Справа № 168/964/14 Провадження №33/773/5/15 Суддя в 1 інстанції: Кошелюк Л.О.
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач: Пазюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" січня 2015 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Волинської області Пазюк О.С., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, непрацюючого, одруженого, має на утриманні 2 дітей, з вищою освітою, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався на постанову Старовижівського районного суду Волинської області від 10.12.2014 року

про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3500 (три тисячі п'ятсот) гривень.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 14.11.2014 року о 22 год.15 хв. у смт.Стара Вижівка по вул. Жовтневій, керуючи автомобілем "Фольксваген Транспортер" д/н НОМЕР_1 і, будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння відповідно до встановленого порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

Суд першої інстанції, дослідивши показання свідків та наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що ОСОБА_2 дійсно порушив ПДР та підлягає відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування постанови Старовижівського районного суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує, що працівниками ДАІ не було дотримано встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного сп'яніння. А при розгляді справи в суді першої інстанції судом неналежно оцінено особу порушника та його характеризуючи дані.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який подану апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, приходжу висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст.245, 280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обов'язковому порядку має бути з'ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема:

протоколами про адміністративні правопорушення АП1 №754503, 754504 від 14.11.2014 року (а.с.2);

- повідомленням №1444 від 14.11.2014 року ОСОБА_2 у правоохоронні органи про зіткнення обох автомобілів.

- рапортом слідчого Старовижівського РВ Кримнюка А.В. про передачу матеріалів по факту ДТП працівникам ДАІ для прийняття рішення;

- поясненнями інспектора ВДАІ Полезнюка О.В., про те, що 14.11.2014 року навпроти приміщення райвідділу міліції сталося ДТП, учасниками якого були громадяни ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які на момент скоєння ДТП перебували у нетверезому стані.

- показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які ствердили, що в їх присутності інспектори ДАІ запропонували обом особам учасникам ДТП проїхати у лікарню на освідування, однак в подальшому на освідування проїхав лише ОСОБА_5, а ОСОБА_2 - відмовився.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті та п.п.2.3, 2.6, 2.7 Інструкції про порядок направлення громадян для огляду на стан сп'яніння в заклади охорони здоров'я та проведення огляду з використанням технічних засобів, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров'я України та Міністерства юстиції України від 24 лютого 1995 року № 114/38/15-36-18, які діяли на момент вчинення правопорушення, передбачається, що стан сп'яніння встановлюють шляхом огляду водія на місці з використанням індикаторної трубки "Контроль тверезості" проводиться в присутності двох свідків. При цьому працівник міліції одержує згоду особи на її огляд на стан сп'яніння з використанням трубки "Контроль тверезості" або інших технічних засобів. У разі відсутності такої згоди огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Якщо водій ухиляється від огляду, то в присутності двох свідків у протоколі про зазначене адміністративне правопорушення вказуються ознаки сп'яніння і дії порушника щодо ухилення від огляду, що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.ч.3, 5 ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було запропоновано проїхати на медичне обстеження на виявлення алкоголю в організмі у медичний заклад охорони, оскільки вважалось неможливим провести освідування за відсутності на місці скоєння ДТП приладу "Драгер", однак порушник відмовився від проходження такого огляду. Тому апеляція в цій частині не підлягає до задоволення.

Твердження ОСОБА_2 про недостовірність даних у постанові, а саме часу вчинення правопорушення суд вважає такими, що не впливають на його кваліфікацію.

З огляду на вищевикладене, вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП є цілком доведеною на підставі наявних у матеріалах справи доказами.

Не визнання ОСОБА_2 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та твердження про те, що адміністративне стягнення щодо його за вчинення адміністративного правопорушення є надто суворим, спростовуються вищевказаними доказами.

При визначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_2 за вчинене правопорушення, суд першої інстанції врахував спосіб і характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника та правильно визначив адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Постанову Старовижівського районного суду від 10.12.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без зміни.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області Пазюк О.С.