Номер провадження: 33/785/14/15
Головуючий у першій інстанції Гранін В.Л.
Доповідач Праведний В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.01.2015 року м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області Праведний В.Г., за участю представника ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу в.о.начальника Одеської митниці ДФС Погоріловського О.Д. на постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_4 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2014 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючий моряком, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України,та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень, без конфіскації вилучених грошових коштів.

Валюту , вилучену згідно протоколу про порушення митних правил №0850/50003/14 у розмірі 28 630 доларів США, - повернути ОСОБА_4 або його законному представнику у встановленому законом порядку.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 36,54 гривень. (Платіжні реквізити: отримувач коштів ГУ ДКС України в Одеській області (м. Одеса, Малиновський район), 22030001; код за ; банк отримувача ГУ ДКС України в Одеській області; МФО 828011; рахунок 0007; код класифікації доходів бюджету 22030001 "Судовий збір (ДСА України, 050)", символ звітності 206; призначення платежу - судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення, Малиновський районний суд м. Одеси, , пункт 5).

З постанови суду вбачається, що 13.11.2014 року о 14 год. 35 хв. у оглядовому залі "Відліт" Міжнародного аеропорту "Одеса" в зоні діяльності митного поста "Одеса - аеропорт" Південної митниці Міндоходів, проходив митний контроль гр. ОСОБА_4, який прибув з Польщі (Варшава) до України літаком "Е-170" авіакомпанії "ЛОТ", рейсом №767 сполученням "Варшава-Одеса".

Формою проходження митного контролю гр. ОСОБА_4 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю ("зелений коридор"), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину гр. ОСОБА_4 білої лінії, що позначає закінчення "зеленого" коридору", на вимогу інспектора митниці пред'явити наявні у нього валютні цінності, гр. ОСОБА_6 надав наявну при ньому готівку - іноземну валюту. Після перерахунку валюти було встановлено, що загальна сума складає 41130 доларів США.

Згідно "Інструкції про переміщення готівки і банківських металів через митний кордон України", затвердженої постановою НБУ від 27.05.2008 року №148 (зі змінами) фізична особа може ввозити чи вивозити з території України без подання відповідних дозвільних документів готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро. Гр. ОСОБА_4 було пропущено суму в 12 500 доларів США, було затримано суму в 28 630 доларів США.

На підставі вказаних обставин у відношенні гр. ОСОБА_4 було складено протокол про порушення митних правил №0850/50003/14 за ст. 471 МК України.

Не погодившись з вказаною постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2014 року про притягнення до адміністративної відповідальності громадянина України ОСОБА_4 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, в.о.начальника Одеської митниці ДФС Погоріловський О.Д. подав апеляційну скаргу.

У апеляційній скарзі в.о.начальника Одеської митниці ДФС Погоріловський О.Д. вказує, що рішення суду є незаконим та таким, що суперечить законодавству України, оскільки санкцією ст. 471 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян тільки у разі переміщення через митний кордон України через "зелений коридор" товарів в обсягах, що перевищують неоподатковувану норму переміщення через митний кордон України, а у разі переміщення товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України - також конфіскацію цих товарів; що застосування адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу без застосування конфіскації є не законним; що законодавцем чітко визначено об'єм та межі стягнення за порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України.

Також в.о.начальника Одеської митниці ДФС Погоріловський О.Д. у своїй апеляційній скарзі вказує, що статтею 196 МК України встановлено те, що не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, що переміщуються через митний кордон України з порушенням вимог цього кодексу та інших законів

України, а ОСОБА_4 було переміщено по спрощеному порядку проходження митного контролю через "зелений коридор" обмежений для такого переміщення товар. Отже, відповідно до санкції ст.471 МК України, цей товар підлягає конфіскації.

Просить постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 10.12.2014 у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_4 скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні ним порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України , та накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 грн. з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил - валюти у кількості 28630 доларів США.

Ознайомившись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, з апеляційною скаргою, заслухавши представника ОСОБА_3, що діє в інтересах ОСОБА_4,який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, приходжу до обґрунтованого висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанова суду не підлягає зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

В обгрунтування прийнятого рішення суд 1-ої інстанції у постанові посилається на наступне.

Судом встановлено, що 13.11.2014 року о 14 год. 35 хв. у оглядовому залі "Відліт" Міжнародного аеропорту "Одеса" в зоні діяльності митного поста "Одеса - аеропорт" Південної митниці Міндоходів, проходив митний контроль гр. ОСОБА_4, який прибув з Польщі (Варшава) до України літаком "Е-170" авіакомпанії "ЛОТ", рейсом №767 сполученням "Варшава- Одеса".

Формою проходження митного контролю гр. ОСОБА_4 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю ("зелений коридор"), що належним чином інформаційно обладнана, тим самим шляхом вчинення дій заявив про відсутність у нього товарів, які під час переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину гр. ОСОБА_4 білої лінії, що позначає закінчення "зеленого" коридору", на вимогу інспектора митниці пред'явити наявні у нього валютні цінності, гр. ОСОБА_6 надав наявну при ньому готівку іноземну валюту. Після перерахунку валюти було встановлено, що загальна сума складає 41 130 доларів США.

Готівку пропущено в сумі 12 500 доларів США, затримано 28 630 доларів США, як предмет правопорушення.

На підставі вказаних обставин у відношенні гр. ОСОБА_4 було складено протокол про ПМП №0850/50003/14 за ст. 471 МК України.

Таким чином, на думку суду, в діях ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, за кваліфікуючою ознакою: порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто переміщення через митний кордон України товарів, переміщення яких через митний кордон України обмежене законодавством України.

Викладені вище обставини встановлені при провадженні по даній справі та підтверджуються наступними доказами: протоколом про порушення митних правил №0850/50003/14 за ст.471 МК України, письмовими поясненнями свідка ОСОБА_7, доповідною запискою інспектора митниці, поясненнями правопорушника, описом вилученої валюти та іншими матеріалами справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно з п. 1 розділу 2 "Інструкції про переміщення готівки через митний кордон України", затвердженої постановою Національного Банку України від 27.05.2008 року №148, фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за її межі готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000 євро, без письмового декларування митному органу.

Згідно з ч. 5 ст. 366 МК України, обрання "зеленого коридору" вважається заявою особи про те, що переміщені нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню.

Під термін товари підпадає в тому числі і іноземна валюта, згідно з положеннями ст. 4 ч. 1, п. 1 б), п.57 МК України.

Відповідно до вимог ст. 197 МК України на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. В даному випадку такі обмеження встановлені на рівні 10 000 євро, в зв'язку з чим валютні цінності, які переміщував правопорушник є товарами, переміщення яких через митний кордон України обмежене.

Відповідно до матеріалів справи, гр. ОСОБА_4 протиправно перемістив через митний кордон України 28 630 доларів США, які в нього були вилучені.

Стосовно вирішення питання щодо конфіскації вилученої валюти, суд виходив з наступного.

Суд врахував практику Європейського Суду, зокрема постанову ССПЛ від 06.11.2008 року по справі "Ісмаілов проти Російської Федерації", дійшовши висновку, що у данному випадку конфіскація була б втручанням в право гр. ОСОБА_4 на повагу власності і не буде відповідати тяжкості правопорушення.

Сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування.

З матеріалів справи вбачається, що джерело походження грошей правопорушника було законним. У матеріалах справи наявні документи, які підтверджують той факт, що правопорушник працює моряком, та гроші, які він перевозив через кордон України є його заробітною платою по контракту, тобто отримані ним займаючись законною діяльністю.

Таки чином, суд 1-ої інстанції дійшов висновку, що конфіскацію в даному випадку можна було б застосувати в разі відшкодування майнової шкоди, завданої державі, однак держава не зазнала ніяких збитків внаслідок невнесення правопорушником відомостей до митної декларації.

Провадження у справах про порушення митних правил, згідно ст. 487 МК України, здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, та враховуючи обставини, які свідчать про легальне і правомірне отримання правопорушником вилучених в нього валютних коштів, суд застосувавши міжнародно - правові норми, дійшов до висновку про не застосування до ОСОБА_4 додаткового стягнення в вигляді конфіскації вилучених валютних коштів.

З вказаними висновками суду 1-ої інстанції погоджуюся у повному обсязі, вважаю їх достатніми для прийняття такого рішення.

Вважаю встановленим, що гр. ОСОБА_4 скоїв правопорушення, передбачене ст.471 МК України, а саме порушення порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, тобто не заявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей про товари, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суд вірно встановив обставини по справі, дав правову оцінку обставинам по справі, які у своїй сукупності підтверджують скоєння гр.. ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 Митного Кодексу України; встановив, що об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив гр. ОСОБА_4, полягає в переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через "зелений коридор", товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено, або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України. Суб'єктивна сторона правопорушення, скоєного ОСОБА_4, полягає в протиправній необережності в формі недбалості, оскільки судом було встановлено, що гр. ОСОБА_4 не розумів протиправність своїх дій, не припускав можливості настання негативних наслідків, хоча міг і повинен був це розуміти і передбачати.

При визначені адміністративного стягнення, якому підлягає правопорушник, суд врахував ступінь суспільної небезпеки правопорушення, ступінь провини, ставлення до вчиненого, майновий стан правопорушника, а також обставини, які пом'якшують відповідальність, а саме те, що гр. ОСОБА_4 вперше притягується до адміністративної відповідальності, його щире каяття, а також той факт, що грошові кошти це його заробітна плата, і тому прийшов до висновку, що необхідним і достатнім в даному випадку є стягнення у вигляді штрафу.

Постанова суду у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, прокурором або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Згідно до ст..287 КУпАП постанова суду по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, стосовно якої винесена постанова, а також потерпілим.

Згідно до ст..289 КУпАП апеляційна скарга на постанову суду по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом в 10-ти днів з дня винесення постанови. У випадку пропуску вказаного строку з поважних причин цей строк може бути поновлений за заявою особи, стосовно якої винесена вказана постанова.

В Постанові Пленуму Верховного суду "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" від 3 червня 2005 року №8 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 2008 року) в п.17 указано, що згідно з ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до положень МК, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Правопорушник працював на посаді старшого помічника капітана на т/х "Arctic Char"; валюта у сумі 41130 доларів США є його заробітною платою за весь період дії контракту. Вказана сума коштів є його власністю, він мав її при собі , коли повертався 13.11.2014 року після роботи в Україну і проходив митний контроль.

Незаконність отримання цих коштів митними органами не доказана. Недекларування ОСОБА_4 здійснив не навмисно. Його метою та мотивом не було приховування грошей та їх незаконна доставка на територію України.

При цьому, сдід враховувати п. 10 ч. 2 Конвенції про захист заробітної плати №95, від 1949 року, яка переглянута Конвенцією Міжнародної організації праці №173 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця, від 1992 року, яка ратифікована Законом № 2996-1V від 19.10.2005 року, де вказано: "Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.".

Таким чином, у разі застосування додаткового покарання у вигляді конфіскації валюти, суд фактично позбавить гр. ОСОБА_4 заробітної плати, яку він заробив в установленому законом порядку своїм трудом і яка є єдиним його доходом, та її відсутність позбавить його і його сім'ю належного матеріального забезпечення.

Крім того, сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у гр. ОСОБА_4 є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади, - незначна, оскільки він не ухилився від сплати мита та інших зборів і не завдав держані ніякої шкоди.

ОСОБА_4 мав тривалий переліт , був дуже стомлений, не розумів протиправність своїх дій у вигляді проходу по "зеленому коридору" без письмової декларації. Коли ОСОБА_4 перетнув "зелений кордон", і на вимогу інспектора митниці достав не приховуючи 41130 доларів США , його повідомили, що він вчинив правопорушення, оскільки не задекларував суму, яка перевищувала 10000 євро. ОСОБА_4 свою вину визнав та не заперечував, що скоїв порушення митних правил.

Також вважаю за необхідне вказати наступне.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно зі ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію "З захисту прав і основних свобод людини", а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Судове рішення, яким застосовується в тому числі конфіскація майна, було б втручанням в право гр. ОСОБА_4 на повагу власності.

Згідно з Статтею 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном гр. ОСОБА_4 є грошова сума в доларах США, яка на думку представника митниці підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням в право гр. ОСОБА_4 на повагу власності і, відповідно, має бути застосована ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив гр. ОСОБА_4 , полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в "зеленому коридорі", тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Згідно з ст.471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти. За таких обставин вимоги представника митниці, щодо застосування конфіскації, ґрунтуються на законі, тому подібне втручання держави в право гр. ОСОБА_4 на повагу власності слід розглядати як обгрунтоване і таке, яке відповідає вимогам закону.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання, Європейський Суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов'язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Таким чином, у відповідності з рішенням ЄСПЛ, слід визнати, що застосування конфіскації в даному випадку відповідатиме загальним інтересам. Далі слід з'ясувати чи буде, в разі застосування конфіскації, досягнута розумна співрозмірність між засобами, використаними судом для забезпечення загального інтересу, і захистом права гр. ОСОБА_4 на повагу власності або, іншими словами, чи не буде покладено на нього індивідуальний надмірний тягар.

Правопорушення, яке вчинив гр. ОСОБА_4, полягало в недекларуванні митному органу 28 630 доларів США , в готівковій формі, які він провозив.

Слід зауважити, що ввезення готівкової іноземної валюти в Україну не є незаконним, згідно з діючим законодавством України.

Крім того, сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10 000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування. Таким чином, існує лише обов'язок, щодо декларування таких коштів, залежно від суми, яка провозиться через митний кордон (встановлено порядок переміщення).

Більш того, законне походження грошових коштів, щодо яких є вимога застосування конфіскації, не оспорюється та їх незаконне походження жодним чином не підтверджено.

Вважаю за необхідне залишити постанову суду 1-ої інстанції без змін, так як накладене на правопорушника стягнення у вигляді штрафу , фактично виконає основну мету такого стягнення, викладену в ст.23 КУпАП, а саме: адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На думку суду, таке рішення відповідає вимогам ст.6 про право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Водночас, застосування стягнення, передбаченого ст.471 МК, у вигляді конфіскації грошових коштів, фактично відобразиться на матеріальному достатку ОСОБА_4 і його сім'ї і на думку суду не буде відповідати принципу індивідуалізації покарання.

На підставі ст.487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.8, 9 Конституції України ; ст. ст.23, 280, 287, 289, 293, 294 КУпАП; ст. ст. 458, 460 , 471 , 487, 491, 522, 527 МК України ; Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, протоколами №1, 2, 4, 7, 11 до Європейської Конвенції з захисту прав людини; ст.17 Закону України "Про міжнародні договори" , Постановою Пленуму Верховного суду "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил" від 3 червня 2005 року №8(із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 2008 року),

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргув.о.начальника Одеської митниці ДФС Погоріловського О.Д.- залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 10 грудня 2014 року, якою громадянин України ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України,та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 1700 гривень, без конфіскації вилучених грошових коштів - залишити без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ

апеляційного суду Одеської області В.Г.Праведний

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ

апеляційного суду Одеської області В.Г.Праведний