П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

у справі про адміністративне правопорушення

Справа № 181/294/15-п

Провадження № 3/181/100/15

08.04.15 року суддя Межівського районного суду Дніпропетровської області Гончаренко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Межова справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, який притягувався до адміністративної відповідальності: 19 липня 2014 року по ч.1 ст.187 КУпАП, 21 липня 2014 року по ч.1 ст.1732 КУпАП, 26 вересня 2014 року по ст.187 КУпАП

притягнутого по ч.2 ст.1732 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

27 березня 2015року о 17.00 годині ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись в будинку за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, вчинив сварку зі своєю матірю ОСОБА_2, в ході якої ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим вчинив насильство в сімї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину повністю визнав, обіцяв не допускати скоєння подібних правопорушень.

Під час вивчення матеріалів справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що підтвердженням проступку ОСОБА_1 є наступні докази:

- протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 27 березня 2015 року, поданої ОСОБА_2, та її пояснення, якими підтверджується той факт, що 27 березня 2016 року, приблизно о 16.00 годині, її син ОСОБА_1 зявився додому в пяному вигляді, вчинив з нею сварку: ображав нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою;

- постанова у справі про адміністративне правопорушення від 04 квітня 2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності по ч.2 ст178 КУпАП, та висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 27 березня 2015 року, що містяться в матеріалах справи, якими підтверджується, що ОСОБА_1 під час вчинення правопорушення знаходився в стані алкогольного спяніння.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 протягом року притягувався до адміністративної відповідальності: 19 липня 2014 року по ч.1 ст.187 КУпАП, 21 липня 2014 року по ч.1 ст.1732 КУпАП, 26 вересня 2014 року по ст.187 КУпАП.

Вислухавши особу, що притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши матеріали адміністративної справи, дійшов висновку, що належним способом здобуто достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.1732 КУпАП, при обставинах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.

Протоколом про адміністративне правопорушення та висновком щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 08 квітня 2015 року встановлено, що під час розгляду цієї справи ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного спяніння.

Вирішуючи питання про те, яке стягнення слід призначити ОСОБА_1 за скоєне ним правопорушення слід враховувати, що він не є інвалідом першої і другої груп, повністю визнав свою вину, в скоєному розкаявся, обіцяв більше не скоювати правопорушень, проте вчинив правопорушення, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, вчинив зазначене правопорушення повторно протягом року, при цьому неодноразово був притягнутий за скоєння інших адміністративних правопорушень, зявився на розгляд справи у стані алкогольного спяніння, що свідчить про продовження ним протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на те осіб припинити її (офіційне попередження від 04 квітня 2015 року), стягнення у вигляді громадських робіт не забезпечить його належного виправлення та усвідомлення вини, тому йому слід призначити стягнення у вигляді адміністративного арешту в межах санкції, передбаченої ч.2ст.1732 КУпАП.

Що стосується положень ст.326 КУпАП, якою передбачено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про застосування адміністративного арешту виконується негайно після її винесення, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Ч.1 ст.294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Проте, рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі «Швидка проти України» (Заява № 17888/12), яке, окрім іншого, розглядалося в аспекті можливості оскарження рішення суду по справі про адміністративне правопорушення, яким було призначено стягнення у вигляді адміністративного арешту, і ефективності застосування рішення апеляційного суду, в разі скасування рішення місцевого суду, було визначено таке.

«п.44 суд вважає за належне розглянути цю скаргу за статтею 2 Протоколу №7, у якій зазначено таке:

«1. Кожен, кого суд визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, має право на перегляд судом вищої інстанції факту визнання його винним або винесеного йому вироку. Здійснення цього права, включаючи підстави, на яких воно може бути здійснене, регулюється законом.

2. Із цього права можуть поширюватися винятки для передбачених законом незначних правопорушень або коли відповідну особу судив у першій інстанції найвищий суд, або коли її було визнано винною і засуджено після оскарження виправдувального вироку.»

53. Суд зазначає, що апеляційна скарга заявниці на постанову від 30 серпня 2011 року, подана того ж дня, не зупиняла виконання судового рішення, а накладене стягнення було застосовано невідкладно. Це було зроблено відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким передбачено невідкладне виконання постанови лише, якщо вона стосується позбавлення волі. Якщо б покарання було іншим, рішення суду першої інстанції набрало б законної сили лише за відсутності апеляційної скарги упродовж встановленого законодавством строку або якщо б апеляційний суд залишив його без змін. Проте у цій справі перегляд судом апеляційної інстанції відбувся після того, як заявниця відбула у повному обсязі призначене судом першої інстанції покарання. Суд вважає незрозумілим, як такий перегляд на цій стадії міг ефективно виправити недоліки рішення суду нижчої інстанції.

54. Суд не оминає увагою той факт, що якби апеляційний суд скасував постанову суду першої інстанції, то заявниця могла вимагати на цій підставі виплати їй відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Проте такий ретроспективний та виключно компенсаторний засіб юридичного захисту не можна вважати заміною права на перегляд, закріпленого у статті 2 Протоколу №7. Інше рішення суперечитиме усталеному принципові практики Суду, згідно з яким Конвенція покликана гарантувати не якісь теоретичні або ілюзорні права, а права, які є ефективними на практиці (див., mutatis mutandis, вищезазначене рішення у справі «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland), п. 24, та рішення у справі «ОСОБА_3 проти Іспанії» (Garcia Manibardo v. Spain), заява № 38695/97, п. 43, ECHR 2000?II).

55. З огляду на вищевикладене Суд констатує, що у цій справі було порушення статті 2 Протоколу №7»

Таким чином, з метою недопущення порушення прав і свобод особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та якій обрано захід стягнення у вигляді адміністративного арешту, з урахуванням практики ЕСПЛ, суд вважає, що не слід виконувати постанову про застосування адміністративного арешту негайно після її винесення.

У звязку з цим необхідно надати ОСОБА_1 десятиденний строк для можливості оскарження даної постанови.

Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 36 гривень 54 копійки.

Керуючись рішенням Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 30 жовтня 2014 року по справі «Швидка проти України» (Заява № 17888/12), ст.2 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.24, 32-35, ч.2 ст.1732, п.1 ч.1 ст.284, ст.326 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.1732 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді адміністративного арешту на строк 7 (сім) діб.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 36 (тридцяти шести) гривень 54 копійки.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 цього Кодексу, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 1853 цього Кодексу.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Виконання зазначеної постанови допустити після набрання нею законної сили. Негайному виконанню не допускати.

Суддя: О. О. Гончаренко