Номер провадження: 33/785/150/15
Номер справи місцевого суду: 521/202/15-п
Головуючий у першій інстанції Передерко
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2015 року, -

встановив:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 13.02.2015 року, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, та стягнуто з судові витрати в сумі 36 гривень 54 копійок.

Згідно постанови судді районного суду, 04.01.2015 року, о 0450 годині, ОСОБА_2, по пров. Аркадієвському у м. Одесі керуючи автомобілем «Ніссан», державний номер НОМЕР_1 був зупинений співробітниками міліції, у зв'язку з підозрою в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння. Водієві було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння. ОСОБА_2 відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння без поважних причин, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП.

На дану постанову судді районного суду Бахонько Є.М. подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи кваліфікацію вчиненого, просить постанову районного суду змінити та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що провину свою визнає, в скоєному щиро розкаюється. Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що він вперше скоїв адміністративне правопорушення і тільки з причини того, що вимушений був сісти за кермо автомобіля у зв'язку з необхідністю відвезти до лікарні хвору дружину. Зазначає, що на його утриманні знаходиться батько - учасник бойових дій та пенсіонер. Звертає увагу, що суддя районного суду не прийняв до уваги його позитивну характеристику з місця роботи. Апелянт вказує, що позбавлення його права керування транспортним засобом призведе до втрати ним роботи та позбавлення його родини засобів до існування, оскільки його робота пов'язана з необхідністю постійного керування автомобілем.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу, просив постанову судді змінити та застосувати до нього менш суворе адміністративне стягнення у вигляді штрафу; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та долучені до неї документи; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями двох свідків, ОСОБА_2, в присутності двох свідків, після його зупинки працівниками ДАЇ та встановлення ознак сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння (а.с.2, 4-5).

В своїй апеляційній скарзі та поясненнях в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_2 не заперечував того факту, що в день, який зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення він вживав спиртні напої, тобто фактично підтвердив данні протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суддя районного суду дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, та правильно кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому рішення судді про винність останнього у скоєні адміністративного правопорушення є законним та обґрунтованим.

Разом з цим, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення особи яка притягається до адміністративної відповідальності, перевіривши документи, які додані до апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при обранні виду і розміру адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, суд першої інстанції не в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, що потягло за собою необґрунтоване призначення найбільш суворого стягнення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

З постанови судді вбачається, що призначивши адміністративне стягнення ОСОБА_2 у вигляді 1 (одного) року позбавлення права керувати транспортними засобами, суд не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону і, при наявності альтернативних стягнень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначив покарання, яке не відповідає вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.

Як встановлено апеляційним судом, мотивуючи своє рішення про позбавлення спеціального права правопорушника, посилаючись на необхідність і достатність накладення саме такого адміністративного стягнення, з метою подальшого запобігання правопорушень, суд першої інстанції, при розгляді справи, про що свідчить сама постанова від 13.02.2015 року, не врахував при прийнятті рішення тої обставини, що керування ОСОБА_2 транспортним засобом, є єдиним джерелом його заробітку, про що заявив останній при апеляційному розгляді справи та долучив до апеляційної скарги характеристику з місця роботи, в якій вказано, що його посадові обов'язки входить робота з постійним використанням автомобіля.

Призначаючи адміністративне стягнення ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. ст. 23, 33 КУпАП апеляційний суд враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його вчинення, особу порушника, який, відповідно до матеріалів адміністративної справи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав себе винним та щиро розкаявся у скоєному. Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_2, він працює на посаді менеджера-експедитора, та в роботі постійно використовує автомобіль.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, суд вважає за можливе та необхідне апеляційну скаргу задовольнити, змінити постанову судді першої інстанції та призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке, на думку апеляційного суду, відповідатиме меті адміністративного стягнення.

Крім того, апеляційним судом встановлена безпідставна вказівка суддею районного суду в абзаці №3 мотивувальної частині оскаржуваної постанові на доведеність вини ОСОБА_2 в порушені правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, оскільки матеріали адміністративної справи, зокрема протокол про адміністративне правопорушення, не містять даних про існування факту пошкодження будь-яких транспортних засобів та протокол складений відносно ОСОБА_2 тільки за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зазначену в постанові судді районного суду вказівку, апеляційний суд визнає технічної опискою, яка зумовлена неуважністю судді при складанні процесуального документу за допомогою комп'ютерної техніки, та вважає за необхідне виключити її з мотивувальної частини постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 13.02.2015 року, якою ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - змінити.

Призначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у розмірі 350 (трьохста п'ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян - у сумі 5950 (п'ять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) гривень.

Виключити з абзацу №3 мотивувальної частині постанови судді Малиновського районного суду м. Одеси, від 13.02.2015 року відносно ОСОБА_2 вказівку про доведеність вини ОСОБА_2 в порушені правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області Р.І. Котелевський