АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника - ОСОБА_2, розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення № 33/777/91/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2014 року.

Даною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1 непрацюючий, неодружений, студент Карпатського університету , притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України.

З постанови вбачається , що ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 22.10.2014 року близько 04:00 години , перебуваючи в м. Ужгороді по проспекту Свободи навпроти приміщення автовокзалу , авктивно виражав громадську позицію, шляхом кидання поліетиленових кульків із речовиною червоного кольору в агітаційний біл-борд кандидата в народні депутати, чим скоїв адміністративне правопорушення , передбачене ст. 173 КпАП України.

Постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку для оскарження постанови суду , оскільки про розгляд справи повідомлення не отримував, а копію постанови отримав лише 30.03.2015 року. Вважає , що постанова суду є необґрунтованою та незаконною, посилаючись на те, що розгляд справи відбувся без об'єктивного з'ясування усіх обставин . Просить постанову скасувати , а провадження закрити за відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Вказує , що він не вчиняв діянь , що становлять об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, а місце - не являється громадським .

Апеляційний суд , заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, вважає, що клопотання про поновляння строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення , а апеляційна скарга не підлягає задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України не дотримався, розглянув справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно п.16 постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року N 10 "Про судову практику у справах про хуліганство" суддям слід забезпечувати розгляд справ про дрібне хуліганство в присутності особи, яка його вчинила.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 268 КпАП України при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 173 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов'язковою.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 285 КпАП України копія постанови по справі про адміністративне правопорушення вручається або висилається особі, щодо якої її винесено протягом трьох днів. З матеріалів справи вбачається, що вказану норму судом першої інстанції було порушено. Копію постанови надіслано на адресу правопорушника лише 24.03.2015 року.

З метою недопущення порушення права особи на захист своїх інтересів, доводи апеляції про поважність причин пропуску строку для оскарження постанови суду слід визнати обгрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції , дослідивши матеріали справи, вірно прийшов до висновку про наявність у діяннях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення , передбаченого ст. 173 КпАП України.

Так, дрібним хуліганством визнається нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Таким чином апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення оскільки він нецензурно не лаявся та образливо не чіплявся до громадян. Відповідно до вимог закону, дрібним хуліганством вважається і інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Отже, хуліганством визнається і інші умисні порушення громадського порядку, які вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства. Основним безпосереднім об'єктом хуліганства є громадський порядок.

Громадський порядок визначається в юридичній літературі як зумовлена закономірностями соціального розвитку система правил та інститутів, що забезпечує упорядкованість суспільних відносин і надає їм певної організаційної форми.

Грубість порушення громадського порядку слід визначати з урахуванням характеру вчинених хуліганських дій, їх наслідків, місця й тривалості їх вчинення, кількості потерпілих від зазначених дій, їхнього віку, стану здоров'я, істотності порушення їхніх інтересів або інтересів підприємств, установ, організацій. Особа, яка вчиняє хуліганські дії, нехтує правилами поведінки в суспільстві.

При цьому, хуліганські дії можуть бути вчинені в будь-якому місці. Найчастіше це відбувається на вулицях, у парках, у місцях проведення публічних заходів й інших громадських місцях. Але наявність у діях особи ознаки хуліганства законом не пов'язано з його вчиненням лише в громадських місцях.

Вважається, що громадський порядок може бути порушений в окремій квартирі чи кімнаті, в безлюдному місці, у будь-який час доби, за відсутності сторонніх осіб.

Мотивом порушення громадського порядку є явна неповага до суспільства, бажання реалізувати індивідуальну потребу самоствердження. При цьому, явною (очевидною як для винної особи, так і для потерпілих чи оточуючих) неповагою до суспільства вважається прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Згідно п.3 постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року N 10 "Про судову практику у справах про хуліганство" при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП).

При цьому , з об'єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку, а з суб'єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Розмежування підстав кримінальної та адміністративної відповідальності залежить від ступеня суспільної небезпечності вчинених дій.

Апеляційний суд прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вдався до провокативного жесту , який був спрямований образити чи занепокоїти багатьох людей , а тому оцінює такі дії , як умисне порушення громадського порядку, яке вчинено з мотивів неповаги до суспільства, тобто діяння , вчиненні з прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві та протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Такі дії правопорушника вірно кваліфіковано за ст. 173 КпАП України як дрібне хуліганство, тобто дії, що порушують громадський порядок .

Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, від 22.10.2014 року (а.с. 1), письмовими поясненнями ОСОБА_1 ( а.с. 2), рапортом ДІМ СДІМ Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області Лемека В.Ю. (а.с. 3), який виявив правопорушення.

Зважаючи на поведінку ОСОБА_1 та її контекст, апеляційний суд погоджується із тим, що своїм вчинком він прагнув поширити серед людей певні ідеї та погляди щодо кандидата в народні депутати . Цей вчинок можна вважати формою вираження політичних поглядів.

Законодавством України передбачено право кожного на свободу вираження поглядів, в тому числі і політичних .

Однак, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді мінімального розміру штрафу не становить втручання у його право на свободу вираження таких поглядів.

Зважаючи на поведінку ОСОБА_1 ( вчинення діянь у нічний час ) та її кваліфікацію в юридичному аспекті, апеляційний суд вважає , що національне законодавство є передбачуваним для правопорушника , в тому числі в частині можливих застосованих санкцій, а тому приходить до висновку що визнання ОСОБА_1 винним у дрібному хуліганстві та застосування до нього стягнення, передбаченого санкцією ст. 173 КпАП України , відповідає вимозі законності.

Керуючись ст. 294 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про поновлення строку на оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2014 року - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.11.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КпАП України - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: