Справа № 274/293/15-п Провадження № 3/0274/176/15
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі - Суд) , розглянувши 27.03.15 р. справу за матеріалами, що надійшли з Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирський області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1, яка працювала на посаді завідуючої сектором профілактики злочинності та бездоглядності Служби у справах дітей Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у розгляді взяли участь: ОСОБА_1, старший прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області Висоцька О.В., старший прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області Воронюк А.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.01.2015 р., складеному старшим оперуповноваженим Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирський області майором міліції Шушпаном В.В., 23.10.2014 р., будучи тимчасово виконуючим обов'язки начальника Служби у справах дітей Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області (далі - Служба) та перебуваючи у службовому приміщенні за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, пл. Соборна, 23, ОСОБА_1 особисто видала та підписала наказ № 23-к про встановлення надбавки до заробітної плати в розмірі 50% від посадового окладу за високі досягнення у праці за жовтень 2014 р. підлеглим працівникам, до списку яких, діючи умисно та з корисливих мотивів, а також всупереч встановленого порядку преміювання, долучила власне прізвище. Зазначений наказ став підставою для нарахування їй надбавки до заробітної плати в розмірі 742,35 грн. Таким чином, ОСОБА_1, будучи посадовою особою органу державної влади - тимчасово виконуючим обов'язки начальника Служби, державним службовцем 12 рангу 6 категорії, в порушення вимог частини першої статті 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", у період з 23.10.2014 р. до 12.01.2015 р. не вжила жодних заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів у зв'язку з прийняттям рішень про встановлення собі надбавки до заробітної плати та невідкладно у письмовій формі не повідомила безпосереднього керівника - голову Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, про наявність суперечності між власними особистими майновими, немайновими інтересами та службовими повноваженнями, тобто виникнення конфлікту інтересів у зв'язку з вказаними обставинами, чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а. с. 6 - 10).

ОСОБА_1 пояснила, що вважає, що конфлікту інтересів не було, а тому вона не мала повідомляти про ситуацію безпосереднього керівника. Вказала, що у випадку, якщо виданий нею наказ від 23.10.2014 р. № 23-к був незаконним, то на це б звернув увагу фінансовий відділ Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області та надбавок нараховано б не було. Видаючи наказ від 23.10.2014 р. № 23-к, вона не вчиняла умисних корупційних дій та не мала наміру отримати будь-яку неправомірну вигоду.

Старший прокурор Бердичівської міжрайонної прокуратури Житомирської області Воронюк А.Ю. під час проголошення свого висновку зазначила, що вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доведена повністю, у діях ОСОБА_1 є склад цього адміністративного правопорушення. Просила визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні цього правопорушення та застосувати до неї стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом з'ясовано, що ОСОБА_1 наказом від 01.02.2012 р. № 1 начальника Служби з 01.02.2012 р. було переведено на посаду завідуючої сектором профілактики злочинності та запобігання бездоглядності Служби та присвоєно 12 ранг державного службовця (а. с. 33).

Тобто ОСОБА_1 є особою, зазначеною у пункті 1 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (підпункт "в" - державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування), а саме - суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, на якого розповсюджуються норми цього Закону.

Наказом від 20.10.2014 р. № 19-в в.о. начальника Служби обов'язки начальника Служби на період з 20.10.2014 р. по 24.10.2014 р. покладено на завідуючу сектором профілактики злочинності та запобігання бездоглядності Служби - ОСОБА_1 (а. с. 55).

Наказом від 23.10.2014 р. № 23-к т.в.о. начальника Служби ОСОБА_1 було, зокрема, встановлено надбавку за жовтень 2014 р. в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років за високі досягнення у праці ОСОБА_1 - завідуючій сектором профілактики злочинності та запобігання бездоглядності Служби (а. с. 56).

Відповідно до статті 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів - тягне за собою накладення штрафу від десяти до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. 1. Суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

2. У цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Частиною першою статті 14 Закону України"Про засади запобігання і протидії корупції" передбачено, що особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані:

1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів;

2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Таким чином, під час прийняття рішення (винесення наказу від 23.10.2014 р. № 23-к) про встановлення надбавки за жовтень 2014 р. в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років за високі досягнення у праці ОСОБА_1 - завідуючій сектором профілактики злочинності та запобігання бездоглядності Служби, у т.в.о. начальника Служби ОСОБА_1 виник конфлікт інтересів, а саме - суперечність між її особистими інтересами та її службовими повноваженнями, наявність яких могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, а відтак ОСОБА_1, на виконання частини першої статті 14 Закону України"Про засади запобігання і протидії корупції", зобов'язана була невідкладно у письмовій формі повідомити безпосереднього керівника про наявність такого конфлікту інтересів.

Між тим, з пояснень ОСОБА_1, наданих під час розгляду справи, вбачається, що вона цього не зробила.

Те, що ОСОБА_1 не повідомила невідкладно у письмовій формі безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів підтверджується і матеріалами справи, а саме - письмовими поясненнями від 13.01.2015 р. ОСОБА_1, письмовими поясненнями від 12.01.2015 р. начальника Служби Хоренка О.І. та листом від 12.01.2015 р. № 02-9/158 голови Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області (а. с. 16 - 17, 66 - 67, 15).

Враховуючи викладене, прихожу до висновку, що ОСОБА_1 є винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, ще до початку перевірки Управлінням по боротьбі з організованою злочинністю Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирський області дотримання працівниками Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, у тому числі - ОСОБА_1, вимог антикорупційного законодавства, яка, як вбачається з матеріалів справи, розпочалась 12.01.2015 р. (а. с. 14), наказом від 19.12.2014 р. № 31-к т.в.о. начальника Служби було, зокрема, визнано таким, що втратив чинність наказ від 23.10.2014 р. № 23-к т.в.о. начальника Служби ОСОБА_1 та встановлено надбавку за високі досягнення у праці за жовтень 2014 р. в розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років ОСОБА_1 - завідуючій сектором профілактики злочинності та запобігання бездоглядності Служби, тобто таку саму надбавку, яка була встановлена скасованим наказом (а. с. 58).

Таким чином, адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1, не мало будь-яких негативних наслідків, зокрема, ним не було завдано шкоди.

За таких обставин Суд вважає, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1, є малозначним.

Статтею 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитися усним зауваженням.

Приймаючи до уваги характер адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1, та зважаючи на те, що ОСОБА_1 наказом від 22.01.2015 р. № 2-к начальника Служби звільнена з посади завідуючої сектором профілактики злочинності та запобігання бездоглядності Служби (а. с. 86), тобто звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності не призведе до продовження її перебування на посаді завідуючої сектором профілактики злочинності та запобігання бездоглядності Служби, з якої б вона підлягала звільненню на підставі абзацу другого частини другої статті 22 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" у разі притягнення її до адміністративної відповідальності, Суд вважає за можливе звільнити її від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження.

Частиною другою статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, а відтак провадження у справі підлягає закриттю.

Керуючись статтями 22, 172-7, 221, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення та оголосити їй усне зауваження.

Провадження у справі закрити.

Роз'яснити, що постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Апеляційного суду Житомирської області апеляційної скарги.

Суддя В.В. Корбут