Справа № 742/5030/14 Головуючий у 1 інстанції Ільченко О. І.
Провадження № 33/795/13/2015
Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 року місто Чернігів

21 січня 2015 року апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді апеляційного суду Шахової О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1, приватний підприємець,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з останнього на користь держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Як встановив суд, 01 листопада 2014 року о 08 год. 00 хв. у м. Прилуки по вул. Густинській ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Кенго д/н НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, зволоження очей). Від проходження у встановленому порядку медичного огляду для визначення стану алкогольного сп'яніння останній відмовився у присутності понятих, чим порушив п. 2.5 Правил Дорожнього руху України.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження по справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування посилається на порушення судом процесуального та матеріального права та зазначає, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам. Зокрема, суд не взяв до уваги його пояснення та пояснення свідка ОСОБА_3 Стверджує, що свідки, які були залучені в якості понятих, підтверджують лише факт відмови його від продування трубки, а не від проходження медичного огляду в лікарні. Крім того, на його думку, суд безпідставно відхилив його клопотання про приєднання до справи відеозапису подій.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що Правил дорожнього руху він не порушував, після його зупинки, при понятих, він відмовився продувати трубку та наполягав на освідуванні в лікарні, але йому в цьому було відмовлено. З протоколом його не знайомили та для підпису не надавали.

В судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_4, який працює інспектором ДПС з обслуговування м. Прилуки та Прилуцького району, пояснив, що ОСОБА_1 був з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Від проходження огляду на стан сп'яніння у лікарні та продувати трубку останній відмовився. Після залучення понятих, водій погодився їхати у лікарню, але коли поняті були відпущені, останній відмовився їхати на освідування. І так повторилося ще один раз. Після того, як вже був складений протокол, ОСОБА_1 знову почав висловлювати наміри поїхати на освідування та знімав це на телефон.

Вважаю, що висновки суду 1 інстанції про винність ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП, за зазначених у постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку.

Постановляючи рішення, суд 1 інстанції дослідив протокол про адміністративне правопорушення від 01 листопада 2014 року (а.с. 4), письмові пояснення понятих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.5-6), а також врахував їх пояснення та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, даних в судовому засіданні (а.с. 14-15).

Твердження апелянта про те, що останній не відмовлявся від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння, а навпаки наполягав на ньому були предметом розгляду та дослідження в суді першої інстанції та враховані при винесенні рішення. Суд вірно розцінив показання ОСОБА_1 як спробу уникнути відповідальності за скоєне правопорушення.

Стосовно посилання ОСОБА_1 на те, що судом не були враховані пояснення свідка ОСОБА_3 та не дана їм оцінка, то вони не заслуговують на увагу, так як не підтверджується матеріалами справи. Суд в своєму рішенні дав оцінку даним показанням свідка і дійшов вірного висновку, що вони не спростовують встановлених по справі обставин, а саме відмову ОСОБА_1 від огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Апелянт не навів доказів, які б спростовували висновки суду щодо його винуватості.

Апеляційним судом встановлено, що суд 1 інстанції, у відповідності до вимог ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, повно та обєктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, а тому обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

Міру стягнення ОСОБА_1 судом призначено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП, у виді позбавлення права керування транспортними засобами в межах мінімально встановленого строку.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції та при дослідженні доказів не встановлено.

Підстав для скасування чи зміни постанови по справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Шахова