АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва - Дзюбін В.В.,

за участю особи, яка подала скаргу - ОСОБА_2

та його захисника - ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року,

у с т а н о в и в:

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, який народився в сел. Здорівка, Васильківського району, Київської обл., зареєстрований та проживає за адресою: 0210, АДРЕСА_1, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України, та на нього накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також із ОСОБА_2 на користь держави стягнений судовий збір у розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 36 грн. 54 коп.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_2 притягнений до адміністративної відповідальності за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, вчинену особою, яка повторно протягом року вчинила будь-яке з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КпАП України.

Згідно постанови правопорушення вчинене за таких обставин.

25.12.2014 р. близько 00:05 годині ОСОБА_2, являючись особою, яка повторно протягом року вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КпАП України, керував автомобілем "КІА РІО", знак державної реєстрації НОМЕР_1, по вул. Стеценка, 20 у м. Києві, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів)), від проходження відповідно до встановленого порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння - відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, заперечуючи зазначені обставини, законність, обґрунтованість та підстави притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КпАП України, просить суд апеляційної інстанції постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.01.2015 р. щодо нього скасувати та провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КпАП України.

На обгрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2, зокрема, зазначає, що незважаючи на його письмове клопотання про відкладення судового розгляду з поважних причин, суддя місцевого суду прийняв у ній рішення за його відсутності, чим фактично позбавив його можливості заявити клопотання про допит свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які начебто засвідчили певні події (а.с. 4, 5), та виклик свідка ОСОБА_6, який знаходився разом із ним у автомобілі й міг повідомити обставини зупинки автомобіля та складання протоколу тощо, грубо порушивши цим вимоги ч. 1 ст. 268 КпАП України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту оскарженої постанови, доводів, викладених у апеляційній скарзі ОСОБА_2, вислухавши його пояснення та пояснення захисника ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу за наведених у ній обставин, вивчивши матеріали адміністративної справи, перевіривши та обміркувавши доводи апелянта, апеляційний суд уважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з'ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 245, 247, 250, 251, 252, 280 КпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу.

Цих вимоги закону при розгляді адміністративної справи щодо ОСОБА_7 суддя місцевого суду не дотримався, виходячи з наступного.

Так, за змістом ст. 130 ч. ч. 1, 2, 3 КпАП України особа6 яка керує транспортним засобом, зокрема, може бути притягнута до адміністративної відповідальності за відмову відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, при цьому на місті зупинки транспортного засобу: в присутності двох свідків. Згідно ж із п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Між тим, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання тощо. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи /а.с. 26/, 29.01.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до судді Шевченківського районного суду м. Києва з письмовим клопотанням, у якому просив розгляд даної справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 2 ст. 130 КпАП України, призначений на 30.01.2015 р. о 8:25 годині, відкласти у зв'язку з сімейними обставинами.

Не дивлячись на отримання цього клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про відкладення розгляду справи, суддя місцевого суду 30.01.2015 р. розглянув справу щодо ОСОБА_2 по суті про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КпАП України.

Отже, суддя місцевого суду, розглянувши адміністративну справу за відсутністю ОСОБА_2, перешкодив належній реалізації прав, передбачених ч. 1 ст. 268 КпАП України, що призвело до прийняття у ній незаконної та необґрунтованої постанови.

За таких обставин, постанова судді місцевого суду не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, а провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України - закриттю в зв'язку з закінченням на момент розгляду справи трьохмісячного строку з дня вчинення даного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 38 КпАП України.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України, Апеляційний суд м. Києва -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_2 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження в справі щодо ОСОБА_2 на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України - закрити в зв'язку з закінченням на момент її розгляду строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва В. Д з ю б і н