Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/9/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Ярова Л. С.
Категорія - 124 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Деревінський С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2015 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Деревінський С.М., з участю:

Особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника-адвоката ОСОБА_4,

потерпілого ОСОБА_5, його захисника-адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2014 року.

Цією постановою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, освіта середня, який розведений, має на утриманні 3 дітей, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, до адміністративної відповідальності притягується вперше,-

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в суму 36 грн. 54 коп.,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19.12.2014 року ОСОБА_3 визнано винним у тому, що він, 28.11. 2014 року приблизно о 21 год. 20 хв. керуючи автомобілем «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухалася по автошляху «Одеса-Рені».

На 61 км зазначеного автошляху, ОСОБА_3 не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку, стан проїжджої частини, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_2, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі. Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, а тому висновки не відповідають фактичним обставинам справи. Так, працівник ДАІ склав протокол про адміністративне правопорушення на нього, а повинен був скласти протокол на водія автомобіля «Мерседес-Бенс», оскільки він не був учасником ДТП. Зіткнення з його автомобілем допустив водій автомобіля «Мерседес-Бенс», який мав дотримуватися вимог б) п.2.3. ПДР України, тобто коли керований ним автомобіль на дорозі занесло у зв'язку із відсутністю на місці ДТП дорожніх знаків 1.13,1.39 ПДР України, керований ним автомобіль став перешкодою для руху іншого автомобіля. У зв'язку із цим, водій автомобіля «Мерседес-Бенс» мав виконати вимоги п. 12.3 ПДР України, але не виконав, внаслідок чого сталося ДТП.

Апелянт вважає, що в момент ДТП перебував у стані крайньої необхідності, так як місце ДТП не було освітлене, без відповідних дорожніх знаків, а тому в даній дорожній обстановці рятував автомобіль, своє життя і життя дитини, яка перебувала в автомобілі.

У запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_5, його захисник-адвокат ОСОБА_6 просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без зміни. Свої доводи обґрунтовують тим, що саме водій ОСОБА_3 порушив правила дорожнього руху внаслідок чого сталося ДТП, так як не вибрав безпечну швидкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки, дорожніх умов та стану транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_2, в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Заслухавши ОСОБА_3, його захисника-адвоката ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляції, потерпілого ОСОБА_5, його захисника-адвоката ОСОБА_6, які просили відмовити у задоволенні апеляції дослідивши матеріали адміністративної справи, переглянувши відеозапис із автомобільного реєстратора, який був установлений на автомобілі «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, розглянувши справу в межах апеляції, зваживши її доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 винуватість свою у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнав посилаючись на перебування його у стані крайньої необхідності та наявності вини у ДТП водія автомобіля «Мерседес-Бенс» ОСОБА_5, вина ОСОБА_3 за обставин, викладених в постанові районного суду об'єктивно підтверджується доказами, яким дана належна оцінка, зокрема :

Поясненнями учасника ДТП ОСОБА_7, згідно яких 28.11.2014 року приблизно о 21 год. 20 хв. керуючи автобусом «Мерседес-Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_3, рухався по автошляху «Одеса-Рені» зі сторони 62 км в напрямку 61 км.

На 61 км зазначеного автошляху автомобіль «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_4 розвернуло, відкинуло на його полосу руху. У зв'язку із несподіваністю, уникнути ДТП не зміг (а.с.2).

Крім того, вина ОСОБА_3 підтверджується дослідженими районним судом і під час апеляційного розгляду матеріалами справи:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 622135 від 28.11.2014 року, згідно якого внаслідок порушення ОСОБА_3 п. 12.1 ПРД України під час керування транспортним засобом сталося ДТП, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів (а.с.1); - схемою до протоколу ДТП від 28.11.2014 року та протоколом огляду місця ДТП від 26.11.2014 року, згідно яких зафіксовано погодні і дорожні умови, а також місце ДТП, місце розташування транспортних засобів після ДТП та їх пошкодження (а.с.4,5).

Також апеляційний суд приймає до уваги пояснення ОСОБА_3, згідно яких він, 28.11.2014 року о 21 год. 20 хв. керуючи автомобілем «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухалася по засніженому автошляху «Одеса-Рені» зі сторони 60 км в напрямку 61 км.

На 61 км зазначеного автошляху, керований ним автомобіль на нерівності асфальту розвернуло в зустрічному напрямку, він виїхав на полосу зустрічного руху. У цей час, рухався рейсовий автобус і відбулося ДТП.

Відеозаписом із автомобільного реєстратора, який був установлений на автомобілі «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, із якого слідує, що під час керування транспортним засобом саме водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.12.1 ПДР України, внаслідок чого керований ним автомобіль винесло на смугу зустрічного руху, де сталося ДТП з автомобілем «Мерседес-Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_3, який рухався в зустрічному напрямку.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтуються на узгоджених допустимих й достатніх доказах, хоча належно не вмотивованих, але правильно оцінених судом.

За таких обставин, доводи апеляції ОСОБА_3 про винуватість у вчиненні ДТП ОСОБА_7 - водія автомобіля «Мерседес-Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_2, порушення ним вимог б) п.2.3, 12.3 ПДР України, та відсутністю на місці ДТП дорожніх знаків 1.13,1.39 ПДР України,

є безпідставними.

Доводи апеляції ОСОБА_3, що він перебував у стані крайньої необхідності під час керування транспортним засобом, апеляційний суд вважає безпідставними такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і зібраним доказам.

Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявністю дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортних засобів.

Дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують ( з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан.

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Із зазначеної норми закону України про адміністративні правопорушення слідує, що стан крайньої необхідності виникає у разі наявності небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, небезпека має бути дійсною або реальною, небезпека, що загрожує за даних обставин, не може бути усунута іншими засобами, як тільки шляхом завдання шкоди, заподіяна шкода має бути менш значною, ніж відвернена шкода.

Дослідженням матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також доводів апеляції, встановлено, що за даних обставин ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Опель-Кадет», не перебував у стані крайньої необхідності.

Сукупністю зібраних у справі доказів встановлено, що під час керування ОСОБА_3 автомобілем «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1 на 61 км автошляху «Одеса-Рені», будь якої небезпеки, яка б загрожувала йому і особами, що знаходились в салоні або їх життю, не було.

Небезпеку створив сам ОСОБА_3, який під час керування транспортним засобом по засніженому автошляху, із нерівною поверхнею асфальтного покриття (з його апеляційної скарги), у складних погодних умовах (сніг, ожеледиця), не вибрав безпечну швидкість руху щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу з урахуванням дорожньої обстановки, дорожніх умов та стану транспортного засобу, тобто порушив вимоги п. 12.1 ПДР України. Внаслідок цих дій, ОСОБА_3 втратив можливість контролювати рух автомобіля «Опель-Кадет», реєстраційний номер НОМЕР_1, який виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем «Мерседес-Бенс», реєстраційний номер НОМЕР_2, що призвело до їх механічних пошкоджень.

При цьому, порушення ОСОБА_3 вимог пункту 12.1ПДР України знаходиться у прямому причинному зв'язку із наслідками, що настали у виді механічного пошкодження транспортних засобів, що об'єктивно підтверджується зібраними у справі доказами, аналіз яким дано вище.

Отже, оцінивши зібрані у справі докази і доводи апеляції, апеляційний суд дійшов висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення районним судом правильно встановлені фактичні обставини справи і доведена вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому апеляція задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали адміністративної справи апеляційний суд встановив, що судовий розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 280 КУпАП, спрямовано на всебічне, повне й об'єктивне дослідження і встановлення фактичних обставин справи, справа розглянута з дотриманням закону.

Проявів упередженості до ОСОБА_3 з боку районного суду, який розглядав справу, не встановлено.

При накладенні на ОСОБА_3 адміністративного стягнення, визначення його виду і розміру, районним судом хоча не вмотивовано, але фактично дотримано вимог ст. 33 КУпАП і підстав для зміни чи скасування постанови районного суду в цій частині також немає.

Так, адміністративне стягнення накладено в межах санкції статті, за якою ОСОБА_3 визнано винним, яке за видом та розміром мінімальне із передбачених санкцією ст.124 КУпАП. Отже, незважаючи на те, що судом хоча не вмотивовано, але в повній мірі враховано характер вчиненого ним проступку, його особу, наявність на утриманні малолітніх дітей, відсутність постійної роботи.

Таким чином, при визначенні виду і розміру адміністративного стягнення, районний суд урахував всі обставини, в тому числі й ті на які в апеляції послається ОСОБА_3

Сам по собі факт відсутності роботи за місцем проживання, наявність на утриманні малолітніх дітей без урахування обставин вчинення адміністративного проступку, його характеру та наслідків, апеляційним судом не може бути визнано підставою для закриття провадження у справі, а тим більше у зв'язку із вчиненням дій особою у стані крайньої необхідності.

З огляду на викладене, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_3, без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області С.М. Деревінський