АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/21/15 Справа № 710/2703/14-п Головуючий по 1 інстанції Красюк Г.П.
Категорія:ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Швидкий Д. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2015 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Швидкий Д.М., розглянувши матеріали адміністративної справи, що надійшли з Шполянського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, раніше притягувався до адміністративної відповідальності постановою Шполянського районного суду від 30.07.2014 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП до штрафу в розмірі 3400 грн.,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

З постанови суду вбачається, що ОСОБА_3 повторно, 08 грудня 2014 року о 08 годині 20 хвилин в м. Сміла по вулиці Докучаєва керував автомобілем Тойота Хайс д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду на стан сп'яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

На вказане судове рішення ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КК України. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушені норми КУпАП щодо об'єктивного, неупередженого та справедливого судового розгляду, а в матеріалах справи відсутні докази, які беззаперечно стверджують про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що суд допустився неповноти судового розгляду та не з'ясував обставини, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, зокрема те, що після оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, він був оглянутий лікарем, однак витребувати з лікарні дані про стан його здоров'я, суддя відмовилась. Зазначає про те, що працівники ВДАІ Смілянського РВ УМВС не пропонували йому пройти обстеження на стан сп'яніння та погрозами змусили підписати протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, вказує на те, що судом, при накладенні адміністративного стягнення, не враховано те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, а його робота пов'язана з керуванням транспортними засобами, оскільки він являється приватним підприємцем і займається доставкою товарів для реалізації на ринку і даний вид діяльності є єдиним джерелом доходу сім'ї.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи, а його неявка не є перепоною для постановлення законного і обґрунтованого рішення.

Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають.

Не зважаючи на позицію ОСОБА_3, викладену в апеляційній скарзі, про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, (при розгляді справи судом першої інстанції останній визнавав факт керування автомобілем в стані алкогольного сп'яніння і відмову від проходження медичного огляду), і безпідставність складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення працівниками ВДАІ, його вина підтверджується зібраними по справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема: даними протоколу про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 597094 від 08 грудня 2014 року, складеного в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, де ОСОБА_3 власноручно написав відмову від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, яку засвідчив своїм підписом; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили факт відмови ОСОБА_3 від проходження у встановленому порядку медичного огляду в медичному закладі, для визначення стану сп'яніння; даними постанови Шполянського райсуду від 30.07.2014 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.

Допитаний апеляційним судом свідок ОСОБА_5 підтвердив факт про те, що 08.12.2014 року в м. Сміла по вул. Докучаєва він був свідком того, що ОСОБА_3 перебуваючи, на його думку, в стані алкогольного сп'яніння відмовився від проходження запропонованого працівниками ВДАІ медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, про що останніми був складений протокол про адміністративне правопорушення. При цьому пояснив, що ОСОБА_3 не примушували підписувати протокол про адміністративне правопорушення, він це зробив добровільно.

Невизнання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, судом апеляційної інстанції розцінюється як спроба уникнути адміністративної відповідальності та адміністративного стягнення за його вчинення.

Накладене судом першої інстанції адмінстягнення на ОСОБА_3 у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу, відповідає вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та є розмірним скоєному ним адміністративному правопорушенню та його особі.

Доводи ОСОБА_3 про наявність на утриманні малолітньої дитини та роботи, пов'язаної з керуванням транспортними засобами, заробіток від якої є єдиним джерелом доходу його сім'ї, не підтверджені наявними в справі доказами та ніяким чином не впливають на призначене йому мінімальне стягнення, передбачене санкцією ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Підстав для скасування чи зміни законної та обґрунтованої постанови суду, не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Шполянського районного суду Черкаської області від 25 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього - без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Д. М. Швидкий