АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 квітня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва - Дзюбін В.В.,

секретаря судового засідання - Шияна М.М.

за участю особи, яка подала скаргу - ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою судді місцевого суду:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який народився в м. Києві, працює СПД, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн., на користь держави.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 36 грн. 54 коп.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 2.02.2015 р. серія АП1 №735941, складеного старшим інспектором СОМ ДТП ВДАІ Дніпровського району м. Києва відносно вчиненого правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, 2.02.2015 р. о 14:10 годині водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки "Хюндай", знак державної реєстрації НОМЕР_1, на регульованому перехресті просп. Гагаріна та просп. Миру в м. Києві, порушивши вимоги п. 8.7.3 е) ПДР України, здійснив рух на забороняючий червоний сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем "Шевролет", знак державної реєстрації НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову судді місцевого суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати та прийняти апеляційним судом нову постанову, якою провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КпАП України щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2, уважаючи висновки судді місцевого суду про винуватість його у вчиненні даної ДТП помилковими, необґрунтованими наявними в матеріалах справи доказами, які об'єктивно свідчать, на думку апелянта, про порушення водієм автомобіля "Шевролет" вимог п. 16.5 ПДР України, який виїхав на перехрестя, де вже під його, ОСОБА_2, керуванням знаходився автомобіль "Хюндай", який завершував маневр, не надавши йому дорогу, внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови та доводів, викладених в апеляційній скарзі ОСОБА_2; вислухавши його пояснення, який підтримав подану апеляційну скаргу за наведених у ній обставин; пояснення потерпілого ОСОБА_4 про законність і обґрунтованість постанови судді місцевого суду, який заперечував стосовно задоволення апеляційної скарги; допитавши свідка ОСОБА_5, який частково підтримав обставини ДТП, зазначені в апеляційній скарзі, але при цьому зауважив, що самих світлофорних об'єктів він не бачив, їх сигнал визначив по руху автомобілів на вказаному перехресті; та свідка ОСОБА_6, який категорично підтвердив той факт, що вони з водієм автомобіля "Шевролет" рухались через перехрестя поряд на зелений, дозволяючий сигнал світлофора, а водій автомобіля "Хюндай", відповідно, намагався "проскочити" дане перехрестя на червоний, забороняючий сигнал, між тим йому, ОСОБА_6, вдалося шляхом застосування екстреного гальмування уникнути з ним зіткнення, водій же автомобіля "Шевролет" не зміг побачити рух через перехрестя автомобіля "Хюндай", оскільки оглядовість перекривав автомобіль "Тойота" під його, ОСОБА_6, керуванням; провівши судові дебати, вивчивши та перевіривши матеріали адміністративної справи, обміркувавши доводи скарги, викладені апелянтом, суд апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Винуватість у порушенні водієм ОСОБА_2, як учасником дорожнього руху, правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за обставин, встановлених у постанові, доведена наявними у справі доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким суддею місцевого суду надано об'єктивну оцінку.

При цьому суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість водія ОСОБА_2 у порушенні вимог п. п. 2.3 б), 8.7.3 е) ПДР України, який, керуючи автомобілем "Хюндай", знак державної реєстрації АА0818СТ, на регульованому перехресті просп. Гагаріна - просп. Миру в м. Києві, проявив неуважність, належно не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, а саме на ввімкнення червоного сигналу світлофора, який забороняє рух, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Шевролет", знак державної реєстрації НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що спричинило пошкодження цих транспортних засобів.

За таких обставин, дії водія ОСОБА_2 знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв'язку з виникненням даної ДТП та наслідками, що за її результатами настали.

Кваліфікація цих дій ОСОБА_2 суддею місцевого суду за статтею 124 КпАП України є правильною.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, що він у даній дорожній ситуації діяв у відповідності до вимог і в межах п. 16.5 ПДР України, рухаючись на сигнал світлофора, що дозволяє рух, а водій ОСОБА_3 виїхав автомобілем на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, чим створив перешкоду для руху автомобілю під його керуванням, внаслідок чого й сталася дана ДТП, із чим не погодився в постанові й суддя місцевого суду, суд апеляційної інстанції також уважає такими, що є надуманими та неспроможними, оскільки не грунтуються на зібраних в справі доказах, а, навпаки, суперечать їм.

Отже, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування постанови судді місцевого суду та закриття провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, суд апеляційної інстанції вважає - безпідставними.

Таким чином при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 268 280, 283 КпАП України та прийшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав для притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладене з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є справедливим, необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так й іншими особами.

При цьому адміністративне стягнення на ОСОБА_2 за вчинення грубого порушення ПДР України, суддею місцевого суду накладене не мінімальних межах, передбачених санкцією ст. 124 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Апеляційний суд м. Києва, -

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року щодо ОСОБА_2 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В. Д з ю б і н