Провадження № 33/783/59/15 Доповідач: Белена А. В.
Категорія: ст. 472 МК України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2015 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді - Белени А.В.,

за участю:

представника митниці - Черепащука І.В.

правопорушника - ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу правопорушника ОСОБА_2 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30.12.2014 року, -

встановив:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.472 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил - 23 552,00 гривень. Конфісковано в дохід держави 99,2 кг підгорля, 576 кг печінки волової, вилучені згідно протоколу № 2672/20910/14 від 10.12.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Згідно постанови судді першої інстанції, згідно протоколу про порушення митних правил, ОСОБА_2 09.12.2014 року о 21.00 год. прямуючи через митний пост "Рава-Руська" Львівської митниці з РП в Україну, автомобілем DAF р.н. НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а саме обравши спрощену зону митного контролю, намагався перемістити через митний кордон України шляхом недекларування, тобто нез'явленням за встановленою формою точних достовірних відомостей про товари, що підлягають обов'язковому декларуванню, а саме 99,2 кг підгорля, 576 кг печінки волової, загальною вартістю 23 552, 00 гривень.

В апеляційній скарзі правопорушник ОСОБА_2 просить поновити йому строк на оскарження, пропущений ним з поважних причин, постанову суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою визнати його винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ст.472 МК України та накласти на нього штраф в розмірі 100% вартості товару, що був предметом порушення митних правил 8 663,88 гривень з конфіскацією вилученого товару.

Апелянт покликається на те, що не погоджується з постановою суду, оскільки винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права. При цьому суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив, і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та суворе застосування стягнення як вид покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Наполягає, що слідуючи в Україну з Польщі помилково не задекларував куплений в той день товар на території Польщі. В суді першої інстанції йому не було роз'яснено, що він може надати свої доводи та докази щодо реальної вартості товару, який був не задекларований. В протоколі вартість товару вказана не було, а з службовою запискою про вартість товару на суму 23 552, 00 гривень його ніхто заздалегідь не ознайомив.

Наголошує, що наявна у нього фактура №4/2/2014 за придбаний товар видана фірмою торговою "КУЛЬЧИЦЬКІ" на його ім'я становить в загальному 1862 злотих 40 грош. Офіційний курс гривні НБУ, станом на 10.12.2014 року, до іноземної валюти встановлений: 100 польських злотих становлять 465,2126 гривень. Тобто сума не задекларованого товару становить 8 663, 88 грн., яку просить з нього стягнути.

В суді апеляційної інстанції правопорушник ОСОБА_2 змінив апеляційні вимоги та просив накласти на нього штраф в розмірі 8 546 грн. 39 коп., оскільки згідно довідку офіційного курсу НБУ, станом на 09.12.2014 року, 1 польський злотий становив 4,588912 грн.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку представника митниці Черепащука І.В., який підтвердив правильність складення протоколу про порушення митних правил та просив постанову суду першої інстанції залишити в силі, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляція підлягає до задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ст.65 МК України, митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Статею 472 МК України передбачено відповідальність за незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей ( наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Відповідно до ст.374 МК України товари, сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню ( за винятком товарів, на які відповідно до ст. 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення).

У відповідності до вимог ст.489 МК України суд при розгляді справи про правопорушення митних правил зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з постанови судді першої інстанції, ці вимоги закону не були виконані в повному обсязі. Зокрема правопорушнику не було надано можливі представити суду першої інстанції фактуру за придбаний товар з вказанням фактичної вартості переміщеного через кордон товару.

Винуватість ОСОБА_2 в порушенні встановленого порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, що виразилось у переміщенні через митний кордон України товару шляхом недекларування, тобто незаявленням за встановленою формою точних достовірних відомостей про товари, що підлягають обов'язковому декларуванню, а саме 99,2 кг підгорля, 576 кг печінки волової, стверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про порушення митних правил №2672/20910/14 від 10.12.2014 року (а.с.1-3) про переміщення 99,2 кг підгорля, 576 кг печінки волової, актом спільного огляду транспортного засобу, інших предметів та речей від 09.12.2014 р. (а.с.11-12), доповідною запискою інспектора (а.с.16).

Згідно службової записки № 13-70-52/39-30810 від 12.12.2014 року митна вартість вказаних товарів становить: підгорля копчене 40,00 грн/кг, печінка гов'яжа 34,00 грн./кг (а.с15).

Доказам по справі суддею першої інстанції надана належна оцінка і правова кваліфікація дій правопорушника за ст.472 МК України та є вірною.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 накладено з урахуванням вимог ст.ст. 461, 462, 464, 465, 466 МК України та наявних документів на час розгляду справи в суді першої інстанції.

Однак суд першої інстанції при розгляді справи про порушення митних правил, у відповідності до вимог ст.489 МК України, не з'ясував чи є обставини, що пом'якшують відповідальність особи, а також не з'ясувала інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

До апеляційної скарги правопорушником були долучені, належним чином завірені, документи, які підтверджують, що вартість не задекларованого товару переміщеного ОСОБА_2 через кордон України 09.12.2014 року становить 1862 злотих 40 грош. Офіційний курс гривні НБУ, станом на 09.12.2014 року, до іноземної валюти встановлений: 1 польський злотий становить 4, 588912 гривні. Тобто сума не задекларованого товару становить 8 546 грн. 39 коп., а не 8663, 88 грн., як спочатку вказав апелянт.

Поважні причини пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк йому слід поновити.

Відповідно до ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову. У разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.

З врахуванням вищевказаного вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині накладення стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, ст. 472 МК України апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року.

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ст. 472 МК України - змінити в частині накладення стягнення.

Покарання накладене на ОСОБА_2 у вигляді штрафу в розмірі 23 552 грн. з конфіскацією товару вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 2672/20910/14 від 10.12.2014 року замінити в частині накладення штрафу, а саме накласти на ОСОБА_2 штраф у розмірі 8 546 (вісім тисяч п'ятсот сорок шість) гривень 39 коп. з конфіскацією вилученого товару.

У решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області Белена А.В.