П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2015 р. Справа № 596/1774/14-п

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О. за участю прокурора Козловського А.І, захисника адвоката ОСОБА_1, особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ознайомившись із матеріалами, які надійшли з прокуратури Гусятинського району Тернопільської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, працюючого на посаді директора підприємства установи - заступника начальника Копичинської ВК-112 управління ДПтС України в Тернопільській області з виробництва, за ч.2 ст. 172-5 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із змісту протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 24.12.2014 року, складеного відносно ОСОБА_2, останній викривається в умисному вчиненні корупційного правопорушення а саме у порушенні спеціальних обмежень, спрямованих на запобігання і протидію корупції, які встановлені ч.І п.2 ст.8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особам, зазначеним у пунктах 1 - 3 ч.1 ст.4 цього Закону, в частині заборони в одержанні дарунка (пожертви) від фізичної особи, яка перебувала у його підпорядкуванні.

Так, наказом голови Державної пенітенціарної служби України №113 о/с від 12.11.2012 року майор внутрішньої служби ОСОБА_2 призначений на посаду директора підприємства установи - заступника начальника Копичинської виправної колонії №112 управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області з виробництва і відповідно до пункту «д» частини 1 статті 4 є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, як. особа начальницького складу державної кримінально- виконавчої служби України.

На початку липня 2014 року до ОСОБА_2 звернувся засуджений ОСОБА_3 і враховуючи те, що йому відомо про те, що із території колонії не вивозиться сміття через скрутне становище із паливно-мастильними матеріалами, запропонував свою допомогу у вивезенні сміття із промзони колонії шляхом надання підприємству колонії благодійної допомоги у виді 20 літрів дизпалива та 10 літрів бензину.

Засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Копичинській ВК-112 із 28 березня 2012 року, працевлаштований на підприємстві виправної колонії бригадиром бригади №89 по плетінню меблів із штучного ротангу і вивід його на роботу на підприємстві здійснюється на підставі рознарядки директора підприємства - заступника начальника установи з виробництва ОСОБА_2

Останній, у відповідності до займаної посади здійснює загальне керівництво підприємством Копичинської ВК-112 і згідно посадової інструкції, зокрема, забезпечує залучення засуджених до праці, здійснює комплектування, розстановку, навчання та виховання підлеглих, дотримання ними службової та трудової дисципліни, вимог законодавства та відомчих нормативних актів і інше, у зв'язку із чим засуджений ОСОБА_3 перебував у його безпосередньому підпорядкуванні.

Не зважаючи на те. шо засуджений ОСОБА_3 знаходиться у його службовому та виробничому підпорядкуванні, ОСОБА_2, не розяснюючи ОСОБА_3 порядку отримання виправним закладом дарунків (пожертв), прийняв пропозицію ОСОБА_3 про надання останнім дарунка (пожертви), у виді 20 літрів дизпалива та 10 літрів бензину.

Оскільки засуджені, що перебувають у охоронюваній території виправної колонії не мають права мати при собі гроші чи інші матеріальні цінності, ОСОБА_3 повідомив, що на його прохання пальне ОСОБА_2 передасть його знайомий, який не утримується у колонії.

04 липня 2014 року о 21 год. 10 хв., перебуваючи на чергуванні ОСОБА_2 вийшов за територію колонії де за попередньою домовленістю із ОСОБА_3 зустрівся із жителем міста Тернопіль ОСОБА_4 та провів його в коридор корпусу приміщення адміністративної будівлі Копичинської ЗК-112 (де знаходиться їдальня). Надалі, ОСОБА_4, в цьому ж приміщенні, від імені ОСОБА_3 та в порушення вимог Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ затвердженого наказом Мінфіну №611 від 26.06.2013 (далі - Положення), передав ОСОБА_2, в якості пожертви, вручені працівниками СБУ в Тернопільській області для передачі працівникам Копичинської ВК 112, 500 гривень на придбання пального для потреб колонії. А ОСОБА_2, будучи ознайомленим із вимогами Положення, оскільки є членом комісії по отриманню гуманітарної (благодійної) допомоги Копичинською виправною колонією управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№112) та ДП «Підприємством Копичинської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби країни в Тернопільській області (№112)», в порушення визначеному Положенням порядку, умисно, діючи в інтересах виправної колонії, прийняв від ОСОБА_4, в якості пожертви 500 гривень на придбання пального для вивезення сміття з території колонії.

Окрім цього, ОСОБА_2 також не розяснив ОСОБА_4 порядку, в якому здійснюється передача у вигляді пожертви матеріальних і грошових цінностей для потреб колонії, які той передавав від імені ОСОБА_3

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП не визнав повністю, посилаючись на те, що будь-якого дарунку, пожертви чи благодійної допомоги від ОСОБА_3 не вимагав і нічого від нього не приймав та не отримував. Була домовленість про паливо-мастильні матеріали для потреб виправної колонії, яку мав надати знайомий ОСОБА_5 і після отримання якої ОСОБА_2 мав намір оформити їх як гуманітарну допомогу установі. Ніякої особистої зацікавленості в нього не було.

Крім того засуджений ОСОБА_3 не перебуває в його підпорядкуванні. Коштів від ОСОБА_4 він не брав і це доводиться матеріалами справи. Вказані події розцінює як сплановану провокацію з боку працівників Служби безпеки України.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно вимог ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а також виявлення умов та причин, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення, суддя зобов'язаний з'ясувати : чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» особам, зазначеним у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб одержувати дарунки (пожертви) від юридичних або фізичних осіб, зокрема, якщо особа, яка дарує (здійснює) дарунок (пожертву), перебуває в підпорядкуванні такої особи.

Санкція ч.2 ст. 172-5 КУпАП передбачає відповідальність за порушення встановленої законом заборони щодо одержання дарунка (пожертви).

Відповідно до розяснень пункту 7 постанови Пленуму ВСУ від 25 травня 1998 року №13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією», зазначені в законі особи несуть відповідальність за одержання матеріальних благ, послуг, пільг, переваг або інших переваг як для себе особисто, так і для родичів, знайомих тощо..

Конституційний суд в рішенні від 10 жовтня 2010 року зазначив, що термін "корупція" означає "використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Вирішуючи питання про зміст і спрямованість умислу особи, яка є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, стосовно порушення обмежень щодо одержання дарунків (пожертв), передбачених ст. 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», суд має виходити не тільки з конкретних положень того чи іншого пункту цієї статті, але й із законодавчого визначення понять корупції, корупційних правопорушень та неправомірної вигоди, які сформульовані у ч. 1 ст. 1 Закону.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.1 вищевказаного Закону, під поняттям корупція розуміють використання особою, яка відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону, є суб'єктом, відповідальним за корупційні правопорушення, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянки/пропозиції чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в ч.1 ст.4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей.

Корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, яка відповідно до ч.1 ст.4 цього Закону, є суб'єктом, відповідальним за корупційні правопорушення, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 Закону неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, що їх без законних на те підстав обіцяють, пропонують, надають або одержують безоплатно чи за ціною, нижчою за мінімальну ринкову.

Виходячи зі змісту Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» обов'язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна або неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави, визнається корупційною, є корисливий чи інший особистий їхній інтерес або інтерес третіх осіб.

Як встановлено за результатами розгляду справи в діях ОСОБА_2 відсутній корисливий інтерес чи інша особиста зацікавленість, які є необхідною ознакою корупційного правопорушення, оскільки як слідує із матеріалів справи ОСОБА_2 діяв в інтересах виправної колонії. Зазначені обставини доводяться дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а також складеним відносно ОСОБА_2 протоколом.

При розгляді справи встановлено, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-5 КУпАП, а саме порушення встановленої законом заборони щодо одержання дарунка (пожертви) від особи, яка перебуває в підпорядкуванні.

Так, в судовому засіданні не доведено належності коштів в сумі 500 грн. засудженому ОСОБА_3

Як слідує із змісту протоколу про адміністративне корупційне правопорушення складеному відносно ОСОБА_2, «04 липня 2014 року ОСОБА_4, від імені ОСОБА_3 та в порушення вимог Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ, передав ОСОБА_2, в якості пожертви, вручені працівниками СБУ в Тернопільській області для передачі працівникам Копичинської ВК 112, 500 гривень на придбання пального для потреб колонії».

Судом встановлено, зокрема, на підставі показань ОСОБА_2, показань свідка ОСОБА_3 згідно протоколу його допиту від 5 липня 2014 року (а.с.28-34) та дослідженими матеріалами справи, що засуджений ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_2 пальне для потреб колонії, яка є державною установою. Зазначене пальне мав надати знайомий засудженого.

В судовому засіданні не доведено яке відношення має ОСОБА_3 до пального про яке домовлялись чи до грошей, що передавались, а також в яких стосунках перебували ОСОБА_3 з ОСОБА_4

Зазначені обставини не встановлені і постановою про закриття кримінального провадження від 24.12.2014 року, із змісту якої видно, що «..В діях ОСОБА_2 вбачаються порушення вимог ст.. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» щодо одержання дарунка, оскільки останній в порушення визначеного порядку умисно, діючи в інтересах виправної колонії, прийняв від ОСОБА_4 в якості пожертви, 500 грн. на придбання пального».

Як слідує із змісту протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 05 липня 2014 року, грошові кошти, купюрою, номіналом 500 грн за серійним номером ЛД48911721, належать на праві власності співробітникам Управління СБУ в Тернопільській області. (а.с.16-17).

Також за результатами розгляду справи не доведено факту отримання ОСОБА_2 500 грн., оскільки як слідує із змісту протоколу огляду місця події від 5 липня 2014 року, з якого слідує, зокрема, що «.. при огляді приміщення адмінбудівлі, ..в кутку на деревяному куску дерева виявлено грошові кошти (5 купюр номіналом 500 грн. з написом «Хабар»)… При освітленні долоней рук ОСОБА_2 будь-яких слідів спеціальної хімічної речовини не виявлено». (а.с.9-12).

Як слідує із змісту показань свідка ОСОБА_4 згідно протоколу допиту від 6 липня 2014 року, свідок показав, зокрема, що ОСОБА_2 грошей в руки не взяв і вони разом вийшли з приміщення. (а.с.209-212).

Також при розгляді справи не доведено обставин підпорядкованості засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_2 в розумінні ст. 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Так, посилання в протоколі на те, що «ОСОБА_2, ..згідно посадової інструкції, зокрема, здійснює комплектування, розстановку, навчання та виховання підлеглих, дотримання ними службової та трудової дисципліни, вимог законодавства та відомчих нормативних актів і інше, у зв'язку із чим засуджений ОСОБА_3 перебував у його безпосередньому (службовому та виробничому) підпорядкуванні» є необґрунтованими та спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: посадовою інструкцією директора підприємства установи - заступника начальника Копичинської виправної колонії №112 управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області з виробництва (а.с.51-53), листом інформацією від 30.09.2014 року та довідкою Копичинської виправної колонії №112 управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області від 30.09.2014 року (а.с.157-158), рознарядками на вивід засуджених на роботу, затверджених начальником Копичинської виправної колонії №112 (а.с.188-192), довідкою про підпорядкування засуджених на підприємстві (а.с.193).

Також, суд звертає увагу на те, що посилання в протоколі на порушення ОСОБА_2 Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 26 червня 2013 року № 611, є необґрунтованими, оскільки пальне не є необоротним активом в розумінні зазначеного Положення та на підставі Інструкції з обліку необоротних активів бюджетних установ, затвердженої наказом Державного казначейства України від 17.07.2000 р. № 64, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31.07.2000 р. за № 459/4680. зазначені обставини підтверджуються листом-інформаціїєю Копичинської ВК-112 від 30.09.2014 року № 4792 (а.с.157), планом розрахунків бухгалтерського обліку (а.с.159).

Таким чином, протоколом про адміністративне корупційне правопорушення, складеним відносно ОСОБА_2 від 24.12.2014 року та матеріалами справи не доведено в діях ОСОБА_2 складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-5 КУпАП.

При повторному складанні протоколу не в повному обсязі конкретизовано, що саме ОСОБА_2 отримував з порушенням встановлених обмежень: «дарунок» чи «пожертву», які не є тотожними поняттями та мають різний правовий режим в розумінні Цивільного кодексу України, Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції».

Суди на зазначені недоліки звертали увагу в постанові від 23.10.2014 року судді судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Іващенко О.Ю. при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 на постанову судді Гусятинського районного суду від 23.09.2014 року, а також в постанові від 5 грудня 2014 року судді Гусятинського районного суду Лисюк І.О.

Так, в протоколі є посилання на те, що «ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_2 благодійну допомогу у виді дизпалива та бензину». «ОСОБА_2 прийняв пропозицію засудженого про надання останнім подарунку (пожертви)». «04 липня 2014 року ОСОБА_4, від імені ОСОБА_3 та в порушення вимог Положення з бухгалтерського обліку необоротних активів бюджетних установ, передав ОСОБА_2, в якості пожертви, вручені працівниками СБУ в Тернопільській області для передачі працівникам Копичинської ВК 112, 500 гривень на придбання пального для потреб колонії».

На думку суду, поведінка ОСОБА_3, ОСОБА_4 дала привід органам прокуратури під час складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення дійти хибного висновку щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-5 КУпАП.

Так, ОСОБА_6 вже 02.07.20-14 року, в день зустрічі з ОСОБА_2 написав заяву в Управління СБ України в Тернопільській області, отримав в Управлінні СБУ кошти, зокрема, 500 грн. (а.с. 8, 16-17).

Це свідчить про те, що ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_2, маючи намір передати останньому 500 грн. свідомо вчинив вчинив дії, які були направлені на створення умов для того, щоб хибно трактувати дії ОСОБА_2 як корупційне правопорушення.

Зазначені обставини (зокрема відносно дій ОСОБА_3В.) встановлені висновком службового розслідування за фактом отримання неправомірної вигоди посадовою особою Копичинської виправної колонії №112 управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області за ознаками ч.3 ст. 368 від 14 липня 2014 року, із змісту якого слідує, зокрема, що дії ОСОБА_3 спрямовані на провокацію надання хабара посадовим особам Копичинської ВК (№112). (а.с.38-48).

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема в рішеннях «Кестас Раманаускас проти Литовської Республіки», «Тейшейра де Кастро проти Португалії». Євросуд зазначив, зокрема, що «всі докази, отримані внаслідок підбурювання з боку поліції, треба визнати недопустимими. Понад те, їх не можна виправдати навіть суспільним інтересом». «Підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на субєкта, схиляючи його до скоєння злочину, який в іншому випадку не був би скоєний».

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що наявність в діях ОСОБА_2 складу корупційного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-5 КУпАП, а відтак і вини, є недоведеними.

Провадження стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного корупційного правопорушення за ч.2 ст. 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 7, 245, 252, 247, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного корупційного правопорушення за ч.2 ст. 172-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області або на неї може бути внесено протест прокурора через Гусятинський районний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк