Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 33/781/46/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Мумига І. М.
Категорія - 130 Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Осєтров В. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Осєтров В.І., за участі представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу останнього на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05 січня 2015 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що 03 листопада 2014 року о 16 годині 10 хвилин, повторно протягом року, керував транспортним засобом ИЖ 412 державний номерний знак НОМЕР_1 по польовій дорозі між с. Червона Слобода та с. Коротяк Компаніївського району, Кіровоградської області з ознаками алкогольного сп'яніння та відмовився від продуття алкотестера «Драгер» і проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду та не оспорюючи кваліфікації і встановлених обставин скоєного ним адміністративного правопорушення, просить скасувати постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді арешту строком на 10 діб. Своє прохання мотивує тим, що судом при накладенні адміністративного стягнення не були виконані вимоги ст. 33 КУпАП, зокрема судом не було враховано те, що він визнав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, працює механізатором та керує трактором, а тому позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості заробляти кошти.

Заслухавши ОСОБА_3., який підтримав свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, зваживши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як слідує з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи відбувся за відсутності ОСОБА_3, який про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 10.02.2015 року, а апеляційну скаргу подав 20.02.2015 року, в зв'язку з чим строк на оскарження постанови суду 1-ї інстанції ОСОБА_3 слід поновити.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, та правильно дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Встановлені судом обставини справи та кваліфікація правопорушення в апеляційному порядку ОСОБА_3 не оспорюються.

Накладаючи на правопорушника адміністративне стягнення суд першої інстанції у повній мірі врахував особу винного та суспільну небезпеку вчиненого ним адміністративного правопорушення, а також те, що ОСОБА_5 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу, однак протягом року знову вчинив аналогічне адміністративне правопорушення, що характеризує останнього з негативної сторони, як особу схильну до вчинення адміністративних правопорушень, через що обґрунтовано наклав на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказане адміністративне стягнення в повній мірі відповідає обставинам справи та особі правопорушника.

Апеляційні доводи ОСОБА_3 з приводу не врахування судом ряду обставин, які могли вплинути на правильність накладеного адміністративного стягнення є необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені доказами. Зокрема, матеріали справи не містять відомостей, які б беззаперечно вказували на факт працевлаштування правопорушника. Також матеріали справи не містять доказів, які вказують на визнання ОСОБА_3 своєї вини та розкаяння у вчиненому, а навпаки вказані доводи правопорушника спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення та поясненнями свідків, згідно яких ОСОБА_3 від підпису в протоколі про адміністративне правопорушення та дачі пояснень з приводу вчиненого ним правопорушення відмовився.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до вимог ч. 9 ст. 294 КУпАП, у разі зміни постанови в частині накладення стягнення в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 про застосування до нього стягнення у виді арешту, що є більш суворим видом стягнення, не може бути задоволена.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 05.01.2015 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області Осєтров В.І.