Справа № 372/6269/14-п
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 січня 2015 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Кравченко М.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу боротьби з корупцією УБОЗ ГУ МВС України в м.Києві про притягнення до адміністративної відповідальності :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово безробітної, зареєстрованої і проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч.1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді головного спеціаліста юридичного відділу апарату Обухівської районної державної адміністрації Київської області та будучи державним службовцем 10 рангу (в межах 5 категорії посад державних службовців), являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 7 квітня 2011 року № 3206-VI (із змінами і доповненнями), всупереч вимогам частини 1 статті 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», порушила встановлені законом обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю, а саме 25 та 26 травня 2014 року працювала на посаді члена дільничної виборчої комісії № 800081 територіального виборчого округу № 214, за наступних обставин.

Відповідно до розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 12.12.2011 року № 136/12-05 ОСОБА_1 призначена на посаду головного спеціаліста юридичного відділу апарату Обухівської районної державної адміністрації Київської області, що знаходиться за адресою: Київська обл., м.Обухів, вул. Малишка, 10, а також взято до відома, що на попередньому місці роботи їй було присвоєний 10 ранг державного службовця (в межах 5 категорії посад державних службовців).

06.12.2002 року ОСОБА_1 прийнято присягу державного службовця та 12.12.2011 року попереджено про спеціальні обмеження, встановлені Законами України «Про державну службу» та «Про боротьбу з корупцією» щодо прийняття на державну службу та проходження державної служби, а також іншими антикорупційними нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, в тому числі державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування, забороняється займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту), якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Відповідно до ч.10 ст.24 Закону України «Про вибори Президента України» до складу дільничної виборчої комісії не можуть посадові та службові особи органів державної влади.

05.05.2014 року постановою № 11 окружної виборчої комісії територіального виборчого округу № 214 створено дільничну виборчу комісію № 800081, до складу якої включено ОСОБА_1 на посаду члена дільничної виборчої комісії.

Відповідно до ч.4 ст.40 Закону України «Про вибори Президента України» робота членів виборчих комісій (у тому числі пенсіонерів та осіб, які тимчасово не працюють) у день виборів, у день повторного голосування і в дні встановлення підсумків голосування оплачується у розмірі та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості за травень 2014 року ТВО № 214 ОСОБА_1 нараховано грошові кошти в сумі 374,04 грн., з яких утримано 67,56 грн. і виплачено 306,48 грн. ОСОБА_2 ж відомості викладені у довідці заступника начальника відділу Держфінінспекції в м.Києві від 30.10.2014 року, поясненнях голови та головного бухгалтера окружної виборчої комісії територіального виборчого округу № 214.

Згідно ч.4 ст.29 Закону України «Про вибори Президента України» за рішенням виборчої комісії, яке затверджується виборчою комісією вищого рівня, голова, заступник голови, секретар або інші члени окружної виборчої комісії (загальною кількістю не більше чотирьох осіб), дільничної виборчої комісії (загальною кількістю не більше трьох осіб) протягом усього періоду повноважень виборчої комісії або частини цього періоду можуть виконувати свої повноваження у виборчій комісії з оплатою їх праці в комісії відповідно до статті 40 цього Закону. Зазначені особи на цей період звільняються від виконання виробничих або службових обов'язків за основним місцем роботи із збереженням відповідного стажу.

Згідно листа Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28.10.2014 року за вих.№ 07-13/2058 головний спеціаліст юридичного відділу апарату адміністрації ОСОБА_1 з 19 травня по 01 червня 2014 року перебувала у щорічній відпустці, інформація щодо участі ОСОБА_1 у позачергових виборах Президента України 25 травня 2014 року в Обухівській райдержадміністрації відсутня.

При складенні протоколу ОСОБА_1 відмовилась від підпису та надання пояснень.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину визнала частково, пояснила, що перебуваючи на державній службі під час відпустки, погодилась на пропозицію знайомої та працювала членом дільничної виборчої комісії, за що отримала грошову винагороду, посилалась на неумисність свого діяння, збіг тяжких життєвих обставин, неусвідомлення неправомірності діяння та нагальну потребу у коштах для оплати навчання. Висловила каяття у вчиненому, заявила клопотання про звільнення від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого.

Прокурор Козленко А.С. вважала наявним в діях ОСОБА_1 склад адміністративного корупційного правопорушення, просив призначити стягнення у виді максимального штрафу з конфіскацією винагороди.

Допитана за клопотанням ОСОБА_1 свідок ОСОБА_2 показала, що вона запропонувала своїй подрузі ОСОБА_1 прийняти участь у виборах, оскільки та була у відпустці, мала намір змінити роботу та гостро потребувала коштів, на цю пропозицію ОСОБА_1 погодилась, вони разом працювали членами дільничної виборчої комісії у м.Києві та отримали грошову винагороду.

Вважаю, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 49 від 06.11.2014 року, довідкою державного архіву м.Києва від 10.10.2014 року, постановою ОВК ТВО № 214 від 05.05.2014 року, протоколом ДВК № 800081 ТВО № 214 від 26.05.2014 року, паспортом, списком членів виборчої комісії, табелем обліку робочого часу членів ДВК № 800081, розрахунково-платіжною відомістю за травень 2014 року, індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України, довідкою Держфінінспекції в м.Києві від 30.10.2014 року, письмовими поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_4, наказами про призначення та звільнення, присягою державного службовця, заявою та наказом про надання оплачуваної відпустки, іншими матеріалами особової справи ОСОБА_1 і переписки, а також поясненнями ОСОБА_2 під час розгляду справи. Також це узгоджується із поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка підтвердила вказані вище фактичні обставини, а заперечувала лише наявність умислу на вчинення правопорушення.

Заперечення вини особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважаю лише способом захисту, оскільки з матеріалів справи вбачається, що факт вчинення правопорушення повністю доведений, визнається притягуваною, заперечення умислу суд вважає непереконливим, а не усвідомлення нею неправомірності своїх діянь не є підставою для звільнення від відповідальності. При цьому враховую наявність у ОСОБА_1 станом на час вчинення правопорушення вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права протягом 10 років, перебування на державній службі саме на посаді спеціаліста юридичного відділу та фактичне виконання нею обовязків керівника юридичного відділу райдержадміністрації, тому вважаю, що вона мала можливість та повинна була усвідомлювати значення своїх дій, була достовірно обізнана із юридичною відповідальністю за їх вчинення. Доводи про тяжкі життєві обставини не впливають на юридичну кваліфікацію вчиненого, а можуть враховуватись лише як помякшуючі обставини.

Подані ОСОБА_1 інші докази щодо стану здоровя, оскарження неправомірних, на її думку, дій працівників міліції тощо не мають значення для правової оцінки суті вчиненого правопорушення і не впливають на кваліфікацію діяння.

Сукупністю зібраних по справі доказів спростовуються доводи ОСОБА_1 щодо її невинуватості та підтверджується наявність вини у вчиненні інкримінованого діяння, а також наявність прямого умислу на вчинення такого діяння.

Вчинене ОСОБА_1 діяння слід кваліфікувати за ч.1 ст.172-4 КУпАП, оскільки вона, будучи державним службовцем порушила встановлені законом обмеження щодо зайняття іншою оплачуваною діяльністю.

Клопотання ОСОБА_1 про звільнення її від адміністративної відповідальності за малозначністю діяння згідно ст. 22 КУпАП вважаю необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вчинене нею корупційне адміністративне правопорушення не є малозначним, застосування ст.22 КУпАП в даному випадку суперечить завданням Кодексу та положенням ст.ст. 1, 6, 7, 9, 10, 14, 23, 33 КУпАП, ст.ст. 3, 21, 26 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та не є достатнім для запобігання правопорушенням.

В матеріалах справи відсутні дані про спричинення шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_1 вказаного вище діяння.

Обставин, що обтяжують відповідальність немає.

Обставинами, що помякшують відповідальність вважаю щире каяття, тривалий час сумлінної праці на державній службі, позитивну характеристику.

Оцінюючи особу ОСОБА_1 слід прийняти до уваги її матеріальне становище, сімейний стан, вік, тривалість перебування на державній службі, а також те, що з її пояснень вбачається, що неправомірність своїх дій вона на час розгляду справи в достатній мірі усвідомила, у вчиненому розкаявся, наміри вчиняти правопорушення у подальшому у неї відсутні.

Зясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи фактичні обставини справи, особу ОСОБА_1, вважаю обєктивним і справедливим накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.1 ст.172-4 КУпАП у вигляді штрафу з конфіскацією фактично отриманої нею винагороди, оскільки застосування до неї саме такого виду адміністративного стягнення є достатнім для виправлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових правопорушень в подальшому.

Керуючись ст.ст. 27, 172-4, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень з конфіскацією отриманої винагороди від роботи за сумісництвом в розмірі 306 гривень 48 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп. згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніше як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Згідно ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби та з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного відповідній статті КУпАП.

Строк предявлення до виконання постанови - три місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».

Суддя Кравченко М.В.