Справа № 465/64/15-п Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С..
Провадження № 33/783/132/15 Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2015 року, суддя Апеляційного суду Львівської області Романюк М.Ф., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Франківського районного суду м. Львова від 13 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и в:

постановою Франківського районного суду м. Львова від 13.02.2015 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір отримувач коштів УДКСУ у Франківському районі м. Львова Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 22406168 Банк отримувача ГУ ДКСУ у Львівській області Код банку отримувача (МФО) 825014 Рахунок отримувача 0005 Код класифікації доходів бюджету 22030001 в розмірі 36,54 грн.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що він 24.12.2014 року о 10:30 год. по вул. Васильківського, 9 у м. Львові, керував автомобілем НОМЕР_1, з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю із рота, порушення координації руху, порушення вимови), від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову Франківського районного суду м. Львова від 13.02.2015 року та призначити стягнення у вигляді штрафу, мотивуючи тим, що оскаржувана постанова є незаконною тому, що судом першої інстанції не надано правової оцінки порушенням норм процесуального права при складанні протоколу та отриманні доказів, односторонньо, упереджено, поверхнево і необ`єктивно проведено розгляд справи. Апелянт вказує, що у протоколі інспекторами допущено помилки, а саме вказано, що ОСОБА_1 керував автомобілем із явними ознаками алкогольного сп'яніння, що на думку апелянта, не містить доводів в протоколі. Також, апелянт зазначає, що у протоколі зазначені свідки огляду на стан сп'яніння, однак огляд не проводився, ОСОБА_1 лише відмовився пройти огляд, що свідчить про констатацію фактів наведених у протоколі та про те, що свідки, на думку апелянта, під диктовку писали пояснення. При накладенні адміністративного стягнення, на думку апелянта, не враховані обставини, що пом'якшують відповідальність правопорушника, а саме: визнання вини по фактах наведених у протоколі, хоча вони, як вказує апелянт, не відповідають фактичним обставинам; позбавлення права керування транспортними засобами позбавить ОСОБА_1 можливості заробляти кошти, а автомобіль є єдиним джерелом отримання ОСОБА_1 доходів, хоча офіційно не працевлаштований; проживає з матір`ю, яка є людиною похилого віку і потребує постійного відвідування закладів охорони здоров`я; вперше притягується до адміністративної відповідальності за подібне правопорушення.

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Таким чином, доводи апелянта щодо помилок у протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, оскільки, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, містить у собі самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності, зокрема визнавальними показами правопорушника, який і в апеляційній скарзі не оскаржує ні кваліфікацію вчиненого правопорушення ні визнання вини в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

На виконання вимог ст. 33 КУпАП суд першої інстанції врахував характер вчиненого правопорушення, яке свідчить про підвищену небезпеку подібних проступків та осіб, що їх вчиняють, особу правопорушника, котрий не працює та не має постійного джерела прибутку, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність.

Як вбачається за матеріалів справи №465/64/15-п в протоколі про адміністративне правопорушення серії АП1 №814472 правопорушник ОСОБА_1 вказав, що не працює (а.с.1). Під час розгляду справи в суді першої інстанції вказав також, що не працює (а.с.11).

Враховуючи вищезазначене, в матеріалах справи відсутнє підтвердження працевлаштування правопорушника ОСОБА_1, крім цього апелянт вказує, що не працює і в апеляційній скарзі, а відтак не матиме фінансової можливості сплатити призначений судом штраф.

Таким чином, призначене адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП. Підстав для скасування чи зміни постанови з обставин, наведених в апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 13.02.2015 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Львівської області Романюк М.Ф.