АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 33/777/39/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 15.01.2015 року, якоюОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця м. Ужгорода, мешканця АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер невідомий, який раніше не притягався до адміністративної відповідальності , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно постанови , ОСОБА_1 01.11.2014 року близько 06:00 години, рухаючись по вул. Гагаріна в м. Ужгород керував автомобілем марки БМВ 735 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

Постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КпАП України у виді 2 ( двох ) років позбавлення права керування транспортними засобами та сплатою судового збору у розмірі 36,54 грн. ( тридцяти шести гривень 54 копійок).

В апеляції ОСОБА_1 просить змінити постанову Ужгородського міськрайонного суду від 15.01.2015 року в частині накладеного стягнення, застосувавши менш суворе адміністративне стягнення у вигляді штрафу . Вказує на те, що розгляд справи відбувся без його участі, а повідомлення про розгляд справи він отримав після судового засідання. Крім того зазначає, що судом першої інстанції йому не надіслано копію постанови суду. Вважає, що судом не враховано дані про особу порушника, який має на утриманні неповнолітню доньку та матір і єдиним його джерелом доходу є робота, пов'язана з керуванням та обслуговуванням транспортного засобу. З вказаних підстав вважає адміністративне стягнення надто суворим та таким, що позбавляє його сім'ю права на існування.

У судовому засіданні ОСОБА_1 уточнив апеляційні вимоги та просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження по справі у в'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи, доводи апелянта, прийшов до висновку, що апеляція ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, суд апеляційної інстанції визнає такими, що знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про недотримання судом першої інстанції строків, передбачених ст. 285 КпАП України. Згідно вказаної норми копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Згідно матеріалів справи, копія постанови суду від 15.01.2015 року надіслалась ОСОБА_1 26.01.2015 року, тобто після спливу строку, передбаченого ст. 285 КпАП України (а. с. 19).

Однак, ОСОБА_1 в межах передбаченого законом строку подав апеляційну скаргу на рішення суду, а тому апеляційним судом питання про поновлення строку не вирішується.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про

адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України дотримався.

Так, суд вірно прийшов до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 01.11.2014 року близько 06:00 години, рухаючись по вул. Гагаріна в м. Ужгород, керував автомобілем марки БМВ 735 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння .

Вина ОСОБА_1 підтверджується доказами по справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ №442810 від 01.11.2014 року, складеним в присутності 2 свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- поясненнями вище зазначених свідків, які відібрав інспектор з оформлення ДТП відділення ДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області майором міліції Галюлько В.Б.;

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під №757 від 01.11.2014 року згідно якого ОСОБА_1 станом на 07:50 годину 01.11.2014 року перебував в стані алкогольного сп'яніння.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він дісно 01.11.2014 року проходив огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння і розписався у висновку лікаря № 757. До іншого медичного закладу з метою забору крові для визначення стану алкогольного сп'яніння не звертався, дії працівників міліції не оскаржував. Просив врахувати, що в нього на утриманні перебуває неповнолітня донька та мати пенсійного віку.

На підставі викладеного, суд відкидає доводи ОСОБА_1 про те, що у його діяннях відсутній склад адміністративного правопорушення, що він не перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Відповідно до ст. 33 КпАП України стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, суд першої інстанції прийняте рішення не мотивував. Судом не враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні неповнолітню доньку та матір похилого віку.

З урахуванням вказаних обставин справи, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення, що відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, зумовлює необхідність зміни постанови суду першої інстанції .

При накладенні адміністративного стягнення апеляційний суд, враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його скоєння, особу порушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності; є батьком одинаком, що виховує неповнолітню доньку та має на утриманні матір пенсійного віку. Врахувавши особу порушника, мету адміністративного стягнення, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід пом'якшити адміністративне стягнення та застосувати стягнення у виді штрафу, що в даному випадку буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником , так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 15.01.2015 року в частині накладеного стягнення змінити: накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. ( п'ять тисяч сто гривень) .

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя: