АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах потерпілої ОСОБА_3, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2014 року відносно ОСОБА_4 складено протокол серія АП1 №726441 про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 19 грудня 2014 року о 18 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці В.Житомирська в м. Києві, перед початком руху не переконалася, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, чим порушила п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2, в інтересах потерпілої ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та прийняти нову постанову, якою визнати винною ОСОБА_4 та притягнути її до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 посилається на те, що постанова судді є незаконною, суперечить фактичним обставинам справи, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суддя, всупереч вимогам ст.245 КУпАП, не надав належної оцінки поясненням ОСОБА_3, поставившись до них критично тільки через наявність постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року, якою ОСОБА_3 було визнано винною у порушенні п.16.4 Правил дорожнього руху України. Вважає, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія ОСОБА_4, яка перед початком свого руху не надала можливості потерпілій ОСОБА_3 завершити проїзд перехресті, внаслідок чого і сталося зіткнення транспортних засобів.

Перевіривши матеріали справи про адміністративні правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, ОСОБА_4 та її захисника, які заперечували проти апеляційної скарги та вважали рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, проаналізувавши апеляційні доводи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Закриваючи провадження у даній справі, суд врахував рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року, яким встановлено, що пошкодження автомобілів «Хонда» та «БМВ» сталось внаслідок виїзду водія ОСОБА_3 на перехрестя, на якому утворився затор, та її визнано винною у порушенні п.16.4 Правил дорожнього руху України. З цих підстав суд критично поставився до пояснень ОСОБА_3, в яких вона заперечувала свою провину та вважала, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4

Суддя також прийшов до висновку, що з урахуванням схеми ДТП, характеру зафіксованих механічних пошкоджень транспортних засобів, дорожньо-транспортна пригода сталася саме внаслідок порушень Правил дорожнього руху зі сторони водія ОСОБА_3

З наведених підстав суддя закрив провадження за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Таке рішення суду першої інстанції вважаю незаконним та необґрунтованим, виходячи з наступного:

За результатами апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_4 19 грудня 2014 року о 18 год. 25 хв., керуючи автомобілем «Хонда» д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці В.Житомирська в м. Києві, перед початком руху на перехресті з вулицею Рейтарська не переконалася, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, яка завершувала проїзд перехрестя, на якому утворився затор.

Відповідно до п.10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Допитана в суді апеляційної інстанції водій ОСОБА_3 пояснила, що розпочала проїзд перехрестя вул.Рейтарська - В.Житомирська в м.Києві на дозволяючий сигнал світлофора. Через ускладнений рух на перехресті транспортні засоби рухались повільно. Здійснюючи поворот ліворуч на вул.В.Житомирська, в напрямку вул.Артема, сталося зіткнення з автомобілем «Хонда», який рухався по вул.В.Житомирська в тому ж напрямку. Вважає, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_4, яка не дала їй можливості закінчити проїзд перехрестя.

Пояснення ОСОБА_3 щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди узгоджуються з схемою дорожньо-транспортної пригоди, підписаної всіма її учасниками без застережень.

Не спростовуються вони і показаннями допитаної в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 про те, перед початком руху на перехресті вулиць В.Житомирська - Рейтарська в м.Києві вона бачила, що в зустрічному напрямку по вул.Житомирська рух транспортних засобів був ускладнений «тягучкою», видимість по напрямку вул.Рейтарська їй перекривав тролейбус, який рухався в зустрічному напрямку, а тому вона не може пояснити, з якого місця виїхав автомобіль «БМВ» під керуванням водія ОСОБА_3 та як саме відбулося зіткнення транспортних засобів.

Допитаний в суді апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_4 свідок ОСОБА_6 зазначив, що був свідком того, як на перехресті вулиць В.Житомирська - Рейтарська в м.Києві зіткнулись автомобілі Хонда та БМВ за обставин, що відповідають схемі дорожньо-транспортної пригоди. Автомобіль Хонда рухався на зелений сигнал світлофору, однак не виключає, що автомобіль БМВ в цей час міг завершувати проїзд перехрестя.

Суд першої інстанції в своєму рішенні також необґрунтовано послався в якості обставини, яка свідчить про невинуватість ОСОБА_4, на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 12.01.2015 року, якою ОСОБА_3 було визнано винною у порушенні п.16.4 Правил дорожнього руху України, оскільки постановою Апеляційного суду міста Києва від 05 березня 2015 року дане судове рішення скасовано та провадження по справі щодо ОСОБА_3 закрито, в зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

За наведених обставин висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_4 порушень п.10.1 Правил дорожнього руху України не відповідає фактичним обставинам справи, а тому постанова судді, якою провадження в справі стосовно ОСОБА_4 закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є незаконною і підлягає скасуванню.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд, у відповідності до положень ст.294 КУпАП, постановляє нову постанову, якою визнає винною ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Оскільки на даний час строки накладення адміністративного стягнення, визначені ч.2 ст.38 КУпАП сплинули, провадження у справі відносно ОСОБА_4 підлягає закриттю.

Керуючись ст.294 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах потерпілої ОСОБА_3, задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 закрито, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у даній справі закрити, в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Мосьондз