниці було складено протокол про порушення ОСОБА_2 митних правил, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.483 Митного Кодексу України.

Згідно протоколу, дії ОСОБА_2 були спрямовані на переміщення товарів - грошових знаків у вигляді банкнотів номіналом 500 та 200 гривень України на загальну суму 730 000 гривень України - через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, стверджуючи, що постанова суду першої інстанції не ґрунтується на вимогах закону, просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу митного правопорушення, наявність якого в його діях не доведена. При цьому він посилається на те, що законодавчі акти наведені у протоколі на підтвердження його вини, не стосуються його, оскільки він не є суб'єктом цього митного правопорушення і, крім того, в його діях відсутня об'єктивна сторона митного правопорушення, оскільки в матеріалах справи відсутні законодавчі акти, які забороняють ввіз на територію України валюти - гривні України з АР Крим.

Заслухавши доповідь судді, представника ОСОБА_2 - захисника Дмитрука С.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника митниці Галкіної Є.Ю., яка заперечувала проти задоволення апеляції та просила залишити постанову суду без зміни, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції, допитавши свідка ОСОБА_6 та оцінивши усі докази у сукупності, вважаю, що апеляція підлягає задоволенню внаслідок недоведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні зазначеного митного правопорушення.

При цьому суд вважає зазначити наступне. Визнаючи ОСОБА_2 винним у скоєнні митного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України інспектор митного поста ОСОБА_6 в протоколі дослівно зазначила наступне, що повністю переніс у свою постанову суд першої інстанції: «Відповідно до закону України від 12 серпня 2014 року №1636-V11 «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та постанови Правління Національного банку України від 3 листопада 2014 року №699 «Про застосування окремих норм валютного законодавства під час режиму тимчасової окупації на території вільної економічної зони «Крим» запроваджено нові правила переміщення готівкової валюти через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим» під час режиму тимчасової окупації. Так, забороняється переміщення готівкових російських рублів через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», за винятком їх переміщення фізичними особами у сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 гривень, за умови усного декларування посадовій особі митниці. Фізична особа, яка має місце проживання на території ВЕЗ «Крим», може переміщувати при ввезенні на іншу територію України - готівкові кошти в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро(з урахуванням обмежень, встановлених, щодо валюти держави-окупантів) за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі».

З метою встановити правові джерела такого висновку протоколу, у судовому засіданні була допитана інспектор митниці ОСОБА_6 та встановлено наступне.

В судовому засіданні першої інстанції, що зафіксовано в протоколі судового засідання, ОСОБА_6 заявляла, що їй не відомо хто проводив митний контроль, а вона тільки складала протокол. Оскільки до справи взагалі не долучені будь-які документи про обставини вилучення зазначених грошових коштів, з метою з'ясування цієї обставини, оскільки в протоколі записано, що «ОСОБА_2 перевіз зазначені кошти з приховуванням від митного контролю з використанням засобів або способів, що утрудняють виявлення таких товарів», в судовому засіданні апеляційної інстанції знову була спроба усунути зазначені недоліки шляхом допиту у якості свідка ОСОБА_6.

Проте, змінивши свої покази без пояснення причин, ОСОБА_6 вже заявила, що начебто вона проводила митний огляд, але не змогла відповісти на питання яким чином проводився огляд і що було з'ясовано, чому не складені відповідні документи про огляд та обставини вилучення грошових коштів, а на питання що вона мала на увазі, зазначивши, що ОСОБА_2 використав засоби або способи, що утрудняють виявлення товарів, взагалі заявила, що не юрист і ці питання вона не відрізняє.

Таким чином, з протоколу, складеного ОСОБА_6 навіть шляхом її допиту, не можна зробити висновок про об'єктивну сторону дій ОСОБА_2, а інші можливості для цього відсутні. Поряд з цим, слід зазначити, що в протоколі ОСОБА_6 зазначила, що під час спільного прикордонно-митного контролю було затримано ОСОБА_2, а в судовому засіданні не могла відповісти з ким і як він проводився.

Крім того, твердження ОСОБА_6 в протоколі, що фактично є обвинуваченням ОСОБА_2, про те, що «Фізична особа, яка має місце проживання на території ВЕЗ «Крим» (це при тому, що ОСОБА_2 мешкає у Черкаській області), може переміщувати при ввезенні на іншу територію України - готівкові кошти в сумі, що перевищує в еквіваленті 10 000 євро(з урахуванням обмежень, встановлених, щодо валюти держави-окупантів) за умови письмового декларування митному органу в повному обсязі, взагалі не підтверджується жодним, з наведених у протоколі, законодавчим актом, порушення яких фактично ставиться в провину ОСОБА_2 з відповідною кваліфікацією його дій за ч. 1 ст. 483 МК України.

Вищезазначене є головною підставою вважати, що митними органами не наведені безспірні докази, які б свідчили про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні цього злочину, що передбачають, крім іншого, ст.ст.494, 495 МК України.

Виходячи з наведеного, слід прийти до висновку, що суд першої інстанції безпідставно поклав в основу свого рішення протокол про порушення митних правил, складений відносно ОСОБА_2, в якому, як зазначено вище, відсутні докази скоєння ним митного правопорушення, а висновки автора протоколу не відповідають законодавчим актам, на які він посилається.

За таких обставин прихожу до висновку, що зібраними доказами не доведена вина ОСОБА_2 у скоєнні митного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Приймаючи таке рішення, апеляційна інстанція виходить з того, що розглядає справу в межах апеляції, відповідаючи на її доводи про доведеність вини ОСОБА_2 за конкретним обвинуваченням та за наявності відповідних доказів. Можлива наявність інших підстав притягнення ОСОБА_2 і на підставі інших законодавчих актів у зв'язку з його діями не може бути предметом розгляду апеляційною інстанцією, оскільки це виходить за межі її компетенції та знаходиться за межами обвинувачення у конкретному митному правопорушенні.

Керуючись ст.ст.494,495, ч.1 ст. 483 МК України, ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона відносно ОСОБА_2 від 11 березня 2015 року - задовольнити.

·

· Постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 11 березня 2015 року - про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України - скасувати.

·

· Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України - закрити.

·

· Повернути ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді банкнот номіналом 500 та 200 гривень України в сумі 730 000 (сімсот тридцять тисяч) гривень конфіскованих на підставі постанови Суворовського районного суду м. Херсона від 11 березня 2015 року - про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України.

·

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області С.Г.Волошко