АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №33/791/11/2015 Головуючий в І інстанції Колєсніченко Т.Є.
Категорія ст.472 МК України Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

4 лютого 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області Волошко С.Г., з участю ОСОБА_2, його представника - адвоката Долгова А.Г. та представника митниці Кисельова О.Є., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона від 21 листопада 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, непрацюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 472 МК України і на нього накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 368975 гривень 80 копійок з конфіскацією товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те. Що 17.10.2014р. при здійсненні митного контролю за товарами, що переміщуються автомобільним транспортом через адміністративний кордон вільної економічної зони «Крим», у зоні митного контролю «Ставки», на в'їзді до території Херсонської області був зупинений а/м «MAN» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія гр. України ОСОБА_2, з вантажем - «мийні засоби та засоби для чищення побутові без абразивів, розфасовані дляроздрібної торгівлі (не у аерозольній упаковці), засіб для миття універсальний «PASSION GOLD» (рідке) - 496 шт., засіб для прання Мультиколер (рідке) - 448 шт.». Підставою для їх переміщення до вільної економічної зони Крим були надані ним ВМД від 15.10.2014р. № 508010000/2014/005800; товаро-транспортна накладна від 12.10.2014р. № 11 та комерційний інвойс від 10.10.2014р. № 1.

При проведені візуального огляду вантажного відділення вищезазначеної вантажівки були виявлені не вказані у ВМД та товаро-супровідних документах товари.

17.10.14 року на підставі розпорядження начальника Херсонської митниці Міндоходів № 194/15-16-р про проведення переогляду вищезазначеного транспортного засобу у вантажному відділенні автомобіля державний номер НОМЕР_1 серед товару заявленому у ВМД від 15.10.2014р. № 508010000/2014/005800; товарно-транспортній накладній від 12.10.2014 р. № 11; комерційному інвойсі від 10.10.2014р. № 1 виявлено товари, які не задекларовані у вищезазначених документах, що були пред'явлені для здійснення митного контролю водієм гр. ОСОБА_2, саме, порошок для прання - 72 упаковки в асортименті; гель та рідина для прання 180 пляшок в асортименті; засоби для миття та чищення каналізаційних труб у гранулах в асортименті - 290 шт.; засоби для чищення та миття сантехніки, кераміки, духовок, скла, унітазів, душових кабін в асортименті - 277 шт.; рідина для виведення плям на кольорових речах - 70 шт.; світильники електричні в асортименті - 2025 шт.; подовжувачі електричні без кабелю в асортименті - 2484 шт.; подовжувачі електричні з кабелем в асортименті -2244 шт.; подовжувальний електричний кабель в асортименті - 72 шт.; трійна розетка електрична - 160 шт.; вилки електрична в асортименті - 8720 шт.

Виходячи з того, що відповідно до п. 1 ч.1 ст. 335 Митного кодексу України підчас переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України декларант, уповноважена ним особа або перевізник залежно від виду транспорту, яким здійснюється перевезення товарів, надають митному органу в паперовій або електронній формі відповідні документи та відомості про товари, що перевозяться для проведення митного контролю, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 вчинив порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ст. 472 Митного Кодексу України, а саме, незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Обґрунтовуючи вину ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, суд послався на протокол про порушення митних правил № 0152/50803/14 від 18.10.2014р., пояснення правопорушника, висновки експертизи №140 та, як зазначено у постанові, інші митні документи.

Справа була розглянута без участі ОСОБА_2. Заяви про перенесення дати розгляду від нього не надходило. Причини неявки судом не з'ясовувались. В постанові суду зазначено, що його повідомлено про день та час слухання належним чином.

В апеляції ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він не був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, а тому направив апеляційну скаргу негайно, як тільки йому стало відомо, що відносно нього відкрито виконавче провадження на підставі постанови Суворовського районного суду м.Херсона від 21.11.2014 року . Щодо обставин справи, то вважає що постанова повинна бути скасована, а провадження закрите, оскільки він не є суб'єктом зазначеного правопорушення, обов'язків перевізника на себе не приймав, ні в яких договірних стосунках з власниками товару не знаходився, ніяких угод на перевезення не укладав.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, його представника, який теж вважав, що апеляція підлягає задоволенню, думку представника Херсонської митниці Кисельова О.А., який вважав, що підстави для задоволення апеляції відсутні, оскільки апелянт пропустив без поважних причин строк на апеляційне оскарження, а матеріалами справи його вина доведена у повному обсязі, дослідивши матеріали справи у сукупності з доводами апеляції та сторін, вважаю, що апеляція підлягає задоволенню з наступних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, вона була розглянута без участі ОСОБА_2, який дізнався про це лише 18.12.2014 року, коли на адресу його реєстрації надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови Суворовського районного суду м. Херсона від 21.11.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ст.472 МК України та накладення штрафу в розмірі 368975,80 грн. при цьому, як зазначає апелянт, судових повісток про виклик до суду він не отримував.

Зазначене підтверджується довідкою Миколаївської дирекції «Укрпошта» згідно якої у період з 01.102014 року по 22.12.2014 року на адресу АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_2 17.12.2014 року, тобто після розгляду його справи, надходило поштове відправлення. Згідно залученого до справи листа це є повідомлення та постанова про відкриття виконавчого провадження. Зазначене свідчить, що ОСОБА_2 стало відомо про винесену відносно нього постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митного кодексу 18 грудня 2014 року, але саму постанову він отримав тільки звернувшись до суду, де зміг ознайомитись з матеріалами справи та подати апеляційну скаргу.

Виходячи з цього, вважаю, що ОСОБА_2 з поважних причин пропустив строк на апеляційне оскарження, а тому його необхідно поновити. При цьому є безпідставними заперечення представника митниці, який стверджує, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, оскільки йому було направлене СМС повідомлення.

Зазначене повідомлення не може вважатись належним повідомленням, оскільки відповідно до п.2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді СМС повідомлень, затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України від 1 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику судового процесу СМС повідомленням лише після подання ним до суду відповідної заяви, оформлюється безпосередньо в суді або шляхом заповнення зацікавленою особою форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд безпідставно не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 таку заяву до суду не подавав, а тому суд повинен був дотримуватись загальних вимог про належне повідомлення особи. Суд не тільки не врахував заяву ОСОБА_2 в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він має бажання надати свідчення у судовому засіданні, а безпідставно зазначив у протоколі судового засідання про нібито заяву ОСОБА_2 з проханням розглянути справу в його відсутність.

З огляду на викладене безперечно встановлено, що підстав для повідомлення про час та дату розгляду справи учасника процесу шляхом СМС повідомленням не було. У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_2, суд позбавив його права на судовий захист, не дослідив належним чином його доводи, враховуючи те, що він мав бажання прийняти участь у судовому засіданні і це є однією з безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 3,4 ст.526 МК України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло відповідне клопотання про його перенесення. Зазначені вимоги судом не були виконані.

Скасовуючи постанову суду у зв'язку з вищевикладеним процесуальним порушенням, враховуючи, що термін притягнення до адміністративної відповідальності на підставі митного кодексу не сплинув, оцінюючи докази зібрані Херсонською митницею міндоходів у сукупності з доводами апеляції ОСОБА_2, вважаю, що справа відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ст. 472 МК України підлягає закриттю, оскільки ні зібраними доказами, ні судовим слідством у суді першої, апеляційної інстанції не доведено, що ОСОБА_2 є суб'єктом зазначеного правопорушення і відповідно в його діях є склад адміністративного правопорушення, а можливості довести це вичерпані.

Більш того, зібрані докази свідчать про зворотне. Із змісту ст. 191 МК України вбачається, що перевізник це не особа, яка сидить за кермом вантажівки, як стверджував у судовому засіданні представник митниці, а перевізник має певні права та обов'язки, з чого випливає, що і статус перевізника повинен набуватись на підставі певних документів або угод. З п.3 зазначеної статті вбачається, що перевізник має право замінювати уповноважену особу чи водія, відповідальних за доставку товарів до митного органу призначення, попередньо повідомивши цей орган про причини такої заміни. З огляду на вищевикладене, можна зробити безперечний висновок, що уповноважені особи на доставку товару мали б діяти на підставі певної угоди, яка б давала змогу робити висновок про їх статус, а відповідно про їх повноваження для вирішення питання про те чи є вони суб'єктами ст. 472 МК України.

Крім того, слід зазначити, що п.1 ч.3 ст. 335 МК України вимагає надавати митному органу документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію. Такі документи відносно ОСОБА_2 відсутні.

Таким чином встановлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про причетність ОСОБА_2 не тільки до товару, який мав бути переміщений через митний кордон України, а взагалі і до вантажівки, оскільки з її технічного паспорту вбачається, що вона належить ОСОБА_6. Ця ж особа, як вбачається з декларації (а.с. 9-10) є відправником товару, а декларантом згідно тієї ж декларації є ОСОБА_7. При цьому особами, що складали протокол ніби то про порушення митних правил ОСОБА_2 зазначені особи взагалі не брались до уваги, як і експедитор, який супроводжував вантаж та надавав відповідні документи на митниці. Поряд з цим, до матеріалів справи долучена товаро-транспортна накладна №11 від 12 жовтня 2014 року (а.с.11), залучена до справи митними органами, в якій зазначено, що автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_6. В цій же накладній в графі «водій» прізвище не зазначається. Проте, в цій же накладній зазначена кількість товару та вказівка на те, що отримав «водій/експедитор» та стоїть підпис без зазначення прізвища, але шляхом візуального огляду таких же підписів під контрактами (а.с.14,21) встановлено, що цей підпис схожий на підпис ОСОБА_6. У всякому разі черговим документом підтверджено перш за все відсутність прізвища ОСОБА_2, наявність його підпису, а відповідно доведеність про причетність до недекларування товарів при їх переміщенні через митний контроль.

Оскільки апеляційна інстанції розглядає зазначену справу у межах апеляції ОСОБА_2, тобто перевіряє доводи сторін про його причетність чи непричетність ОСОБА_2 до порушення митних правил, які передбачені ст. 472 МК України, вона не має повноважень, а відповідно не зобов'язана встановлювати осіб, які безпосередньо причетні до порушення митних правил , що повинні робити відповідні підрозділи митниці.

Таким чином безспірно встановлено, що ОСОБА_2 безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ст. 472 МК України, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений зазначеною статтею, що повністю доведено аналізом вищезазначених документів.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Суворовського районного суду м. Херсона відносно ОСОБА_2 від 21 листопада 2014 року - задовольнити.

· Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження зазначеної постанови.

· Постанову Суворовського районного суду м. Херсона відносно ОСОБА_2 від 21 листопада 2014 року про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ст. 472 МК України та застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 368975 грн. 80 копійок з конфіскацією предметів правопорушення - скасувати. На підставі п.2 ст. 294 КУпАП провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області С.Г.Волошко