Справа № 163/3090/14-п Провадження №33/773/27/15 Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія:ст.ст. 471, 472 МК України Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" лютого 2015 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської області Борсук П.П., за участю представника Ягодинської митниці Міндоходів Федчишеної С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 на постанову судді Любомльського районного суду від 27 листопада 2014 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст.471, 472 МК України,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України та на нього накладено стягнення із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП у виді 34 527 грн. 34 коп. штрафу з конфіскацією 3-ох телефонів марки IPHONE 6 Space Gray16 GB", загальною вартістю 34 527 грн. 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Ягодинської митниці Міндоходів витрати за зберігання товару в розмірі 0,02 грн., а також судовий збір в користь держави 36 грн. 54 коп.

ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 30.10.2014 року, слідуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост "Устилуг" Ягодинської митниці Міндоходів, в якості водія автомобіля марки "Мерседес", реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, переміщуючи в сумці серед особистих речей без ознак приховування понад неоподатковувану норму товар: три телефони марки IPHONE 6 Space Gray16 GB", загальною вартістю 34 527 грн. 34 коп., чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 471 МК України.

Він же, при тих же обставинах не задекларував за встановленою формою вказаний товар, який згідно ст. 374 МК України підлягав обов'язковому письмовому декларуванню, використавши, всупереч положенням ст.ст. 366, 374 МК України, смугу руху "зелений коридор" як форму декларування шляхом вчинення дій, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 472 МК України.

Не погоджуючись з постановою суду в частині притягнення до відповідальності за ст.472 МК України, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує на те, що під час розгляду справи, суддя в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясував всіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення. Стверджує, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, оскільки умислу на його вчинення у нього не було, телефони він перевозив без приховування, провівши усне їх декларування шляхом повідомлення працівникам митниці про їх наявність в присутності пасажира ОСОБА_4, який їхав разом з ним в автомобілі.

Вважає, що постанова суду в частині притягнення його до відповідальності за ст. 472 МК України не мотивована і у ній не наведено доказів його вини у вчинені даного правопорушення. Крім того, не погоджується з накладеним на нього стягненням за ст. 471 МК України, яке на його думку є надто суворим. Просить, врахувавши наведене, скасувати постанову суду в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.472 МК України і закрити провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 МК України. За ст. 471 МК України просить, врахувавши пом'якшуючі обставини, а саме, що до адміністративної відповідальності він притягується вперше, вину у вчиненні даного правопорушення визнав повністю та розкаявся, має на утриманні неповнолітню дитину, задовільний стан його здоров'я, накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, повернувши вилучений товар після відповідного його митного оформлення та сплати митних платежів.

Заслухавши представника Ягодинської митниці, яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги та матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.ст. 471, 472 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються, як протоколом про порушення митних правил №1137/20505/2014 від 30 жовтня 2014 року з фото-таблицями до нього (а.с.1-4, 14), так і контрольним талоном для проходження "зеленим коридором" (а.с. 7), актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (а.с.8), службовою запискою інспектора митниці (а.с.17), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.5) щодо визнання своєї винуватості.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст.ст. 471, 472 МК України є правильною.

Твердження апелянта про наявність в його діях лише складу правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, є безпідставним.

Так, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, полягає у недекларуванні товарів, що переміщуються через митний кордон України, які підлягають обов'язковому декларуванні.

Відповідно до ст. 366 МК України, громадянин самостійно обирає відповідний канал для проходження митного контролю. Громадяни, які проходять (проїжджають) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов'язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Вказане дає підстави для висновку, що при переміщенні через пункти пропуску для автомобільного сполучення товарів вартістю понад 500 Євро та/або вагою понад 50 кг. (ст.374 МК України) громадяни зобов'язані обрати загальну смугу пропуску «червоний коридор», подати письмову декларацію і сплатити митні платежі в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 366, ч. 4 ст. 374 МК України.

Як вбачається із матеріалів справи, обсяг (вартість, вага) переміщуваних ОСОБА_2 товарів перевищує встановлену дозволену норму, при якій закон дозволяє не декларувати їх.

Твердження ОСОБА_2 про декларування ним товару, що перевищував встановлену законом дозволену норму, він задекларував в усному порядку не підтверджуються матеріалами справи та наданими апеляційному суду доказами під час розгляду справи.

З огляду на вищенаведене та з врахуванням всіх обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушив порядок проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, а також вчинив недекларування товарів, які підлягають обов'язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України, тобто скоїв правопорушення, передбачені ст.ст. 471, 472 МК України.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, дані про особу винного, ступінь його вини та інші обставини і обґрунтовано обрав йому остаточне стягнення, відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП - згідно санкції ст.472 МК України.

Постанова суду є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любомльського районного суду від 27 листопада 2014 року щодо нього - без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області П.П. Борсук