АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №33/791/22/2015 Головуючий в І інстанції Францішко Ю.В.
Категорія ст.172-6 ч.1 КУпАП Доповідач: Волошко С.Г.
П О С Т А Н О В А

11 лютого 2015 року суддя судової палати по розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області Волошко С.Г., з участю прокурора Овчарової О.М., правопорушника ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Цюрупинська, Херсонської області, не працюючого,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок,

В С Т А Н О В И В

Згідно з постановою, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він будучи державним службовцем, обіймаючи посаду консультанта Цюрупинського районного суду Херсонської області в період з 11.12.2013 року до 08.10.2014 року, в порушення вимог ч.1 ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», при звільнені з державної служби 08.10.2014 року і до 10.11.2014 року не подав за вищезазначеним місцем своєї роботи декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період не охоплений раніше поданими деклараціями, тобто з 01.01.2014 року по 08.10.2014 року, внаслідок чого оперуповноваженим в ОВС відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Херсонській області було складено протокол про адміністративне правопорушення на підставі ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказуючи на те, що постанова у справі винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права і базується на неправильному застосуванні судом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити. При цьому він зазначає, що суд безпідставно прийшов до висновку про його обов'язок, як суб'єкта декларування, на підставі ст. 12 вищезазначеного закону, надавати декларацію під час звільнення, оскільки, на його думку, зазначена стаття передбачає інший порядок, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2, його захисника-адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити, прокурора Овчарову О.М., яка заперечувала проти задоволення апеляції, вважаючи, що особи, які звільняються з державної служби повинні надавати декларації при звільненні, дослідивши матеріали справи, ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» у сукупності з доводами апеляції, вважаю, що апеляційні вимоги про скасування постанови та закриття провадження підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», вона передбачає два терміни подачі декларацій. Так, згідно зазначеної статті «Суб'єкти декларування, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.

Інший строк надання декларацій визначено для конкретної групи осіб. Зокрема, в цій же статті з цього приводу зазначено «Суб'єкти декларування, які не мали можливості подати до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік через перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, під вартою, подають таку декларацію за звітний рік до 31 грудня.

Таким чином слід прийти до висновку, що ст. 12 зазначеного закону чітко визначає два терміну подачі декларацій та періоди, за який вона надається, що повинні дотримуватись суб'єкти декларування.

Складаючи протокол про нібито порушення ОСОБА_2 строків на надання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період з 01.01.2014 року по 08.10.2014 року, оперуповноважений в ОВС відділу боротьби з корупцією УБОЗ УМВС України в Херсонській області Іщенко М.В. безпідставно прийшов до висновку, що ОСОБА_2 повинен був надати декларацію «при звільненні», що є невірним тлумаченням ст. 12 вищезазначеного Закону. Терміни у зазначеній статті визначені конкретними датами, тобто 1 квітня та 31 грудня. Визначення терміну надання декларації, на власний роздум, як «при звільненні», є неконкретним і може тлумачитись по різному. Проте навіть при такому тлумаченню остаточна дата звільнення, з урахуванням отримання усіх документів та довідок, що надавали можливість скласти декларацію, навіть не досліджувалась. Вбачається, що законодавець не безпідставно визначив термін надання декларації за минулий рік - 1 квітня, надавши можливість належним чином, врахувавши усі документи підготувати декларації.

Висновок автора протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 про необхідність надання декларації «при звільненні», на чому наполягав і прокурор у судовому засіданні, ґрунтується на тому, що у ст. 12 зазначеного закону після встановлення строків надання декларацій, зазначається наступне: «Суб'єкти декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, подають декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за період, не охоплений раніше поданими деклараціями». Виходячи з цього, автор протоколу вважає що строком надання декларації є «під час звільнення», але таке тлумачення є неправильним, оскільки мова йде про період за який надається декларація, а не про строк надання.

Поряд з цим, не зважаючи на те, що перш за все повинен застосовуватися закон, а його роз'яснення різними органами повинні розглядатись, як рекомендації, слід звернути увагу, на досліджене у судовому засіданні, рішення комітету Верховної Ради з питань боротьби з організованою злочинністю і корупцією від 14 січня 2014 року №23 «Про роз'яснення порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру», в якому зазначено. Що суб'єкти декларування, які звільняються з роботи(служби) у: січні-березні - подають декларацію за звітний рік та декларацію за поточний рік, а у квітні - грудні - подають декларацію за поточний рік. Як вбачається, у цьому роз'ясненні жодним словом не згадується термін подачі декларацій, оскільки його конкретно визначено ст. 12 вищезазначеного закону і будь-яке інше тлумачення цих строків є зайвим та необґрунтованим.

Таким чином вважаю, що як прокол про адміністративне правопорушення, винесений відносно ОСОБА_2 так і постанова суду є безпідставними і не відповідають вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 подав декларацію за 2014 рік 10 листопада 2014 року, тобто в межах строку на надання декларації, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_2.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити

Постанову Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП - скасувати.

Адміністративне провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Херсонської області С.Г.Волошко