Номер провадження: 33/784/73/15
Справа № 33/784/73/15 Головуючий у 1-й інстанції: Агєєва Л.І.
Категорія: 204-2 КУпАП Доповідач: Значок І.С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2015 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Значок І.С.

за участі секретаря Пінчука О.,

захисника ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.01.2015р., якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Російської Федерації, працюючого ТОВ «Інтермар» маляром , проживаючого АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп. в дохід держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, прикордонним нарядом «Перевірка документів» в пункті пропуску через державний кордон «Миколаївський морський торгівельний порт» 09.11.2014 р. під час здійснення прикордонного контролю громадянина ОСОБА_2 виявлено, що він перетнув адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією Автономної Республіки Крим на материкову частину України поза встановленими контрольними пунктами в'їзду-виїзду, чим він порушив вимоги п. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати, провадження закрити на підстав п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Посилається на те, що справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що місцем вчинення правопорушення є тимчасово окупована територія України - м. Керч АРК. Наводить, що ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. встановлені правила визначення підсудності адміністративних, цивільних, господарських справ і кримінальних проваджень у зв'язку з неможливістю здійснення правосуддя судами Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. Однак законом не визначено правил підсудності у справах про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності.

Вказує, що на борт судна працівники прикордонної служби України доставляли повідомлення про те, що розгляд справ відносно членів екіпажу буде здійснено Каланчацьким районним судом Херсонської області. 12.11.2014 року об 11 год. Однак, матеріали надійшли до Заводського районного суду м. Миколаєва. Наводить суду практику інших місцевих судів про повернення матеріалів для визначення підсудності.

Посилається на невизначеність поняття ««контрольні пункти в'їзду- виїзду» та відсутність переліку таких пунктів, через які повинен здійснюватися виїзд з тимчасово окупованої території України. Зазначає, що Кабінет Міністрів України не виконав вимог п. 5 Прикінцевих положень Закону та не прийняв нормативно-правових актів на виконання цього Закону, які б дали можливість реалізувати положення Закону на практиці.

Робить висновок, що ОСОБА_2 не мав можливості здійснити виїзд з тимчасово окупованої території України відповідно до порядку, встановленому ч.1 ст. 10 Закону. Вважає, що вибіркове застосування органами прикордонної служби положень Закону приводить до порушення ст. 33 Конституції України, яка гарантує кожному, хто перебуває на території України, свободу пересування.

Посилається, що не визначений статус «адміністративного кордону» та що працівники прикордонної служби діють в умовах правової неврегульованості.

Звертає увагу, що в постанові судді не зазначено, яким нормативно- правовим актом закріплений перелік контрольних пунктів в'їзду-виїзду та не вмотивовано рішення про порушення ОСОБА_2 вимог чинного законодавства. Тому апелянт вважає, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Зазначає про отримання доказів (копії паспорту ОСОБА_2 для виїзду за кордон) з порушенням законодавства, а саме внаслідок тиску.

Вислухавши думку захисника ОСОБА_1, дослідивши матеріали провадження, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 294 ч. 7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Під час дослідження в апеляційному суді складеного відносно ОСОБА_2 протоколу АзЧРУ № 043749 про адміністративне правопорушення від 09.11.2014 р. встановлено, що в ньому не зазначено місце та час вчинення правопорушення. Натомість, в протоколі зазначені відомості щодо часу (09.11.2014р.) та обставин виявлення перетину адміністративного кордону з тимчасово окупованою територією України на материкову частину України поза встановленим контрольним пунктом в'їзду, виїзду.

Певні відомості щодо часу та місця в'їзду ОСОБА_2 на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї у серпні та в жовтні 2014 р. містяться у ксерокопії його паспорта (а.с. 4). Однак, вони залишені поза увагою при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що протокол складено інспектором прикордонної служби без додержання вимог ст. 256 КУпАП. У такому вигляді він не може бути предметом судового розгляду, оскільки викликає обґрунтовані сумніві, які відповідно до положень ст. 62 ч.3 Конституції України тлумачаться на користь ОСОБА_2

З наведених мотивів та враховуючи правове значення протоколу про адміністративне правопорушення, який не тільки визначає суть адміністративного правопорушення, поставленого особі у провину, а також є доказом в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 251 КУпАП, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_2 - закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

У зв'язку із скасуванням оскаржуваної постанови з процесуальних підстав, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 по суті справи не перевіряються.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2015 р. відносно ОСОБА_2 - скасувати, провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діянні ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.С. Значок