Справа № 359/557/15-п Головуючий у І інстанції Мельник О.О.
Провадження № 33/780/198/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 01.04.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 квітня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., представника особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року щодо ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку Ізраїлю, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в доход держави 5400 доларів США, 1630 євро та 13500 гривень. Також стягнуто з ОСОБА_4 в доход держави 36 грн. 54 коп. судового збору та на користь Київської митниці ДФС понесені витрати у справі про порушення митних правил на транспортування предметів правопорушення в розмірі 39 грн. 12 коп.

Відповідно до зазначеної постанови, 9 грудня 2014 року, о 17 год. 10 хв., в залі ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП ДМА ,,Бориспіль", під час проведення митного контролю пасажирів, які відлітали з України до Ізраїлю, м. Тель Авів, рейсом № PS 0777, у громадянинки Ізраїлю ОСОБА_4, яка обрала проходження митного контролю по каналу, позначеному символами зеленого коридору ,,зелений коридор", тим самим, заявивши, що переміщувані нею через митний кордон товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі території України, після перетину нею ,,білої лінії" було виявлено 5400 доларів США, 1630 євро та 13500 гривень, які перевищували наявну у неї суму валюти в розмірі 12 100 доларів США та 2400 гривень, що за офіційним курсом НБУ станом на 9 грудня 2014 року є еквівалентом 9996, 79 євро, що знаходились в особистій сумочці пасажирки без ознак приховування та відповідно до Постанови Правління НБУ №148 від 27 травня 2008 року підлягали обов'язковому письмовому декларуванню, чим порушила порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати постанову суду щодо її довірительки та звільнити її від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП з винесенням усного зауваження, тимчасово вилучені кошти в сумі 5400 доларів США, 1630 євро та 13500 гривень повернути ОСОБА_4 При цьому апелянт вважає, що суд першої інстанції не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи, не повно з"ясував усі фактичні обставини, що потягло до притягнення до відповідальності, яка є непропорційною вчиненому правопорушенню і наслідкам. Так, її довірителька вину у вчиненому визнає, щиро розкаюється у скоєному, вона не знала митного законодавства України та внаслідок тяжкого психологічного стану, що був викликаний смертю її батька, не задекларувала валюту, грошові кошти призначалися для лікування останнього. Також автор апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції жодним чином не було враховано обставини, що пом'якшують стягнення. Крім того, в апеляції її автор посилається на Європейську Конвенцію ,,З захисту прав і основних свобод людини", Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід"ємною частиною Конвенції, практику Європейського Суду з прав людини та просить їх врахувати при прийнятті рішення

Заслухавши пояснення: представника особи, яку притягнуто до відповідальності, яка підтримала апеляційну скаргу; представника митниці, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та надані під час апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинила ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних слід погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_4, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_4 під час проходження митного контролю не мали ознак приховування. Дані, які б свідчили про незаконність походження згаданих коштів, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, відлітала до Ізраїлю після трагічних подій, а саме: смерті її батька та його поховання, вину у вчиненому вона визнала та розкаюється.

Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним вчиненому ОСОБА_4

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_4 від стягнення у виді конфіскації тимчасово вилучених коштів, повернувши їх останній.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року щодо ОСОБА_4, в частині накладання на неї стягнення у вигляді конфіскації коштів, змінити.

Грошові кошти в сумі 5400 доларів США, 1630 євро та 13500 гривень, вилучені згідно протоколу №0691/125120101/14 від 09 грудня 2014 року, повернути ОСОБА_4.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький

Згідно з оригіналом. Суддя В. Димарецький