Номер провадження: 33/784/68/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

при секретарі Білику Є.І.

за участю захисника ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2015 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Десантне Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн.

Згідно постанови судді, 09.11.2014 року о 22.00 год. прикордонним нарядом «Перевірка документів» в пункті пропуску через державний кордон «Миколаївський морський торгівельний порт» під час здійснення прикордонного контролю виявлено, що ОСОБА_2 перетнув адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією АР Крим на материкову частину України поза встановленими контрольними пунктами в'їзду - виїзду, чим порушив п. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати постанову та провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Вважає, що постанова суду винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив докази та не надав їм оцінки, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому розгляду справи.

Вказує, що Заводський районний суд м. Миколаєва не є компетентним судом для розгляду справи відносно ОСОБА_2, оскільки справа повинна була розглядатися Керченським міським судом АР Крим. Крім того,зазначає про порушення судом вимог ч.2 ст. 277 КУпАП стосовно строку розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 204-2 КУпАП на протязі доби. З огляду на порушення правил підсудності та строків розгляду справи, апелянт вважає, що відсутні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

На думку апелянта, чинним законодавством не визначено поняття «контрольні пункти в'їзду - виїзду», а також не встановлено переліку таких пунктів, через які повинен здійснюватися виїзд з тимчасово окупованої території. Також не встановлені місця розташування таких пунктів. Тому ОСОБА_2 не мав можливості здійснити виїзд з тимчасово окупованої території відповідно до порядку, встановленого у ч.1 ст. 10 зазначеного Закону.

Посилається на те, що до протоколу про адміністративне правопорушення як доказ додавалася копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про перетин кордону в пункті пропуску Керч. При цьому зазначений документ отримано співробітниками прикордонної служби внаслідок неправомірних дій і морального тиску, а тому, на думку апелянта, цей доказ не може прийматися до уваги.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пропуск осіб через адміністративний кордон з АР Крим здійснюється у відповідності до вимог законів України: „Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" (ст. 10); „Про створення вільної економічної зони „Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" (ст. 7, п. 12.6 ст. 12); „Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (ч. 1 ст. 13); „Про Державну прикордонну службу України" (ст. 2, п. 6, 8 ст. 19, п. 3, 4, 7 ст. 20); „Про прикордонний контроль".

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 року №424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» визначено перелік пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які розташовані на території АР Крим та підлягають тимчасовому закриттю.

Згідно розпорядженню Кабінету Міністрів України від 09.03.2014 року № 149-р «Про додаткові заходи щодо посилення контролю за переміщенням осіб на території України» Адміністрація Державної прикордонної служби здійснює додаткові заходи з контролю за переміщенням на території України осіб на об'єктах залізничного сполучення (Херсон, Вадим, Новоолексіївка, Мелітополь) та автомобільного сполучення (Чаплинка, Каланчак, Салькове).

Тому не відповідають дійсності посилання апелянта про неврегулювання чинним законодавством питання пропуску осіб через адміністративний кордон.

Стаття 204-2 КУпАП передбачає відповідальність за порушення порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перетнув адміністративний кордон з тимчасово окупованою територією АР Крим на материкову частину України поза встановленими контрольними пунктами в'їзду - виїзду, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 204-2 КУпАП.

Встановлені судом обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються дослідженими судом доказами: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2014 року, рапортами працівників прикордонної служби про виявлення факту перетину ОСОБА_2 адміністративного кордону з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України поза встановленими контрольними пунктами в'їзду - виїзду, чим порушені вимоги п. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Хоча в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені лише дані щодо дати виявлення факту перетину ОСОБА_2 адміністративного кордону, але ж у матеріалах містяться достатні дані щодо того, в який період вчинене адміністративне правопорушення.

Як свідчать дані паспорту громадянина України для виїзду за кордон, в ньому міститься штамп КПП РФ «Керч» від 30.10.2014 року, тобто цей штамп проставлений всупереч законодавству України підрозділом Прикордонного управління ФСБ РФ.

Проте, цей штамп та дані протоколу про адміністративне правопорушення від 09.11.2014 року свідчать, що ОСОБА_2 перетнув адміністративний кордон з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України поза встановленими контрольними пунктами в'їзду - виїзду в період з 30.10.2014 року по 09.11.2014 року.

Таким чином, ОСОБА_2 порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, в зв'язку з чим був обґрунтовано притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП, а стягнення за вчинення адміністративного правопорушення накладено в межах строку, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Є безпідставними посилання апелянта про недотримання судом правил підсудності розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінена територіальна підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам.

Тому посилання апелянта на те, що справа повинна була розглядатися Керченським міським судом АР Крим, не відповідають вимогам закону.

Вищезазначеним законом не врегульоване питання щодо підсудності справ про адміністративні правопорушення, але Заводський районний суд м. Миколаєва правомірно розглянув ці матеріали за місцем вчинення адміністративного правопорушення, з урахуванням в'їзду ОСОБА_2 на материкову частину України через Миколаївський морський торгівельний порт.

Отже, справа про адміністративне правопорушення розглянута згідно вимогам ч.1 ст.276 КУпАП, а тому доводи апелянта про недотримання судом правил підсудності розгляду даної справи є надуманими.

З матеріалів вбачається, що справа про адміністративне правопорушення надійшла до суду 13.11.2014 року, а розглянута 26.01.2015 року у відсутність ОСОБА_2, який неодноразово викликався до суду та належним чином повідомлявся про розгляд справи. Від ОСОБА_2 та його захисників надходили численні клопотання, зокрема від 19.11.2014 року, 02.12.2014 року, 23.01.2015 року про відкладення розгляду матеріалів через зайнятість захисників в інших судових процесах, що свідчить про умисне затягування розгляду справи саме з боку захисників та зловживання ними процесуальними правами. Тому апеляційний суд вважає безпідставними доводи апелянта про порушення судом вимог ч. 2 ст. 277 КУпАП стосовно строку розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 204-2 КУпАП.

З зазначених апелянтом обставин - порушення правил підсудності та строків розгляду справи, відсутні підстави для закриття провадження по справі, про що просить апелянт.

Враховуючи викладене апеляція є необґрунтованою, а тому підстав для її задоволення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 289, 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 січня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 204-2 КУпАП, - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча: