Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ст. 172-5 ч. 2 КУпАП та п. 1 ч. 1 ст. 8
Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Доповідач Ткач С. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2015 року м.Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Ткач С.О., при секретарі Кашенко Л.М., з участю прокурора Ячука В.В., обвинуваченого ОСОБА_1 розглянув апеляційну скаргу прокурора міста Житомира Сича Ю.М. на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 19 грудня 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Потсдам, Німеччина, громадянина України, українця, проживаючого АДРЕСА_1 освіта вища, одруженого, працюючого начальником відділення соціально-психологічної служби сектору для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі Житомирської УВП № 8 Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, не судимого,

обвинуваченого за ст. 172-5 ч. 2 КУпАП за порушення п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»,

встановив:

Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 19 грудня 2014 року справа щодо ОСОБА_1, обвинуваченого у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-5 КУпАП закрита, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 наказом начальника УДПтСУ в Житомирській області № 45 о/с від 19 травня 2014 року призначено на посаду начальника відділення соціально-психологічної служби сектору для тримання чоловік засуджених до довічного позбавлення волі Житомирської УВП № 8.

Відповідно до п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобіганні протидії корупції», як співробітник Державної пенітенціарної служби України та посадова особа Житомирської УВП № 8, ОСОБА_1 являється суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

В протоколі вказано, що ОСОБА_1 в листопаді місяці 2013 року маючи можливість впливати на умови перебування засуджених в установі виконання покарань, звернувся до засуджено ОСОБА_3, який відбуває покарання в Житомирській УВП № 8, з проханням віддячити за своє лояльне ставлення до засудженого та створення сприятливих умов відбування покарання (утримання у маломісній камері, сприяння у одержанні ОСОБА_3 тривало побачення з дружиною).

Отримавши згоду ОСОБА_3, ОСОБА_1 наддав йому номер свого карткового рахунку № НОМЕР_1, який був відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк», для отримання грошових коштів в сумі 400 грн., у якості дарунку.

ОСОБА_3, не маючи можливість здійснити зарахування коштів особисто, звернувся з проханням до своєї хрещеної - ОСОБА_4, яка 22.11.2013 року перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 400 грн..

На початку січня 2014 р. ОСОБА_1 повторно звернувся до засудженого ОСОБА_3 щодо зарахування на його картковий рахунок 200 грн..

ОСОБА_3 знову звернувся до своєї хрещеної - ОСОБА_4 і та 14 січня 2014 року перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 200 грн.

Прийнявши зараховані на його рахунок кошти ОСОБА_1 прийняв дарунок.

Таким чином ОСОБА_1, на думку автора протоколу, порушив встановлену законом заборону щодо одержання дарунка, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», вчинив діяння, що містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-5 ч. 2 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор Сич Ю.М. просить постанову Богунського районного суду скасувати, постановити нове рішення, яким визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 172-5 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з конфіскацією отриманого дарунка в розмірі 600 гривень. Мотивує це тим, що висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу вищевказаного адміністративного правопорушення є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного правопорушення стверджується зібраними по справі доказами, яким суд не надав належної правової оцінки.

Заслухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, пояснення обвинуваченого ОСОБА_1, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора Сича Ю.М., перевіривши матеріали адміністративної справи прихожу до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Даних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Як встановлено з матеріалів справи, в судовому засіданні 25 листопада 2014 року ОСОБА_1 пояснив, що ніколи не вимагав у засудженого ОСОБА_3 кошти, номер своєї банківської картки не надавав і не обіцяв покращити його режим тримання. Не він, а інші працівники установи працювали із засудженим.

Зазначив, що 20 квітня 2013 року засуджений ОСОБА_3 вибув із Житомирської УВП № 8 до лікувального закладу при Херсонській ВК № 61 звідки повернувся 24 листопада 2013 року до Житомирської УВП № 8. Тому, він фізично не мав можливості зустрічатися та спілкуватися із засудженим ОСОБА_3, домовлятися з ним про умови його перебування в установі виконання покарань, як це зазначено у протоколі про вчинення адміністративного правопорушення (а.с. 112-114). Дані свідчення, також підтверджуються довідкою відділу по контролю за виконанням судових рішень Житомирської УВП № 8 від 29 жовтня 2014 року (а.с. 103).

Доставлений за клопотанням прокурора в судове засідання засуджений ОСОБА_3 16 грудня 2014 року пояснив, що ОСОБА_1 він не знає, ОСОБА_1 грошей у нього не вимагав та номер банківської картки йому не надавав. Також підтвердив, що після лікування у Херсонській ВК до Житомирської УВП № 8 він прибув 24 листопада 2013 року (а.с. 120, 123).

Як встановлено з повідомлення прокурора міста Житомира Сич Ю.М. заступнику прокурора Житомирської області Кобернюку В.М., за результатами перевірки, проведеної працівниками прокуратури міста Житомира, не було встановлено фактів вимагання та отримання працівниками Житомирської УВП № 8 та особисто офіцером даної установи ОСОБА_1 грошових коштів від засудженого ОСОБА_3. Тому, підстав для внесення документів прокурорського реагування прокуратурою міста Житомира не вбачається (а. с. 117).

Враховуючи вищенаведене погоджуюсь з висновком суду першої інстанції про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-5 КУпАП та порушення п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції»

Тому, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора міста Житомира Сича Ю.М. залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 19 грудня 2014 року щодо ОСОБА_1, обвинуваченого за ч. 2 ст. 172-5 КУпАП - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області С.О. Ткач