[1] АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року суддя Апеляційного суду м. Києва Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню, кожного, у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Не погоджуючись з вказаною постановою судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду, в частині визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення, скасувати, та направити справу на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова суду є незаконною, а висновок суду про доведеність його вини у порушенні п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху не відповідає фактичним обставинам справи. При цьому, суд невмотивовано відхилив його клопотання про допит ОСОБА_4, який був свідком дорожньо-транспортної пригоди і показання якого мають значення для правильного вирішення справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційні вимоги, пояснення ОСОБА_3, який заперечував проти апеляційних доводів та вважав постанову судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, допитавши за клопотанням апелянта свідка ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що він 17 жовтня 2014 року о 18.30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул..Будівельників в м.Києві, на регульованому перехресті вул. Будівельників - вул. Червоноткацька здійснив рух на заборонений (червоний) сигнал світлофору, чим порушив п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота Прадо», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що призвело до пошкодження даних транспортних засобів, травмування пасажира ОСОБА_5 та заподіяння матеріальних збитків.

За результатами судового розгляду суддя прийшов до висновку, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що суддя, діючи у відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно і об'єктивно дослідив обставини вчиненого адміністративного правопорушення, та обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні п.8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, за що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності по статті 124 КУпАП.

Обґрунтованими також є висновки суду про те, що доказами вчинення ОСОБА_2 зазначеного адміністративного правопорушення є дані, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, складеного уповноваженою на те особою, схемі дорожньо-транспортної пригоди, протоколі огляду місця ДТП від 17 жовтня 2014 року, письмових поясненнях свідка ОСОБА_5, яка в якості пасажира їхала в автомобілі, яким керував водій ОСОБА_2, була очевидцем дорожньо-транспортної пригоди та засвідчила про те, що ОСОБА_2 проїжджав перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора.

Показання допитаного в суді апеляційної інстанції свідка ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_2 проїжджав перехрестя на зелений сигнал світлофора, викликають сумнів в їх правдивості. Зокрема, свідок в судовому засіданні засвідчив, що він до вказаної дорожньо-транспортної пригоди товаришував з рідним братом ОСОБА_2, якому через декілька днів розповів про її обставини. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не зміг обґрунтовано пояснити, чому за тих обставин, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього було складено 1 листопада 2014 року, він розмістив оголошення в засобах масової інформації лише 24 листопада 2014 року. З наведених підстав суд апеляційної інстанції показання свідка ОСОБА_4 розцінює як намагання останнього посприяти ОСОБА_2 в ухиленні від адміністративної відповідальності.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2 призначено в межах санкцій ст.124 КУпАП, з дотриманням положень ст.33 КУпАП, а саме з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану та обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

За таких обставин притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності є законним і обґрунтованим.

Постанова суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому, у відповідності до положень ст.294 КУпАП, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б стали підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2, - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Справа №33/796/1638/2014

Категорія КУпАП: ст. 124 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - ЛастовкаН.Д.

Доповідач: Мосьндз І.А.