АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1774/14-пГоловуючий у 1-й інстанції Лисюк І.О.
Провадження № 33/789/12/15 Доповідач - Лекан І.Є.
Категорія - ч.2 ст.172-5 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 р. Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Лекан І.Є.,

за участю прокурора Зварич Т.С.

особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою прокурора Гусятинського району на постанову Гусятинського районного суду від 15 січня 2015 року , -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Гусятинського районного суду від 15 січня 2015 року провадження в адміністративній справі стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративно корупційного правопорушення за ч.2 ст.172-5 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Своє рішення суд мотивував тим, що в діях ОСОБА_1 відсутній корисливий інтерес чи інша особиста зацікавленість, які є необхідною ознакою корупційного правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову Гусятинського районного суду від 15 січня 2015 року скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190 грн. Посилається на те, що засуджений ОСОБА_3 під час виконання робіт на підприємстві перебував у безпосередньому підпорядкуванні директора підприємства ОСОБА_1, а тому, отримавши від ОСОБА_3 благодійну допомогу у виді пожертви для закупівлі палива порушив вимоги ст.8 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.2 ст. 172-5 КУпАП.

Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою протокол про результати аудіо-, відео контролю особи від 05.07.2014 року, в якому відображено, де ОСОБА_1 вказав ОСОБА_4, який, як вважають, діяв в інтересах ОСОБА_3, залишити гроші, тому розцінюють це як фактичне прийняття пропозиції на отримання грошей.

Вказують, що ОСОБА_1 не роз'яснив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порядку отримання колонією благодійної допомоги у виді грошей та палива, які передавалися йому в якості пожертви.

Вважає, що ОСОБА_4 отримав від оперативних працівників гроші з метою викриття неправомірних дій ОСОБА_1, а не з метою провокації.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, який підтримав апеляцію, просить скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КупАП та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190 грн., пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які вважають, що постанова суду є законною та обґрунтованою, тому просять її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення з таких підстав.

Суть корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-5 КпАП України та встановленого п.2 ч.1 ст. 8, п.п.1-3 ч.1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" обмеження полягає в порушенні заборони щодо одержання дарунка (пожертви) від юридичних або фізичних осіб, які перебувають у підпорядкуванні.

При цьому, корупційне діяння, вважається закінченим з моменту вчинення зазначених у диспозиції статті дій або бездіяльності.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 24 грудня 2014 року ОСОБА_1 наказом голови Державної пенітенціарної служби України №113 о/с від 12.11.2012 року призначений на посаду директора підприємства установи - заступника начальника Копичинської виправної колонії №112 управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області з виробництва і відповідно до пункту "д" ч.1 ст.4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, як особа начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби України.

На початку липня 2014 року до ОСОБА_1 звернувся засуджений ОСОБА_3 і враховуючи те, що йому відомо про те, що із території колонії не вивозиться сміття через скрутне становище із паливно-мастильними матеріалами, запропонував свою допомогу у вивезенні сміття із промзони колонії шляхом надання підприємству колонії благодійної допомоги у виді 20 літрів дизпалива та 10 літрів бензину.

В протоколі зазначено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Копичинській ВК-112 із 28 березня 2012 року, працевлаштований на підприємстві виправної колонії бригадиром бригади №89 по плетінню меблів із штучного ротангу і вивід його на роботу на підприємстві здійснюється на підставі рознарядки директора підприємства - заступника начальника установи з виробництва ОСОБА_1.

Останній, у відповідності до займаної посади здійснює загальне керівництво підприємством Копичинської ВК-112 і згідно посадової інструкції, зокрема, забезпечує залучення засуджених до праці, здійснює комплектування, розстановку, навчання та виховання підлеглих, дотримання ними службової та трудової дисципліни, вимог законодавства та відомчих нормативних актів і інше, у зв'язку із чим засуджений ОСОБА_3 перебував у його безпосередньому підпорядкуванні.

Не зважаючи на те, що засуджений ОСОБА_3 знаходиться у його службовому та виробничому підпорядкуванні, ОСОБА_1, не роз'яснюючи ОСОБА_3 порядку отримання виправним закладом дарунків (пожертв), прийняв пропозицію ОСОБА_3 про надання останнім дарунка (пожертви), у виді 20 літрів дизпалива та 10 літрів бензину.

Оскільки засуджені, що перебувають у охоронюваній території виправної колонії не мають права мати при собі гроші чи інші матеріальні цінності, ОСОБА_3 повідомив, що на його прохання пальне ОСОБА_1 передасть його знайомий, який не утримується у колонії.

Згідно протоколу, 04 липня 2014 року о 21 год. 10 хв., перебуваючи на чергуванні ОСОБА_1 вийшов за територію колонії, де за попередньою домовленістю із ОСОБА_3 зустрівся із жителем міста Тернопіль ОСОБА_4 та провів його в коридор корпусу приміщення адміністративної будівлі Копичинської ЗК-112 (де знаходиться їдальня). Надалі, ОСОБА_4, в цьому ж приміщенні, від імені ОСОБА_3 та в порушення вимог Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ затвердженого наказом Мінфіну №611 від 26.06.2013 року (далі - Положення), передав ОСОБА_1, в якості пожертви, вручені працівниками СБУ в Тернопільській області для передачі працівникам Копичинської ВК 112, 500 гривень на придбання пального для потреб колонії. А ОСОБА_1, будучи ознайомленим із вимогами Положення, оскільки є членом комісії по отриманню гуманітарної (благодійної) допомоги Копичинською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№112) та ДП «Підприємством Копичинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби країни в Тернопільській області (№112)», в порушення визначеному Положенням порядку, умисно, діючи в інтересах виправної колонії, прийняв від ОСОБА_4, в якості пожертви 500 гривень на придбання пального для вивезення сміття з території колонії.

Разом з тим, під час судового розгляду справи, судом першої інстанції не здобуто належних доказів того, що в діях ОСОБА_1 наявний склад порушення встановленої законом заборони щодо одержання дарунка (пожертви) чи будь-який корисливий інтерес.

Досліджені в судовому засіданні докази, зокрема, дані протоколів огляду місця події, результатів контролю за вчиненням злочину, результатів аудіо- відео контролю особи, покази ОСОБА_1, свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не містять підтверджень отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 дарунку (пожертви) у вигляді коштів в сумі 500 гривень.

Крім того, треба врахувати, що відповідальність за нормою ст. 8 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" можуть нести суб'єкти, в яких в безпосередньому підпорядкуванні перебувають підлеглі особи, між якими діють відносини прямої організаційної або правової залежності від керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням.

Таким чином, законодавець визначив коло штатних працівників установ, підприємств, організацій, до яких ОСОБА_3, як засуджена особа за злочин, що направлена в колонію для відбування покарання, не відноситься, а отже не перебуває в безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_1.

До відповідальності за п.2 ч.1 ст.8 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" підлягають особи зазначені у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону, яким забороняється безпосередньо або через інших осіб одержувати дарунки (пожертви) від юридичних або фізичних осіб, якщо особа, яка дарує (здійснює) дарунок (пожертву), перебуває в підпорядкуванні такої особи.

Оскільки матеріалами справи не доведено, що ОСОБА_1, як директор підприємства-установи-заступник начальника Копичинської виправної колонії №112 управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області з виробництва, порушив встановлену законом заборону щодо одержання дарунка (пожертви) чи мав корисливий інтерес, вважаю, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП та підставно закрив провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 8 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", ч.2 ст. 172-5, ст.ст. 293, 294 КпАП України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Гусятинського району залишити без задоволення, а постанову Гусятинського районного суду від 15 січня 2015 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.Є. Лекан