Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ч.1 ст.483 МКУ Доповідач Жизнєвський Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2015 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Жизнєвський Ю.В.

за участі:

представника апелянта ОСОБА_1 - захисника - адвоката ОСОБА_2

представника Житомирської митниці ДФС Афанасьєва В.К.

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 42 738 грн. 50 коп. з конфіскацією товару (предмету правопорушення) - легкового автомобіля марки «PEUGEOT», моделі 307, номер кузова - НОМЕР_1, 2006 року виробництва.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36 гривень 54 копійки.

Згідно постанови, 25 листопада 2011 року на адресу Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (м. Житомир вул. Черняховського, 105) з ФРН в якості гуманітарної допомоги для виділення інваліду І групи захворювання ОСОБА_4 (м Житомир, АДРЕСА_1), яка перебуває на обліку по забезпеченню на пільгових умовах автомобілем, було ввезено на митну територію України через зону діяльності Ягодинської митниці, легковий автомобіль марки «PEUGEOT», моделі 307, номер кузова НОМЕР_1, 2006 року виробництва, такий, що був у використанні.

Ввіз на митну територію України вищевказаний автомобіль за довіреністю (від 04.11.2011 року ВРН № 801436) громадянки ОСОБА_4 - громадянин України ОСОБА_1 (АДРЕСА_2).

Як підставу для переміщення через митний кордон України вищевказаного автомобіля громадянин ОСОБА_1 надав митному органу серед інших: документів:

- дарчий лист на автомобіль від 03.11.2011 року № 1814 від громадянина ОСОБА_5 (ОСОБА_5, АДРЕСА_3) в рамках гуманітарної допомоги для інваліда І групи ОСОБА_4, засвідчений нотаріусом та президентом земельного суду 03.11.2011 року;

- посвідчення про введення до експлуатації транспортного засобу № НОМЕР_2

- рахунок від 10.10.2011 року, виданий фірмою-продавцем «P&R Autowelt GmbH (Schonwalder Str.35, 13585 Berlin, Deutschland) покупцю ОСОБА_5 (ОСОБА_5, АДРЕСА_3).

Митне оформлення вказаного автомобіля було проведено Житомирською митницею за митною декларацією № 101060000/2012/002397 від 23.02.2012 року, з урахуванням вимог Закону України «Про гуманітарну допомогу», постанови Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999 «Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» з умовно нарахованими платежами.

В ході перевірки обставин ввезення та митного оформлення зазначеного вище транспортного засобу, Житомирською митницею Міндоходів на підставі Протоколу про надання взаємної адміністративної допомоги в митних справах до Угоди про партнерство і співпрацю між Європейським співтовариством та його державами-членами та Україною від 14.06.1994 року було одержано відповіді від митних органів ФРН (вхідні номери митниці: від 01.07.2014 року № 6924/1 та від 14.07.2014 року № 7421/1).

За результатами одержання та опрацювання інформації, яка містилася в обох відповідях митних органів ФРН було встановлено, що зазначений вище автомобіль в дійсності був проданий згідно рахунку № 1-10-2011 від 13.10.2011 року фірмою «Iwo Nitschke Autoplaza», Karl-Liebknecht-Str. 38, 15517 Furstenwalde Spree, Deutschland (експортером автомобіля) громадянину України ОСОБА_1 (ОСОБА_1 АДРЕСА_2).

Вартість автомобіля становила 4 000,00 Євро, що по курсу Національного банку України на момент перетину становить 42 738,50 грн.

Крім цього, митними органами ФРН було надано завірені копії документів:

- рахунок продажу № 1 -10-2011 від 13.10.2011 року;

- експортну митну декларацію № MRN 11DE95E7 від 23.11.2011 року;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_3 виданий 11.09.2008 року органом 1801 ОСОБА_1;

- посвідчення про введення до експлуатації транспортного засобу № НОМЕР_2.

Таким чином, право власності на автомобіль, що належав фірмі «Iwo Nitschke Autoplaza» перейшло до ОСОБА_1, який в подальшому ввіз його на митну територію України. При цьому він надав митним органам України пакет документів (дарчий лист від на автомобіль 03.11.2011 № 1814 від громадянина ОСОБА_5, рахунок від 10.10.2011 року виданий фірмою-продавцем «P&R Autowelt GmbH» покупцю ОСОБА_5).

Крім цього, надані митними органами ФРН документи свідчать про те, що на момент оформлення 03.11.2011 року ОСОБА_5 (ОСОБА_5) дарчого листа на автомобіль, документально підтвердженим його власником був ОСОБА_1, який придбав цей автомобіль 13.10.2011 року. У той же час, ОСОБА_5 (ОСОБА_5), не будучи власником автомобіля, не міг виступати в якості донора при наданні гуманітарної допомоги.

Таким чином, громадянином України ОСОБА_1 було переміщено через митний кордон України легковий автомобіль марки «PEUGEOT», моделі 307, номер кузова НОМЕР_1, 2006 року виробництва, такий, що був у використанні, вартістю 42 738,50 грн. з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення та подальшого митного оформлення документів, які отримані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості щодо відправника (продавця) та отримувача (покупця) товару.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення перемістивши через митний кордон України вищевказаний легковий автомобіль з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підстави для його переміщення та подальшого митного оформлення документів, які отримані незаконним шляхом та містять неправдиві відомості щодо відправника (продавця) та отримувача (покупця) товару.

Вина ОСОБА_1 у порушенні митних правил, передбачених ст.483 ч.1 МК України доведена в ході перевірки обставин ввезення та митного оформлення зазначеного вище транспортного засобу, Житомирською митницею Міндоходів на підставі Протоколу про надання взаємної адміністративної допомоги в митних справах до Угоди про партнерство і співпрацю між Європейським співтовариством та його державами-членами та Україною від 14.06.1994 року було одержано відповіді від митних органів ФРН (вхідні номери митниці: від 01.07.2014 року № 6924/1 та від 14.07.2014 року № 7421/1), а також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, поясненнями представника правопорушника, письмовими поясненнями ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Вважає, що постанова Богунського районного суду від 26 грудня 2014 року винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з'ясував всі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване застосування стягнення як виду покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що судом було не вірно встановлено, що митне оформлення вказаного автомобіля відбулось 23.02.2012 року Житомирською митницею на підставі поданих ним документів, зокрема дарчої на автомобіль від 03.11.2011 року № 1814 від громадянина ОСОБА_5 було вчинено для ОСОБА_4, оскільки в дарчій зазначено, що гуманітарна допомога надається Головному управлінню праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації для подальшої передачі в користування ОСОБА_4

Посилається на те, що в основу оскаржуваної постанови суд поклав посилання на відповіді від митних органів ФРН (вхідні номери митниці: від 01.07.2014 року № 6924/1 та від 14.07.2014 року № 7421/1), однак, що саме з вказаних відповідей митних органів ФРН слідує - суд не встановлював, а ці обставини на його думку підлягали обов'язковому встановленню.

Зазначає, що адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього МКУ, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Вважає також, що суд не звернув уваги на те, що про «обставини невідповідності» документів Житомирській митниці стало відомо з листа Митної кримінальної поліції від 14.10.2013 року, в той же час протокол про порушення митних правил №001/2014 було складено 4 вересня 2014 року, тобто через 10 місяців з дня виявлення порушення.

Зазначає, що судом допущено неповноту дослідження обставин справи та не з'ясовано, кому саме на даний час належать автотранспортні засоби, що підлягають конфіскації.

При розгляді справи судом першої інстанції жодної заінтересованої особи, ні ОСОБА_4, ні Головного управління соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (його правонаступника) судом викликано не було, чим порушено вимоги статті 497 МКУ.

Крім того зазначає, що він жодного матеріального зиску із вказаного переміщення автомобіля не отримав, оскільки лише перевіз його та передав державній установі в якості гуманітарної допомоги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, заслухавши представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, представника митниці Афанасьєва В.К., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України законний та обґрунтований.

Змістом протоколу про порушення митних правил від 04.09.2014 року №0268/101000001/2014, офіційними повідомленнями митних органів Німеччини, експортною декларацією, а також багаточисельними письмовими документами, що містяться у справі підтверджуються зазначені у постанові суду обставини про порушення ОСОБА_1 митних правил.

Відповідно до положень ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Ч.1 ст.483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві дані.

Зі змісту ч.1 ст.483 МК України вбачається, що це правопорушення є умисним, тобто особа знає, що документи, які вона надає митному органу, як підставу для переміщення товару, містять неправдиві дані, але бажає саме таким чином незаконно перемістити товар.

Відповідно до ст.10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_1 придбав за межами України та ввіз на митну територію України вищевказаний транспортний засіб, надавши митному органу як підставу для його переміщення документи, що містять неправдиві дані, що свідчить про вчинення ОСОБА_1 вищезазначеного порушення митних правил з прямим умислом, а триваючими правопорушеннями слід визнавати такі порушення митних правил, що характеризуються безперервністю їх учинення протягом певного часу. Такі порушення митних правил тривають доти, доки їх не буде виявлено митним органом.

Апеляційні доводи ОСОБА_1 про те, що суд не звернув уваги на те, що про «обставини невідповідності» документів Житомирській митниці стало відомо з листа Митної кримінальної поліції від 14.10.2013 року, в той же час протокол про порушення митних правил №001/2014 було складено 4 вересня 2014 року, тобто через 10 місяців з дня виявлення порушення є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що про наявність листа Митної кримінальної поліції Німеччини від 14.10.2013 року Житомирській митниці стало відомо лише 01.07.2014 року та 14.07.2014 року, після того, як на адресу Житомирської митниці Міндоходів вказані матеріали були направлені Міністерством доходів і зборів України 26.06.2014року та 08.07.2014 року, отже вказане порушення митних правил виявлено Житомирською митницею Міндоходів 01.07.2014 року і строк накладення стягнення за порушення митних правил обчислюється із вказаної дати.

З вищевказаних матеріалів вбачається, що автомобіль марки «PEUGEOT», моделі 307, номер кузова - НОМЕР_1, 2006 року виробництва було продано згідно рахунку № 1-10-2011 від 13.10.2011 року фірмою «Iwo Nitschke Autoplaza», Karl-Liebknecht-Str. 38, 15517 Furstenwalde Spree, Deutschland (експортером автомобіля) громадянину України ОСОБА_1 (ОСОБА_1 АДРЕСА_2), а не фірмою-продавцем «P&R Autowelt GmbH (Schonwalder Str.35, 13585 Berlin, Deutschland) покупцю ОСОБА_5 (ОСОБА_5, АДРЕСА_3), як про це зазначає ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі.

Апеляційні доводи ОСОБА_1, що при розгляді справи судом першої інстанції жодної заінтересованої особи, ні ОСОБА_4, ні Головного управління соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації (його правонаступника) судом викликано не було, чим порушено вимоги статті 497 МКУ є безпідставними, оскільки вказана стаття МКУ не передбачає обов'язкову участь зазначених в ній осіб.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновку суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного підстав для скасування постанови Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2014 року апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2014 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: