Апеляційний суд Житомирської області
Категорія ст.483 ч. 1 Митного кодексу України Доповідач Фомін Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах Фоміна Ю.В.,

при секретарі Парижан І.О.,

за участю:

представника Житомирської митниці Омельчука М.М.,

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_3.,

представника особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Сколобів, Володарсько-Волинського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, не працюючого,-

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 483 ч. 1 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 74714 (сімдесят чотири тисячі сімсот чотирнадцять) грн. 45 коп. з конфіскацією транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», модель PASSAT, кузов № НОМЕР_1, який був у використанні, 2009 року виробництва.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 36 гривень 54 копійки.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_3 за дорученням громадянина України ОСОБА_5 (АДРЕСА_1), придбав за межами України та 23.03.2013 року ввіз на митну територію України через зону діяльності Ягодинської митниці легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель PASSAT, кузов № НОМЕР_1, який був у використанні, 2009 року виробництва.

Як підставу для переміщення транспортного засобу через митний кордон України та подальшого оформлення у митному відношенні вказаного транспортного засобу ОСОБА_3 надав митному органу угоду купівлі-продажу транспортного засобу серії KV № 001745 від 21.03.2013 року та посвідчення допуску на вищевказаний автомобіль. Згідно зазначених документів, продавець автомобіля - компанії UAB "Kar Vainas", Volunges g. 21-7, 62411 Alytus, Литва, вартість транспортного засобу становить 13000 Литовських Літ, що по курсу Національного Банку України на момент перетину становить 38851,51 грн.

Митне оформлення вказаного легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель PASSAT, проведено Житомирською митницею по митній декларації № 101060000/2013/005020 від 28.03.2013 року.

При опрацюванні копії документів, які надійшли від митних органів Литовської Республіки (лист Головного оперативного управління-Управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Миністерства доходів і зборів України № 15974/7/99-99-07-16-10-17 від 04.07.2014 року) встановлено, що легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель PASSAT, кузов № НОМЕР_1, який був у використанні, 2009 року виробництва був проданий компанією UAB "Kar Vainas", Volunges g. 21-7, 62411 Alytus, Литва громадянину України ОСОБА_5, але вартість його складає 25000 Литовських Літ, що по курсу Національного Банку України на момент перетину становить 74714,45 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 переміщено через митний кордон України легковий автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель PASSAT, кузов № НОМЕР_1, який був у використанні, 2009 року, вартістю 74714,45 грн. з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення та подальшого митного оформлення угоди купівлі продажу транспортного засобу серії KV №001745 від 21.03.2013 року, що містить неправдиві відомості щодо вартості товару.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що на прохання ОСОБА_5, який через мережу Інтернет вибрав собі в Литві автомобіль та щоб придбати його та перегнати в Україну надав йому (ОСОБА_3) довіреність. На підставі довіреності в кінці березня 2013 р. поїхав в Литву, де на площадці за м. Вільнюсом оглянув автомобіль Фольксваген Пасат, який хотів придбати Константинов, передав за авто продавцю кошти близько 5,5 тисяч доларів. Після цього разом із продавцем, громадянином Литви, поїхали в литовські органи, та йому на підставі договору купівлі-продажу автомобіля, який надав йому продавець про те, що авто придбано за 13000 Литовських Літ, було видано всі необхідні документи на придбаний автомобіль в Литві. Із всіма документами на автомобіль та договором купівлі-продажу автомобіля Фольксваген Пасат перегнав його в Україну. Як підставу при перетині кордону України надав працівнику митного органу договір купівлі-продажу про придбання автомобіля за 13000 Литовських Літ, і саме з цієї вартості авто проводилась сплата митних платежів. Вважає, що подав всі необхідні правдиві документи та митних правил не порушував. Неправдиві відомості щодо вартості придбаного ним автомобіля, а саме 25000 Литовських Літ, вказали працівники компетентних литовських органів, щоб уникнути продавцем автомобіля сплати податків на території Литви. Просив закрити справу, так як його вина не доведена.

Представник митниці просив визнати винним ОСОБА_3 у порушенні ним митних правил, передбачених ст. 483 ч. 1 МК України.

Представник ОСОБА_4 просив закрити провадження у справі у зв'язку з недоведеністю вини ОСОБА_3 у порушенні митних правил.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, представника митниці, дослідивши матеріали справи, суд вважав, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення передбачене ст. 483 ч. 1 Митного кодексу України, оскільки при переміщенні через митний кордон України легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель PASSAT, кузов № НОМЕР_1, який був у використанні, 2009 року виробництва надав митному органу як підставу для його переміщення документи, які містять неправдиві дані щодо вартості товару.

Вина ОСОБА_3 у порушенні митних правил підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, суд прийшов до висновку про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 100% вартості товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил з конфіскацією цих товарів.

В апеляційній скарзі особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 ставиться питання про скасування вказаної постанови суду та закриття справи на підставі ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з закінченням на момент розгляду справи строку для накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил з посиланням на те, що вона є незаконною, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи.

Апелянт вказує на те, що матеріали справи не містять достатніх даних на підтвердження факту вчинення ним порушення митних правил та відсутність у нього умислу як суб'єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, на порушення митних правил. Оскільки надання митному органу документів здійснюється в певний час, а саме під час митного оформлення товарів, порушення повинне бути виявлене саме під час митного оформлення товарів та припиняється із поданням декларації митному органу, то зазначене порушення митних правил не можна вважати триваючим.

Заслухавши головуючого, пояснення особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, пояснення представника Житомирської митниці ОСОБА_2 в заперечення апеляційної скарги, вивчивши її доводи та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Змістом протоколу про порушення митних правил від 09.09.2014 року № 0275/101000001/2014, офіційними повідомленнями митних органів Р. Литви, експортною декларацією підтверджуються зазначені у постанові суду обставини порушення ОСОБА_3 митних правил .

Порушення ОСОБА_3 митних правил - ч. 1 ст. 483 МК України, а саме переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення його митної вартості, також підтверджується іншими письмовими документами, що містяться у справі.

Частина 1 статті 483 МК України передбачає відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до ч. 4 ст. 266 МК України, у разі самостійного декларування транспортних засобів комерційного призначення декларантом, передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушень митних правил у повному обсязі несе декларант.

Доводи апеляційної скарги про те, що в діях ОСОБА_3 не вбачаються ознаки вказаного адміністративного правопорушення, а зазначене порушення митних правил не можна вважати триваючим, є необгрунтованими, тому що встановлено, що саме ОСОБА_3 придбав за межами України та ввіз на митну територію України вище вказаний транспортний засіб, надавши митному органу як підставу для його переміщення документи, що містять неправдиві відомості необхідні для визначення його митної вартості, що свідчить про вчинення ОСОБА_3 вище зазначеного порушення митних правил з прямим умислом, а триваючими правопорушеннями слід визнавати такі порушення митних правил, що характеризуються безперервністю їх учинення протягом певного часу. Такі порушення митних правил тривають доти, доки їх не буде виявлено митним органом. Зазначене випливає із положень ч. 2 ст. 467 МК України, в який є посилання на триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені ст.ст. 469, 477-485 цього Кодексу.

Отже судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 подав як підставу для переміщення транспортного засобу - легкового автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель PASSAT, кузов № НОМЕР_1, який був у використанні, 2009 року виробництва, через митний кордон України документи, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Проаналізувавши норми законодавства України з питань митної справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те що, в чинному МК України відсутні будь-які посилання на визначення правопорушень як триваючі, а відтак в залежності від конкретних обставин вчинення, кожне порушення митних правил необхідно індивідуально розглядати в контексті його віднесення до триваючих або не триваючих правопорушень.

Враховуючи, що порушення митних правил, яке мало місце з боку ОСОБА_3 могло бути виявлено тільки після проведення відповідної перевірки в ході здійснення митного контролю, вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України, є триваючим правопорушенням.

Щодо доводів апелянта про закінчення на момент розгляду справи строку для накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, то вони є необгрунтованими, оскільки з справи слідує, що з Міністерства доходів та зборів України матеріали щодо звернення митних органів Литовської Республіки про надання адміністративної допомоги стосовно підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортного засобу «VOLKSWAGEN PASSAT», № НОМЕР_1, в результаті опрацювання якого встановлено невідповідність даних, що містяться в доданих до звернення документах, тим даним, які були заявлені при митному оформленні вказаного транспортного засобів в Україні, для проведення відповідної перевірки, порівняння та аналізу даних, а також для здійснення заходів щодо встановлення та опитування осіб, які мають відношення до справи, поступили в Житомирську митницю 09.07.2014 року, а вище зазначене судове рішення прийнято 29.12.2014 року, тобто в межах встановленого ч. 2 ст. 467 МК України шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення з дня його виявлення. Таким чином, на час розгляду справи в суді першої інстанції строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 467 МК України, не сплинули.

Апеляційний суд відмічає, що пояснення ОСОБА_3 та доводи його апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а тому постанову суду щодо ОСОБА_3 слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 29 грудня 2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Житомирської області Ю.В. Фомін