Справа № 365/930/14-п Головуючий у І інстанції Денисенко Н.О.
Провадження № 33/780/52/15 Доповідач у 2 інстанції Колокольникова
Категорія 147 04.02.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2015 року м.Київ Суддя Апеляційного суду Київської області Колокольнікова Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Згурівського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, - визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді - 1 рік позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави - 36 грн. 54 коп. судового збору.

В С Т А Н О В И В: 04 листопада 2014 року о 8 голин 55 хвилин по вулиці Сормовськїй, 7 в м. Києві ОСОБА_1, керував автомобілем «Део ланос», номерний знак НОМЕР_1, із явними ознаками наркотичного сп'яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло. Від проходження медичного огляду відповідно до встановленого порядку, на стан наркотичного сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційний скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю ознак у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи в суді першої інстанції, підпис про отримання повістки, яка міститься в матеріалах справи, йому не належить. Про існування постанови йому стало відомо 24.12.2014 року. Вказує, що протокол не відображає всі обставини його складання, які відбувалися із грубим порушенням норм чинного законодавства. Крім того, копія протоколу, що була йому надана взагалі не містить інформації про свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які не були присутні при оформлені протоколу та нібито його відмови від проходження медичного огляду на стан сп»яніння, що підтверджується копією протоколу. Протокол, який надійшов в суд з іншими матеріалами вже заповнений повністю. Звертає, увагу, що посвідчення водія та автомобіль у нього не вилучали. Він віз доставити пасажирів ОСОБА_5 та ОСОБА_5 до аеропорту та запропонував працівникам ДАІ здійснити перевірку його стану здоров'я на місці, але зробити цього вони не змогли, оскільки приборів в укомплектуванні в них не було, тому вони запропонували пройти огляд в спецзакладі по вулиці С.Хохлових, 5 в місті Києві. Враховуючи, що проходження медичного огляду повинно відбуватися в спеціалізованому центрі, який знаходиться на відстані 28 км., та займе багато часу, він відмовився від проходження медичного огляду у лікаря нарколога у даному закладі. Також, вказує, що він працює за трудовим договором з фізичною особою -ОСОБА_6, здійснює перевезення пасажирів на легковому автомобілі, які для нього єдине джерело прибутку, заробіток, що дає змогу утримувати себе та його непрацездатну громадянську дружину. Тому, позбавлення його права керування транспортними засобами залишить його без доходу та ставить, як його та членів його сім»ї в дуже скрутне матеріальне становище.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. ОСОБА_1 викликався належним чином в судове засідання на 29.01.15р., про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи /а.с. 38/, проте він не з»явився, клопотання про перенесення слухання справи не надав. Повторно викликався на 04.02.15р., проте, згідно довідки, з мобільним телефоном НОМЕР_2 був відсутній мобільний зв'язок (02.02.2015р. о 12:33,12:35, 13:47, 15:26год., 03.02.2015 року о 17:19год.), мобільний телефон НОМЕР_3 не відповідав на дзвінки (02.02.2015 року - 12:36, 12:38, 13:47, 14:05, 15:27год., 03.02.2015р. - 17:20год.), у зв»язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Висновки судді про доведеність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КК України та винності ОСОБА_1 у його вчиненні за обставин, наведених у постанові стверджуються зібраними у справі доказами, а саме : протоколом серії АБ2 №993797 від 04 листопада 2014 року відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився їхати до лікаря нарколога в зв'язку з тим, що дуже поспішав, письмовими поясненнями двох понятих, які містяться в матеріалах справи, відповідно до яких водій ОСОБА_1 ухилявся від проходження огляду у встановленому законом порядку, зокрема, у нарколога в медичному закладі; поясненнями ОСОБА_1, який зобов'язався на протязі доби не керувати транспортним засобом та залишити його на вул. Сармовська, 7. Факт відмови від проходження медичного огляду у спеціальному закладі ствердив сам апелянт в апеляції, пояснивши причину відмови відсутністю часу, яку апеляційний суд не вважає поважною. Твердження апелянта, що позбавлення права керування транспортним засобом поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідний трудовий договір укладений 29.12.2014 року, через 2 місяці після скоєного. Крім того, під час здійснення пасажирський перевезень, водій несе підвищену відповідальність, оскільки перевозить крім себе, ще й пасажирів, за життя і здоров'я яких несе додаткову відповідальність. Як вбачається із повідомлення почтового відділення, ОСОБА_1 особисто отримав повідомлення про день і час розгляду справи в суді першої інстанції, тому його доводи в цій частині суд вважає надуманими. На підставі досліджених доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення до адміністративної відповідальності та, із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. За своїм видом та розміром накладене на ОСОБА_1 стягнення сприятиме досягненню визначеній у ст. 23 КУпАП меті адміністративних стягнень. В процесі розгляду справи у суді апеляційної інстанції підстав для закриття провадження, з врахуванням і доводів апелянта, апеляційний суд не вбачає. Наведені ОСОБА_1 доводи не вказують на незаконність постанови та помилковість висновків судді, тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни цього рішення. Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, - п о с т а н о в и в: Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. Постанову Згурівського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1- залишити без змін. Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Н.М.Колокольнікова