АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
02.03.2015 року м. Київ
№ 33/796/288/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва Стрижко С.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Хмельницької області Полонськогорайону с. Дубовий Гай, українця, громадянина України, зереєстрованого: АДРЕСА_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2,

- про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 04.11.2014 року о 03 год. 10 хв. на проспекті Перемоги, 82 в м. Києві керував автомобілем «Lifan X60»,д.н.з. НОМЕР_3, в стані алкогольного спяніння, огляд на стан спяніння проводився за допомогою приладу «Драгер» АРАМ 3581, кілкісний показник склав 1,27 проміле, чим порушив п. 2. 9 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушння, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Також з ОСОБА_2 стягнуто в доход держави судовий збір у сумі 36,54 грн.

На зазначене рішення судді Гаврилюк О.О. подав до Апеляційного суду м. Києва скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи, не заперечуючи свою винуватість у вчиненому адмінправопорушенні, просить змінити накладене на нього адміністративне стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами на штраф. При цьому, апелянт зазначає, що суд першої інстанції формально віднісся до розгляду даної справи, він не був повідомлений про розгляд даної справи в суді першої інстанції, що позбавило його права на захист, а також йому не було направлено копії постанови суду. А тому, на підставі вимог ст. 33 КУпАП, просить врахувати його особу зокрема те, що він, використовує автомобіль в робочих цілях, і це є його єдиним джерелом доходів утримувати себе та своїх батьків, які проживають в Хмельницькій області і яких необхідно провідувати. Вважаючи обране йому судом першої інстанції адміністративне стягнення занадто суровим та невмотивованим належним чином, просить його змінити.

Крім того, разом із апеляційною скаргою ОСОБА_2 подано клопотання, в якому апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки цей строк був пропущений ним з поважних причин, а саме у зв'язку з тим, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи, не був присутній у судовому засіданні, а копію судового рішення ним отримав лише 05 лютого 2015 року.

Розглянувши заявлене клопотання суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 був пропущений строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки в матеріалах справи відсутні буді-які поштові розписки про отримання адресованих ОСОБА_2 повідомлень про виклик суду або копії оскаржуваної постанови, що позбавило його можливості вчасно, протягом передбаченого законом десятиденного строку на апеляційне оскарження, подати апеляцію на постанову суду.

За таких підстав, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність задоволення заявленого ОСОБА_2 клопотання та поновлює йому строк на апеляційне оскарження постанови.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу та просив змінити вид призначеного йому адмінстягнення, обравши його у виді штрафу. Свою винуватість ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9 ПДР України визнав, щиро розкаявся у вчиненому, просив врахувати відомості про його особу, зазначені в апеляційній скарзі, та змінити вид стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, суд апеляційної інстанції, вважає її такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у порушенні п. 2.9 ПДР України за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, підтверджений доказами, зібраними по справі, який фактично підтверджений самим апелянтом, та ним не оспорюється в апеляційній скарзі.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

При цьому з матеріалів справи та документів, наданих суду апеляційної інстанції, зокрема договорів підряду, убачається, що ОСОБА_2 займається діяльністю з організації будівельно-ремонтних робіт, яка пов'язана із використанням автомобіля для забезпечення належного виконання покладених на нього обов'язків, і це є його основним та єдиним джерелом доходів утримувати себе та своїх батьків. На підтвердження необхідності догляду за батьками, які проживають в Хмельницькій області і яких необхідно провідувати, апелянтом надано довідку про травмування його матері в 2013 році.

Крім того під час розгляду адміністративної справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 визнав себе винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щиро розкаявся.

А тому, враховуючи вказане, конкретні обставини справи, а також те, що суддя районного суду фактично не мотивував своє рішення щодо визначення найбільшого виду адміністративного стягнення, а лише формально послався на вимоги закону, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення адміністративного стягнення та призначення його у виді накладення штрафу у розмірі, передбаченому санкцією статті, а саме 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова судді Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року - зміні в частині визначення виду адмінстягнення.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінити в частині адміністративного стягнення - накласти на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП адмінстягнення у виді штрафу в доход держави у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3.400 грн.

В решті постанову Деснянського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року - залишити без зміни.

Суддя Апеляційного

суду міста Києва СтрижкоС.І.