АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Осіпова Л.О., за участю представника Київської міської митниці ДФС ЛичаС.В., особи, стовно якої складено протокол про порушення митних правил ОСОБА_3, його представника - адвоката Батрина С.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

в с т а н о в и л а :

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 759 610 грн. 54 коп. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість випущених в обіг товарів в розмірі 759 610 грн. 54 коп.

За змістом постанови суд встановив, що ОСОБА_3, будучи директором ІП «Олівіна», тобто посадовою особою, яка в силу своїх службових обов'язків відповідає за додержання вимог митного законодавства, вчинив порушення митних правил, які полягали у переміщенні товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів та відомості, необхідні для визначення митної вартості товарів, за наступних обставин.

Так, 21 березня 2014 року на митну територію України із Латвії від компанії SIA «Solafs» (Riga, Pludmales iela, LV-1015 Latvia) через пункт пропуску «Бачівськ- Троєбортне» Сумської митниці в автомобілі № НТЗ3173/М6556 на адресу ІП «Олівіна» (код ЄДРІІОУ 38515379, м. Київ, вул. Васильківська 55), ввезено вантаж - заморожені курячі спинки загальною вагою брутто 19 798 кг, вагою нетто - 19 000 кг., 19 місць.

Підставою для переміщення вказаного вантажу через митний кордон України були: попередня митна декларація одержувача ІП «Олівіна» від 19.03.2014 № 100000000/2014/830471, а також товаросупровідні документи: СМR № LV-14/001, інвойс від 17.03.2014 № 14/001 з зазначенням вартості товару - 19 000 євро.

Після прибуття у зону діяльності Київської регіональної митниці товари заморожені курячі спинки були заявлені декларантом гр. ОСОБА_5 у вільний обіг на митному посту «Столичний» за МД № 100270001/2014/205073 шляхом подання електронної декларації.

Разом із митною декларацією до митниці було надано інвойс від 17.03.2014 № 14/001, виставлений компанією «Amitrano Limited» (Reg. НЕ 328448 Vasili Michailidi, 21 3026, Limassol, Cyprus) до ІП «Олівіна», згідно з яким загальна вартість товарів заморожені курячі спинки становить 19 000 євро.

Зазначені товари надійшли в рамках угоди від 14.03.2014 № 03-03/14, укладеної між компанією «Amitrano Limited» та ІП «Олівіна».

27.06.2014 до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів надійшла відповідь від митних органів Латвійської Республіки (лист від 23.06.2014 №14818/7/99-99-07-16-10-17) на запит про надання адміністративної допомоги у проведенні перевірки законності ввезення вищезазначеного товару.

При цьому митні органи Латвійської Республіки надіслали завірену копію оформленої ними експортної декларації № 14LV3867, завірену копію інвойсу від 17.03.2014 № 14/001 та копію СМR № LV-14/001, з яких слідує, що вони стосуються цієї партії товару, а саме співпадають номери та дати документів, співпадають дані щодо відправника, продавця та отримувача товарів, номера автомобілів, якими перевозився вантаж, але не співпадає опис товару та дані про вагу товару. Так, згідно цих документів до України були відправлені та переміщувались не заморожені курячі спинки, а заморожена свинина. Відмінність також полягає і в ціні (вартості) товару, яка згідно гр. 22 експортної декларації № 14LV3867 та інвойсу від 17.03.2014 № 14/001 становить 54 600 євро.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

За твердженнями ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил щодо нього складено з порушенням вимог закону. Зокрема, йому не було роз'яснено прав та обов'язків, не надано можливості надати пояснення, і протокол йому не вручався взагалі.

За доводами апелянта недотримання вимог закону допущено і судом першої інстанції під час розгляду справи. Так, його не було повідомлено про дату та час слухання справи. В порушення вимог ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП суд надав оцінку лише листу-відповіді від митних органів Латвійської Республіки, не дослідивши інші докази, які засвідчують фактичне ввезення на територію України курятини, а не свинини.

ОСОБА_3 вказує про відсутність у нього умислу на подання митному органу документів, що містять неправдиві відомості, зауважуючи, що обов'язки декларанта при здійсненні митного оформлення товару було покладено на уповноважених осіб, а він, ОСОБА_3, безпосередньо дії щодо декларування та митного оформлення товару не здійснював, і його відповідальність як директора за фінансово-господарську діяльність підприємства, як це зазначено у протоколі, диспозицією ст. 483 МК України не передбачена, та здійснення фінансово-господарської діяльності підприємством до порушення митних правил не відноситься.

Також, посилаючись на отримання постанови суду першої інстанції лише 27.11.2014, ОСОБА_3 порушив питання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, його представника, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення представника Київської міської митниці ДФС, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 526 МК України та ст. 268 КУпАП справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи, і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 526 МК України у разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів та зборів.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в порушення вказаних вимог закону належним чином не повідомив ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи.

Крім того, беручи до уваги довідку ІП «Олівіна» від 14.01.2015 про кількість працюючих осіб на підприємстві та заяву від 19.01.2015 щодо суб'єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність по вул. Васильківській, 55 у м. Києві (а.с. 162-164), не є належним підтвердженням повідомлення ОСОБА_3 про час та місце розгляду судом справи про порушення митних правил і наявна в матеріалах справи копія рекомендованого повідомлення про вручення відповідного листа Київської міжрегіональної митниці Міндоходів (а.с. 38-39а)

Відсутні в матеріалах справи і дані про отримання ОСОБА_3 копії постанови суду до 27.11.2014.

За таких обставин строк на оскарження постанови суду ОСОБА_3 пропустив з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Відповідно до положень ст. ст. 278, 280 КУпАП суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, а при розгляді справи зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Цих вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи справу, не дотримався, та не з'ясувавши належним чином обставин справи, виніс постанову, в якій фактично обмежився відтворенням тексту протоколу про порушення митних правил, складеного уповноваженою особою Київської міжрегіональної митниці Міндоходів.

Так, уповноважена особа митниці, вважаючи, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки порушення митних правил, передбачені ч. 1 ст. 483 МК України, у протоколі послалась виключно на документи митних органів Латвійської Республіки, стверджуючи, що наявна в них інформація стосується партії товару, яка надійшла 21 березня 2014 року на митну територію України на адресу ІП «Олівіна», оскільки співпадають номери та дати документів, дані щодо відправника, продавця та отримувача товарів, а не співпадає опис товару, дані про його вагу та вартість. При цьому за твердженнями, викладеними у протоколі, вартість товару за документами, наданими Латвійською Республікою, становить 54 600 Євро.

Суд першої інстанції в обґрунтування висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, послався на протокол про порушення митних правил, а також дані, що містяться в інформації митних органів Латвійської Республіки, в копіях експортної декларації № 14LV3867, інвойсу від 17.03.2014 № 14/001, СМR № LV-14/001.

Разом з тим, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що дані документів, на які посилається Київська міжрегіональна митниця Міндоходів, обґрунтовуючи свою позицію про порушення ОСОБА_3 митних правил, суперечать як наданим для митного оформлення товару ІП «Олівіна» документам щодо їх дати, відомостей про виробника товару та місця його відправлення, а також самі містять суперечності.

Так, згідно наданої митними органами Латвійської Республіки копії контракту між компанією «Amitrano Limited» та ІП «Олівіна» датою його укладення є 3 березня2014 року (а.с. 29-31). Згідно копії експортної декларації № 14LV3867 датою її складання є 17 березня 2014 року (а.с. 23,24).

В той же час міжнародна товарно-транспортна накладна, інвойс № 14/001, копії яких отримані від офіційних митних органів Латвійської Республіки, датовані 17 березня 2013 року, тобто за один рік до того, як відбулось ввезення товару.

Також в наданих митними органами Латвійської Республіки документах, всупереч твердженням, викладеним у протоколі про порушення митних правил, містяться суперечності і щодо вартості товару. Так, згідно експортної декларації № 14LV3867 вартість відправленого товару складає 53 600 Євро, а згідно інвойсу № 14/001 - 54 600 Євро (а.с. 23,24, 25,26).

Крім того, в інвойсі, на який посилається орган доходів і зборів та який датований 17 березня 2013 року, вказано дані про виробника - компанія «Boseler Goldschmaus GmbH», місце завантаження м'яса - Germany. Garrel.

За поясненнями апелянта всі документи у справі, а також надані до апеляційної скарги документи - висновок експертизи, акт відбору зразків, ветеринарний сертифікат, ветеринарне свідоцтво, сертифікат якості, інші документи містять відомості про виробника - компанію «Huhnerhor Heidegold GmbH» та місце завантаження товару - Fintel, Germany. І такі пояснення підтверджуються долученими до апеляційної скарги документами (а.с. 100-105, 106-109, 180-181, 182, 183).

Також апелянт в поясненнях стверджує, що інвойс, яким керується орган доходів і зборів, містить не оригінальний відтиск печатки компанії «Amitrano Limited», а її копію, яка надрукована на принтері (а.с. 25). Наполягає і на тому, що дійсним є контракт на поставку товару, укладений з компанією «Amitrano Limited», від 14 березня 2014 року, а надана митними органами Латвійської Республіки копія контракту від 3 березня 2014 року містить підпис директора ІП «Олівіна», який не співпадає з дійсним (а.с. 11-12, 29-31).

Вказані обставини залишились поза увагою органу доходів і зборів під час проведення провадження у справі та судом першої інстанції під час розгляду даної справи.

Разом з тим, ці обставини мають суттєве значення, їх встановлення є необхідним для прийняття правильного рішення по справі, а суд апеляційної інстанції, розглядаючи справу за протоколом про порушення митних правил, позбавлений можливості дати оцінку обставинам, встановлення яких належить виключно до компетенції органів, наділених повноваженнями проводити всі передбачені законом дії для встановлення обставин правопорушення.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, є передчасним, оскільки здійснений на підставі матеріалів справи, що містять суперечливі дані, та на неповно досліджених обставинах події, без аналізу та оцінки всіх наявних у справі доказів, а тому постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про направлення справи відповідно до положень ст. 527 МК України до Київської міської митниці ДФС для додаткової перевірки.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 22 серпня 2014 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 759 610 грн. 54 коп. та стягнуто з нього на користь держави вартість випущених в обіг товарів в розмірі 759 610 грн. 54 коп., скасувати.

Матеріали справи направити до Київської міської митниці ДФС для проведення додаткової перевірки.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва Осіпова Л.О.