Справа № 182/318/15-п
Провадження № 3/0182/105/2015
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2015 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Клименко І. В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополя та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, працює ФОП, мешкає м. Нікополь, вул.. Передовиків, 114, за ч.2 ст. 164 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

29.01.2015 р. о 11.00 год. ОСОБА_1, знаходячись в приміщенні офісу № 203 по вул. І.Богуна, 9 в м. Нікополі здійснювала господарську діяльність надавала посередницькі послуги з працевлаштування громадян України за кордоном, не маючи ліцензії на даний вид діяльності, чим порушила вимоги п.32 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» (надалі за текстом Закон). Крім того, ОСОБА_1 20.01.2015 р. вже піддавалась адміністративному стягненню за те ж правопорушення.

ОСОБА_1 в суді провину свою не визнала та показала, що між нею та польською фірмою „Mrija, яка займається посередницькими послугами з працевлаштування іноземців на території Польщі, був укладений представницький договір, відповідно до якого вона представляла інтереси польської фірми на території України, а саме рекламувала послуги, надавала інформаційно-консультаційні послуги, обробляла та передавала документи. Договір на представництво нею польської фірми на даний час є чинним, укладений відповідно до вимог законодавства України. Таким чином, її діяльність передбачена умовами договору і здійснювалась на законних підставах та вважає, що протокол у відношенні неї складений незаконно та її провини немає.

Вивчивши надані матеріали, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КпАП України доведена наявними матеріалами: протоколом про адміністративне правопорушення ДН № 117561 від 25.01.2015 р., поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3

Доводи правопорушниці не можуть бути узяті до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п. 32 ст. 9 Закону посередництво у працевлаштуванні на роботу за кордоном підлягає ліцензуванню. Ст. 1 Закону передбачає, що ліцензіат - суб'єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності,що підлягає ліцензуванню; а суб'єкт господарювання - зареєстрована в установленому законодавством порядку юридична особа незалежно від її організаційно-правової форми та форми власності, яка провадить господарську діяльність, крім органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також фізична особа - підприємець,а також інвестор, у тому числі іноземний, що є стороною угоди про

розподіл продукції відповідно до Закону України "Про угоди про розподіл продукції". У ст.. 14 Закону передбачено, що засвідчена органом ліцензування копія ліцензії видається

ліцензіату юридичній особі на кожну філію, інший відокремлений підрозділ, де відповідний ліцензіат буде провадити зазначений у ліцензії вид господарської діяльності, та підтверджує право ліцензіата на таку діяльність, а ліцензіату фізичній особі підприємцю на кожне місце провадження господарської діяльності.

Ст.. 2 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачає, що одними із принципів зовнішньоекономічної діяльності є право суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України, обов'язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1, здійснюючи посередницькі послуги при працевлаштуванні за кордоном, які полягають, у тому числі, і у надані консультаційних послуг та послуг рекламного характеру, ні при проведенні перевірки, ні при розгляді справи у суді не надала ліцензію чи її завірену копію, вона вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 164 КУпАП.

Дії правопорушника кваліфіковані правильно.

При накладенні стягнення, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, її матеріальний стан, вважаю, що стягнення повинно бути обране у вигляді мінімального штрафу.

Керуючись ст. 221, 283, 284, 164 ч.2 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 164 КпАП України і накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 (пятсот десять) грн. на користь держави.

На підставі ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби з порушника буде стягнуто подвійний розмір штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку або на неї може бути внесено протест прокурора протягом 10 днів з дня її винесення і набирає чинності після закінчення строку на оскарження.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя:

ОСОБА_4