АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 596/1849/14-аГоловуючий у 1-й інстанції Цвинтарна Т.М.
Провадження № 33/789/9/15 Доповідач - Свачій І.М.
Категорія - ст. 172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 р. Суддя апеляційного суду Тернопільської області Свачій І.М., з участю прокурора Зварич Т.С., ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора Гусятинського району Тернопільської області Придруги А. на постанову Гусятинського районного суду від 26 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 в період з 15 листопада 1999 року по 28 лютого 2014 року, обіймаючи посаду директора Крогулецької ЗОШ І-ІІ ступенів, що в с. Крогулець, Гусятинського району, Тернопільської області, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, в порушення вимог ст. 14 вказаного Закону, порушила встановлену законом вимогу щодо ужиття заходів по недопущенню будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, а саме не повідомила негайно у відділ освіти Гусятинської райдержадміністрації про виникнення конфлікту інтересів, що виразилось у підписанні нею особисто табелів обліку робочого часу працівників Крогулецької ЗОШ І-ІІ ступенів за жовтень-грудень 2013 року, на підставі яких її чоловіку ОСОБА_3 нарахували заробітну плату, чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КупАП.

Постановою Гусятинського районного суду від 26 грудня 2014 року провадження по справі відносно ОСОБА_2 за ст. 172-7 КУпАП України закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення з посиланням на п. 3 абз. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", яка дозволяє особам, які працюють в сільській місцевості та в галузі освіти, мати в безпосередньому підпорядкуванні близьких осіб.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову про закриття провадження скасувати та визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, наклавши на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 225 грн.

Зазначає, що вказана постанова, на його думку, не відповідє вимогам закону, а в діях ОСОБА_2 вбачається склад корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП . Вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на ст. 9 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" в тій частині, що на ОСОБА_2 не поширюються обмеження передбачені цією статтею, оскільки вона працює в галузі освіти у сільскій місцевості.

Вказує, що в самій статті не зазначено, що передбачені нею виключення поширюються на будь-які інші обмеження, предбачені іншими статтями Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". Таким чином, апелянт вказує, що судом не вірно застосовано положення ст. 9 Закону та залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_2 порушила обмеження, передбачені ст. 14, а не ст. 9 Закону і підлягає відповідальності за ст. 172-7 КУпАП, оскільки самою ст. 14 жодних виключень щодо дії визначених нею положень не передбачено.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, ОСОБА_2, яка вважає постанову суду законною, а апеляційну скаргу прокурора безпідставною, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Під конфліктом інтересів відповідно до ст. 172-7 КУпАП слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів адміністративної справи, ОСОБА_2 в період з 15 листопада 1999 року по 28 лютого 2014 року, обіймаючи посаду директора Крогулецької ЗОШ І-ІІ ступенів, будучи посадовою особою юридичної особи публічного права, яка відповідно до п.п. "а" п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" є суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, особисто підписувала табелі обліку робочого часу працівників школи на підставі яких їм нараховували заробітну плату, здійнювала контроль за виконанням та перебуванням їх на роботі, в тому числі і свого чоловіка ОСОБА_3, який працював в школі завгоспом.

При наведених обставинах в наявності був конфлікт інтересів, який виразився у виникненні суперечності між особистими інтересами ОСОБА_2 та її службовими повноваженнями, наявність яких могла вплинути на об'єктивність або неупередженість при прийнятті рішень щодо свого чоловіка, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, пов'язаних з перебуванням на посаді директора школи.

Згідно ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" в редакції від 14 травня 2013 року в таких випадках особа зобов'язана невідкладно у письмовій формі повідомити керівництво про наявність конфлікту інтересів, чого зроблено ОСОБА_2 не було, а ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність вже за сам факт неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів, не беручи до уваги матеріальну вигоду чи тяжкість наслідків.

Факт не повідомлення ОСОБА_2 у письмовій формі відділу освіти Гусятинської районної державної адміністрації про виникнення такого конфлікту повністю доведено матеріалами справи та не заперечується самою правопорушницею

Таким чином в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів.

Однак, суд першої інстанції при розгляді справи, правильно встановивши фактичні обставини справи, дав їм неправильну юридичну оцінку та дійшов невірного висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КупАП.

Закриваючи провадження у справі суд послався на п. 3 абз. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", яка дозволяє особам, які працюють в сільській місцевості та в галузі освіти, мати в безпосередньому підпорядкуванні близьких осіб і дійшов помилкового висновку про відсутность у діях ОСОБА_2 конфлікту інтересів при прийнятті вищезгаданих рішень, оскільки в адмінпротоколі, складеному стосовно ОСОБА_2 йдеться про порушення нею положень п. 1, 2 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а не ст. 9 вказаного Закону.

В той же час відповідно до ч. 3 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Враховуючи те, що правопорушення вчинялось ОСОБА_2 в період по 28 лютого 2014 року і як вбачається з матеріалів справи виявлене 19 серпня 2014 року про що свідчить висновок начальника СДСБЕЗ Гусятинського РВ УМВС України в Тернопільській області майора міліції Мельника Я.В. (а.с. 9-11) - на час винесення постанови судом першої інстанції строки накладення адміністративного стягнення закінчились, а тому на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КупАП, а не за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-7 КупАП.

На підставі наведеного, керуючись п. 7 ст. 247 КупАП, ст. ст. 38, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Гусятинського району Тернопільської області Придруги А. задовольнити частково.

Постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2014 року про закриття провадження по справі щодо ОСОБА_2 за ст. 172-7 КУпАП, за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення змінити.

Провадження у справі закрити на підставі ст.ст. 38, 247 п. 7 КУпАП у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.М. Свачій