Провадження № 33/780/113/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 27.02.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., представника особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року щодо ОСОБА_4 (ОСОБА_4), -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року

ОСОБА_4 (ОСОБА_4), ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Зеніца Боснія і Герцеговина, місце проживання: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією 2115 євро в доход держави. Також стягнуто з ОСОБА_4 доход держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

Відповідно до зазначеної постанови, 25 листопада 2014 року, о 12 годині 45 хвилин, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу ,,Відліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль" громадянин ОСОБА_4, який відлітав з України до Австрії м. Відень літаком а/к ,,Австрійські авіалінії", рейсом №662, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - ,,зелений коридор", тим самим, відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявив про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо вивезення за межі митної території України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром ,,білої лінії", яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю ,,зелений коридор", пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має при собі приблизно 7 000 євро. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці залу ,,Відліт" терміналу ,Д" ДП МА ,,Бориспіль", де ним була видана готівка в розмірі 12 115 євро, що знаходились в одному з відділень дорожньої сумки (ручна поклажа). Зазначена готівка переміщувалась без ознак приховування. Громадянину ОСОБА_4 (ОСОБА_4) було пропущено 10 000 євро. За протоколом про порушення митних правил було вилучено 2115 євро.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року щодо ОСОБА_4 змінити, накласти на останього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень без конфіскації вилученої валюти, а вилучену згідно протоколу валюту в розмірі 2115 євро повернути ОСОБА_4 В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт, посилається на те, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому суд не повно з"ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване на надто суворе застосування стягнення, як виду покарання за адміністративне правопорушення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Апелянт звертає увагу суду на те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою провину у скоєному та щиро розкаюється, правопорушення було вчинене вперше та з необережності, також не було враховано майнового стану порушника, останній та його дружина виховують 1,5 річну доньку та є безробітними, а отже знаходяться у скрутному фінансовому стані. Крім того, на утриманні у ОСОБА_4 знаходиться хвора мати, лікування та догляд за якою потребує не тільки багато часу але й суттєвих фінансових інвестувань. Також апелянт звертаю увагу суду на вимоги Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", а також Протоколи 1,2,4,7,11, які є невід"ємною частиною Конвенції.

Заслухавши пояснення: представника ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу; представника митниці, який заперечував проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних слід погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_4 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_4, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_4 під час проходження ним митного контролю не мали ознак приховування. Дані, які б свідчили про незаконність походження згаданих коштів, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, його дружина та він сам є безробітними, виховують 1,5 річну доньку, на їх утриманні хвора мати, а отже вони знаходяться у скрутному фінансовому стані.

Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_4 та його сім"ю ,,індивідуальний надмірний тягар".

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_4 від стягнення у виді конфіскації валютних цінностей, повернувши їх останьому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2015 року щодо ОСОБА_4, в частині накладання на нього стягнення у вигляді конфіскації валюти, змінити.

Грошові кошти в сумі 2115 євро, вилучені згідно протоколу №0655/125120103/14 від 25 листопада 2014 року повернути ОСОБА_4.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький

Згідно з оригіналом. Суддя В. Димарецький