Номер провадження: 33/785/66/15
Головуючий у першій інстанції Федулеєва Ю.О.
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2015 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 11.12.2014 року о 01 годині 47 хвилин керував автомобілем "Nissan Tida" д/з НОМЕР_1, в м. Одеса по вул. Ак. Філатова, з явним ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, пройшов тест за допомогою приладу "Драгер" - результат 1,16 %.

У апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин справи та своєї провини, ОСОБА_2 зазначив, що застосоване судом покарання є надмірно суворим, постанова суду прийнята без урахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, життєвих обставин, ступеню його вини, майнового характеру та обставин, що пом'якшують відповідальність.

Разом із тим апелянт зазначив, що судове засідання по даній справі було призначено на 09 січня 2015 року, та проводилося 09 січня 2015 року, але дата постановления постанови по даній справі - 06 січня 2015 року. Ці обставини підтверджуються тим, що у протоколі про адміністративне правопорушення серія АП1 № 555738 від 11.12.2014 року зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Київському районному суді 09.01.2015 року. Отримавши 15 січня 2015 року, зазначену постанову звернувся до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з заявою про виправлення описки, але описка виправлена не була.

Також зазначив, що автомобіль є єдиним джерелом доходів, так як він використовує автомобіль для приватного перевезення пасажирів, у зв'язку із чим вилучення посвідчення водія позбавило його можливості утримувати родину, оскільки він єдиний в сім'ї працює та використовує транспортний засіб в своїй роботі.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження та змінити на стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови суду підлягає поновленню, апеляційна скарга - частковому задоволенню, а постанова судді зміні з наступних підстав:

Згідно зі ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову суду першої інстанції винесено 06.01.2015 року, в матеріалах справи є наявна розписка ОСОБА_2 про його участь в розгляді справи саме 06.01.2015 року, в зв'язку з чим доводи апеляційної скарги у цій частині вважаю безпідставними, а дату проведення судового розгляду саме ту, яка зазначена у постанові суду.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_2 фактично вважав дату розгляду 09.01.2015 року і звернувся для виправлення на його думку описки в рішенні суду 15.01.2015 року (а.с.9), тобто в передбачений на оскарження постанови суду десятиденний термін, приходжу до висновку, що строк на оскарження постанови суду за таких обставин повинен бути поновлений.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2, доводи апеляційної скарги підтримав, не заперечував проти по рушення ним Правил дорожнього руху, та зазначив, що вину в скоєні адміністративного правопорушення визнає в повному обсязі, в своїх діях щиро розкаюється. Додатково пояснив, що правопорушення вчинив уперше, у день скоєння правопорушення, разом з другом вжив спиртні напої, так як керувати автомобілем не збирався. Однак в зв'язку із тим, що в 09 грудня 2014 року в нього народилась донька, будучи у піднесеному стані, не врахувавши наслідки порушення, поїхав до пологового будинку. Запевнив суд, що раніше подібних дій не вчиняв та в подальшому порушень ПДР допускати не буде, щиросердно кається у вчиненому.

Крім того пояснив, що автомобіль, на сьогоднішній день є єдиним джерелом прибутку та утримання його родини, оскільки він є єдиним утримувачем сім'ї, а позбавлення його права керування поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_2, керуючи ав томобілем, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху.

Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, при зазначених у постанові обставинах, підтверджується особистими поясненнями правопорушника, змістом протоколу про адміністративне правопорушення, тому його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер правопорушення, особистість порушника, ступінь його провини, майнове положення, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

У випадках, коли санкція закону, по якому особа визнається винним, передбачає різні види стягнень, суддя при внесенні постанови, повинний мотивувати застосування того або іншого виду стягнення.

Тим часом, підстави до призначення ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу, передбачено санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, малися.

З матеріалів справи видно, що загалом зазначені норми закону судом першої інстанції були дотримані, однак не в повній мірі враховані обставини, при яких було скоєно правопорушення, не прийнято до уваги те, що ОСОБА_2 уперше притягується до адміністративної відповідальності, щиро розкаюється у скоєному, що свідчить про наявність пом'якшуючої відповідальність обставини - щирого розкаяння.

Також судом не в повній мірі враховані його сімейне положення, а саме те, що він є єдиним утримувачем своєї сім'ї, який працює, а управління та використання транспортного засобу є єдиним джерелом його доходу і позбавлення його права керування поставить його сім'ю у скрутне матеріальне становище та унеможливить її належне життєзабезпечення.

При наявності таких даних, позбавлення ОСОБА_2 права керувати транспортними засобами, не можна визнати справедливим, законним та обґрунтованим рішенням, тому йому необхідно обрати більш м'який вид адміністративного стягнення, а саме у виді штрафу, передбаченого санкцією зазначеної статі КУпАП.

Разом з тим, накладення мінімального розміру штрафу при встановлених обставинах вважаю таким, який не відповідає загальним положенням, передбаченим чинним кодексом та приходжу до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в межах санкції зазначеної статі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адмініс тративні правопорушення, суддя апеляційного суду Одеської області,-

постановив

Поновити ОСОБА_2 строк на подачу апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2015 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 06.01.2015 року відносно ОСОБА_2 у частині накладеного адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, - змінити на штраф в дохід держави в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 4250 гривень.

В решті зазначену постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.М. Прібилов.