Провадження №: 3/752/33/15
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.01.2015 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВДАІ з обслуговування АТ Голосіївського району та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Києва, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

14.12.2014 року о 01 год. 30 хв. в м. Києві по прос. Науки, водій ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, від проходження медогляду в встановленому законом порядку у лікаря відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомився належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність на підставі наявних матеріалів справи.

Повно та всебічно дослідив адміністративні матеріали, приходжу до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності 19.09.2014 р. за ч. 1 ст. 130 та 05.09.2014 р. за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

П. 1.3. ПДР України, що кореспондується з п. 1.9 ПДР України на учасників дорожнього руху покладений обов'язок знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення цих Правил вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

Положеннями п.п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, визначено, що водій на вимогу працівника міліції повинен пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Протокол АП1№ 711900 від 14.12.2014 року про адміністративне правопорушення, складений правомочною на те посадовою особою і у відповідності до вимог положень ч.1 ст.256 КУпАП містять обов'язкові дані, передбачені вказаною статтею та є основним джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу порушника.

Згідно положень статті 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставин, що пом'якшують відповідальність громадянина ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 130 частини 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховую характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, повне визнання ним своєї вини під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи запобігання вчинення нових правопорушень, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в межах санкції статті, у виді адміністративного арешту, з оплатним вилученням транспортного засобу.

Суд також вважає, що в даному випадку, з урахуванням особи правопорушника, саме стягнення, як адміністративний арешт, буде достатньою мірою відповідальності для його виховання і в повній мірі забезпечить запобігання вчинення ним нових правопорушень, та повністю відповідатиме меті його застосування, у зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для накладення більш м'якого виду стягнення.

Враховуючи характер правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 та ступінь його вини, вважаю за необхідне визнати останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосувати адміністративне стягнення у виді арешту з оплатним вилученням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст., 283-285 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 (п'ятнадцять) діб, з оплатним вилученням транспортного засобу, а саме: легковий автомобіль НОМЕР_3.

Строк відбування адміністративного арешту відраховувати з моменту затримання ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 36 (тридцять шість) гривень 54 копійку.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя А.Новак