Справа № 314/6298/14-п
Провадження № 3/314/2/2015
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2015 року м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду Запорізької області Галянчук Н.М., при секретарі Грицак Л.М., за участю прокурора Фоміної Г.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали, які надійшли з Відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який має вищу освіту, до 13.10.2014 працював головою Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 33 від 31 жовтня 2014 року, на підставі розпорядження голови Вільнянської РДА № 22к від 14 червня 2012 року «Про вступ на посаду голови районної державної адміністрації» ОСОБА_1 приступив до виконання функцій і повноважень голови Вільнянської районної державної адміністрації. 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади відповідно до розпорядження № 55к від 13 жовтня 2014 року за п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. В подальшому, в ході проходження процедури звільнення, згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», як субєкт декларування, який звільнився, тобто припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави, ОСОБА_1 зобовязаний був подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансовго характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

Станом на 21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 без поважних причин, які б перешкоджали цьому, не надав зазначену декларацію до кадрового відділу Вільнянської районної державної адміністрації.

Таким чином, ОСОБА_1, який згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог ч. 1 ст. 12 цього Закону, як субєкт декларування, який звільнився, тобто припинив діяльність, повязану з виконанням функцій держави, не подав декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансовго характеру за період з 01 січня 2014 року по 13 жовтня 2014 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не визнав та пояснив, що 13 жовтня 2014 року йому було повідомлено, що Президентом України видано розпорядження про його звільнення з посади голови Вільнянської районної державної адміністрації. Близько 15 години він на офіційному сайті Президента України ознайомився з розпорядженням про звільнення, після чого зателефонував співробітникам Вільнянської районної державної адміністрації, яких попросив перебувати на робочих місцях до його повернення та відповідно підготувати всі документи для звільнення.

Близько 16 години 30 хвилин того ж дня він прибув до міста Вільнянська, де у службовому кабінеті отримав трудову книжку, довідку про нараховану заробітну плату та бланк декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру. При заповненні декларації у нього виникли певні труднощі, оскільки необхідно було отримати відомості про доходи його дружини ОСОБА_3, що потребувало певного часу.

Заповнивши декларацію, цього ж дня приблизно о 17 годині 50 хвилин він передав її співробітнику загального відділу ОСОБА_4, яка ще залишалась на робочому місці після завершення робочого часу, доручивши наступного дня передати декларацію до відділу кадрової роботи.

Вважає, що в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, оскільки ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» зобовязує його лише подати декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за місцем роботи (служби), у даному випадку до Вільнянської районної державної адміністрації, за період з 01 січня 2014 року по 13 жовтня 2014 року, що і було ним здійснено.

Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 доповнив, що ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнає протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. ОСОБА_1 жодних умисних або необережних дій чи необережності не вчиняв, ніяким чином не посягав ні на громадський порядок, ні на власність, ні на права і свободи громадян, ні на встановлений порядок управління. Поняття «встановлений порядок управління» не визначено жодним нормативно-правовим актом, отже відсутні законні підстави вважати, що неподання декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру якимось чином посягає на встановлений порядок управління.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її захисника, свідків, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, тобто передбаченої нормами права сукупності обєктивних і субєктивних ознак, за наявності яких те чи те діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення, що включає в себе: а) обєкт; б) обєктивну сторону; в) субєкт; г) субєктивну сторону.

Обєктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), їх шкідливі наслідки, причинний звязок між діяннями й наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Основною й обовязковою ознакою обєктивної сторони є протиправне діяння, відсутність якого виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Президента України від 13 червня 2012 року № 109/2012-рп ОСОБА_1 призначено головою Вільнянської районної державної адміністрації (а.с. 11).

На підставі розпорядження голови Вільнянської РДА № 22к від 14 червня 2012 року «Про вступ на посаду голови районної державної адміністрації» ОСОБА_1 приступив до виконання функцій і повноважень голови Вільнянської районної державної адміністрації (а.с. 12).

Відповідно до підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

У відповідності до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Посада це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Таким чином, в силу вимог підпункту «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_1, обіймаючи посаду голови Вільнянської районної державної адміністрації, є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», особи, зазначені в підпункті «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, є субєктами декларування і зобовязані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», особи, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобовязані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону. Субєкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансовго характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.

ОСОБА_1 був ознайомлений із вимогами Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», спеціальними обмеженнями, встановленими Законом України «Про державну службу» щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби (а.с. 20, 21).

Розпорядженням Президента України № 1118/2014 від 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади голови Вільнянської районної державної адміністрації (а.с. 23).

Розпорядженням заступника голови Вільнянської районної державної адміністрації № 55к від 13 жовтня 2014 року, ОСОБА_1 вважається звільненим з посади голови Вільнянської районної державної адміністрації 13 жовтня 2014 року відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 24). З текстом вказаного розпорядження ОСОБА_1 ознайомлений 13 жовтня 2014 року, про що свідчить його особистий підпис.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що обіймає посаду начальника відділу кадрової роботи апарату Вільнянської районної державної адміністрації, до її посадових обовязків в тому числі включено здійснення організаційних заходів щодо декларування доходів державними службовцями апарату районної державної адміністрації. 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади голови Вільнянської районної державної адміністрації, у звязку з чим вона у другій половині дня, під кінець робочого часу, підготувала проект розпорядження щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, видала останньому трудову книжку, нагадування про необхідність власноручного заповнення та подання декларації за період, не охоплений раніше поданими деклараціями (з 01 січня 2014 року по день звільнення), а також бланк декларації промайно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру. 13 жовтня 2014 року вищевказану декларацію ОСОБА_1 до кадрового підрозділу не надав. В подальшому 22 жовтня 2014 року до відділу кадрової роботи передано декларацію промайно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру ОСОБА_1

З пояснень свідка ОСОБА_6 встановлено, що остання обіймає посаду начальника відділу фінансово-господарського забезпечення - головного бухгалтера апарату Вільнянської районної державної адміністрації. 13 жовтня 2014 року близько 16 години 00 хвилин нею підготовлено та надано особисто ОСОБА_1 довідку про доходи за період з 01 січня 2014 року по 13 жовтня 2014 року для заповнення декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що обіймає посаду керівника апарату Вільнянської районної державної адміністрації. До її посадових обовязків входить забезпечення контролю за правовим, організаційним, методичним, кадровим та інформаційним забезпеченням діяльності Вільнянської районної державної адміністрації. 13 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з посади голови Вільнянської районної державної адміністрації. Зі слів начальника відділу кадрової роботи їй стало відомо, що в день звільнення ОСОБА_1 вона не отримала декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. В подальшому при розгляді цього питання встановлено, що секретар керівника загального відділу апарату Вільнянської районної державної адміністрації ОСОБА_4 отримала в день звільнення від ОСОБА_1 його декларацію, за його особистим проханням вона повинна була передати її до відділу кадрової роботи, однак вказане доручення не виконала. 22 жовтня 2014 року ОСОБА_4 повідомила їй про факт невиконання доручення голови райдержадміністрації, просила зареєструвати декларацію в загальному відділі та передати її до відділу кадрової роботи, оскільки без такої реєстрації начальник відділу кадрової роботи відмовилась приймати декларацію. У звязку з чим, декларацію було зареєстровано та передано до відділу кадрової роботи, у ОСОБА_4 відібрано письмові пояснення, в яких остання не заперечувала факту невиконання нею доручення голови райдержадміністрації. У звязку з тим, що особа, винна у затримці передачі декларації до відділу кадрової роботи, розслідування не вимагала, рішення про проведення службового розслідування обставин подання декларації не приймалося. За неналежне виконання службових обовязків ОСОБА_4 позбавлена премії.

Як пояснила у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, вона обіймає посаду секретаря керівника загального відділу апарату Вільнянської районної державної адміністрації, до її посадових обовязків входить виконання усних та письмових доручень голови райдержадміністрації. 13 жовтня 2014 року їй подзвонив ОСОБА_1 та попросив затриматися на роботі до його приїзду. В кінці робочого дня, близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_1 прибув на робоче місце і попросив затриматись, доки він не поїде з роботи. Після 17 години ОСОБА_1 вийшов з кабінету і передав їй декларацію, яку просив наступного дня передати в загальний відділ. Вона сховала вказану декларацію в стіл, а наступного дня забула про доручення голови райдержадміністрації. Декларацію до загального відділу вона передала тільки 22 жовтня 2014 року.

Аналогічного змісту письмові пояснення надала ОСОБА_4 22 жовтня 2014 року на імя в.о. голови Вільнянської районної адміністрації (а.с. 72).

З листа в.о. голови Вільнянської районної адміністрації № 3737/01-27 від 28 листопада 2014 року вбачається, що декларація про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період з 01 січня 2014 року по 13 жовтня 2014 року надана ОСОБА_1 до районної державної адміністрації 22 жовтня 2014 року і цією ж датою зареєстрована. Особа, яка винна у затриманні передачі декларації до відділу кадрової роботи апарату, призначення службового розслідування не вимагала, а надала письмові пояснення. Відповідно до Положення про матеріальне стимулювання працівників райдержадміністрації, секретар керівника ОСОБА_4 позбавлена премії за неналежне виконання службових обовязків (а.с. 66).

Факт подання ОСОБА_1 декларації про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період з 01 січня 2014 року по 13 жовтня 2014 року підтверджується також її копією, долученою до матеріалів справи, на першій сторінці якої міститься штамп з датою отримання 22 жовтня 2014 року (а.с. 67-71).

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 9 Конституції України та Закону України «Про ратифікацію конвенції» від 17.07.1997 «Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод» і протоколи до неї є частиною національного законодавства України. Вимогами ст. 6 даної Конвенції та ст. 2-4 Протоколу № 7 до Конвенції, які застосовуються і при розгляді справ про адміністративні правопорушення, закріплено право особи на справедливий суд, що включає в себе право на доступ до матеріалів справи, право на захист та юридичну допомогу, право на надання доказів, проведення експертиз та залучення свідків, право бути повідомленим про час ті місце слухання справи та присутнім при розгляді його справи судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинною у здійсненні злочину і не може бути підданою покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його здійсненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які помякшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяна майнова шкода.

Аналізуючи вище перелічені докази, зважаючи, що законодавством не встановлений строк подання декларації при звільненні, а також у звязку з відсутністю чітко встановленого порядку подання субєктом декларування декларації, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 виконано вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», подано декларацію про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру за період з 01 січня 2014 року по 13 жовтня 2014 року.

При цьому суд не приймає до уваги посилання прокурора на п. 2 Порядку зберігання документів і використання відомостей, зазначених у деклараціях про майно, доходи, витрати, зобовязання фінансового характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 16 від 11 січня 2012 року, згідно з яким декларації зберігаються у кадрових підрозділах відповідних органів державної влади або місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права в особових справах осіб, зазначених у п. 1 цього Порядку. Оскільки вказаний Порядок не визначає процедуру подання субєктом декларування декларації, а лише закріплює порядок їх зберігання.

Не приймається судом як належний доказ вчинення адміністративного правопорушення і інформація про здійснення вихідних та вхідних зєднань з телефонних номерів, якими особисто користується ОСОБА_1, у період з 12 жовтня 2014 року по 23 жовтня 2014 року, надана операторами стільникового звязку «Київстар» та «МТС», згідно з якою здійснення вихідних та вхідних зєднань з телефонних номерів ОСОБА_1 13 жовтня 2014 року фіксувалося лише на території міста Запоріжжя, що на думку прокурора, підтверджує факт відсутності ОСОБА_1 у день звільнення на робочому місці у Вільнянській районній державній адміністрації, а отже і факт складання та подання ним декларації. Однак, на думку суду, вказана інформація свідчить лише про місцезнаходження мобільних телефонів. Сам ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що забув мобільні телефони в місті Запоріжжя і до Вільнянської районної державної адміністрації приїхав без них. Такі пояснення ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_8 Твердження ОСОБА_1 жодним чином не спростовані. Крім того, вказане суперечить поясненням свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтверджували присутність ОСОБА_1 13 жовтня 2014 року в день звільнення на робочому місці.

Таким чином, суд приходить до переконання про відсутність в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 247, 252, 280, 283-284 КУпАП,суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляції через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя Н.М. Галянчук

19.01.2015

19.01.2015