Номер провадження: 33/785/21/15
Головуючий у першій інстанції Осіік Д.В.
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю: особи, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_3; особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року, -

встановив:

Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень та стягнуто з судові витрати в сумі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови судді районного суду, 19.11.2014 року, об 1900 год., ОСОБА_4, керуючи автомобілем «ВАЗ-21083» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Армійська та вул. М. Говорова в м. Одесі, не вибрав безпечну дистанцію, скоїв зіткнення з автомобілем «DAEWOO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, внаслідок ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

На дану постанову судді районного суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, та постановити нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що суддею районного суду неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, оскільки ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3, як потерпілий, не викликалися до районного суду та не були присутні в судовому засіданні районного суду, а тому суд не міг врахувати всіх обставин справи та ступінь вини ОСОБА_4 Апелянт посилається на те, що ОСОБА_4 не визнавав своєї вини та не відшкодував заподіяну шкоду. На думку апелянта, адміністративне стягнення призначене ОСОБА_4 постановою судді районного суду, є занадто м'яким, та не вплине на свідомість правопорушника до наслідків вчиненого ним діяння.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав свою апеляційну скаргу; пояснення ОСОБА_4, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді районного суду без змін; вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи; апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП та положеннями п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», справа обов'язково розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд справи у відсутності цієї особи допустимий лише при наявності відомостей про своєчасне повідомлення особи про час та місце розгляду справи.

З матеріалів справи та постанови судді районного суду вбачається, що справа була розглянута у відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які, в порушення вимог ст.268 КУпАП, не були належним чином сповіщені про місце і час, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями до нього ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та пояснень останніх, які вони надалі в судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_4 визнав свою вину повністю та підтвердив обставини скоєння адміністративного правопорушення викладені в протоколі, зазначивши, що виконав постанову судді районного суду та вже сплатив штраф.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП повністю доведена.

Що стосується накладення адміністративного стягнення, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника ступінь його вини майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи рішення щодо виду адміністративного стягнення, апеляційний суд враховує ту обставину, що апелянт в своїй скарзі та в своїх поясненнях в судовому засіданні апеляційного суду, не послався на жодний достатній доказ того, що при наявності альтернативних стягнень, передбачених ст. 124 КУпАП, на особу, яка притягається до відповідальності, необхідно накласти саме стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Доводи апелянта про необхідність позбавлення права керування транспортними засобами правопорушника з огляду на те, що останній, на день розгляду справи, не відшкодував завданої матеріальної шкоди, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки апелянт в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив пояснення ОСОБА_4, про те, що після винесення оскаржуваної постанови, останній, отримавши копію постанови, самостійно звернувся до страхової компанії з приводу відшкодування шкоди, яка заподіяна внаслідок ДТП апелянту, та висловив своє бажання відшкодувати заподіяну шкоду. Цей факт спростовує доводи апелянта, що ОСОБА_4 не усвідомив скоєного та ухиляється від відшкодування заподіяної шкоди.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини, приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчиненого адміністративного правопорушення, характер цього правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим, але враховуючи відсутність в матеріалах справи наданих апеляційному суду даних про те, що ОСОБА_4 раніше притягувався до адміністративної відповідальності, керуючись вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе та необхідне застосувати до останнього адміністративне стягнення у вигляді максимальної межі штрафу, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП, яке буде відповідати ступеню вини правопорушника та буде засобом запобігання вчиненню ним нових правопорушень. При цьому апеляційний суд, враховує і ту обставину, що з пояснень в судовому засіданні ОСОБА_4 та доданих ним документів про здійснення підприємницької діяльності, використання автомобіля для нього є невід'ємною частиною здійснення ним підприємницької діяльності, а можливість безперешкодно займатися цією діяльністю в подальшому, на думку апеляційного суду, буде лише сприяти скорішому відшкодуванню шкоди, яка заподіяна апелянту.

Таким чином, в зв'язку з істотним порушенням норм процесуального права, прав особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності та прав потерпілого в наслідок вчинення ДТП, при розгляді справи в суді першої інстанції, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задовольню, постанова судді районного суду щодо ОСОБА_4 підлягає скасуванню з прийняттям, у відповідності до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, нової постанови, оскільки на момент розгляду справи в апеляційній інстанції, строки притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП не сплинули.

З урахуванням вимог ст. 401 КУпАП з ОСОБА_4 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову судді Приморського районного суду м. Одеси від 09.12.2014 року, якою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцяти п'яти) гривень, та стягнуто судові витрати в сумі 36 грн. 54 коп. - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцяти п'яти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в сумі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки в дохід держави.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області п/п Р.І. Котелевський

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду Одеської області Р.І. Котелевський