Провадження № 33/780/128/15 Доповідач у 2 інстанції Димарецький
Категорія 429 27.02.2015
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 лютого 2015 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області Димарецький В.М., за участю: представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., представника особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу представників особи, яку притягнуто до відповідальності - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина Республіки Азербайджан,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень з конфіскацією в доход держави вилученої згідно протоколу від 8 грудня 2014 року №0686/125120104/14 валюти в розмірі 11105 (одинадцять тисяч сто п"ять) євро та 640 (шістсот сорок) доларів США. Також судом стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Вказане вище правопорушення ОСОБА_5 було вчинено, як зазначено в постанові суду, за наступних обставин.

8 грудня 2014 року, о 10 год. 20 хв., під час проходження митного контролю в залі ,,Приліт" терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль" громадянин Азербайджану ОСОБА_5, який прилетів до України з Туреччини, м. Стамбул літаком а/к ,,Турецькі Авіалінії", рейсом №457, своїми діями обрав канал, позначений символами зеленого кольору - ,,зелений коридор", тим самим заявивши, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром ,,білої лінії", яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю ,,зелений коридор", пасажиру було задано запитання щодо наявності в нього готівки, на що він відповів, що має при собі 21105 євро та 640 доларів США, які він видав працівникам митниці. З виявленої суми ОСОБА_5 було пропущено 10000 євро, за протоколом про порушення митних правил затримано 11105 євро та 640 доларів США.

Представники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в апеляційні скарзі просять постанову суду щодо ОСОБА_5 скасувати та винести нову постанову, якою провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог апелянти вказують на те, що постанова судом першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Апелянти також вважають, що суд неповно з"ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване та надто суворе застосування стягнення, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Також в апеляційній скарзі звертається увага на те, що правопорушник вчинив правопорушення з необережності, оскільки була відсутня необхідна інформація про проходження митного контролю, іноземна валюта була видана добровільно та в саме тих сумах, про які повідомив ОСОБА_5, не була прихована від митного контролю і знаходилась в його гаманці. Суд першої інстанції взагалі не врахував жодних відомостей про особу порушника, не взяв до уваги надані довідки про стан його здоров"я (хвороба серця) та те, що порушник прибув до України з метою проведення операції на серці. Апелянти вважають, що застосування судом максимального виду стягнення до ОСОБА_5 не обґрунтоване жодними доказами і як наслідок свідчить про неврахування судом ряду обставин, передбачених ст. 33 КУпАП при накладанні стягнення.

Заслухавши пояснення: апелянта ОСОБА_3, яка уточнила вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, а саме: просила постанову суду, в частині накладання на ОСОБА_5 стягнення у вигляді конфіскації вилученої валюти, змінити, повернувши її останьому, в іншій частині постанову суду - залишити без зміни; представника Київської митниці ДФС Захарова А.О., який заперечував проти апеляційної скарги; допитавши свідка ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Згідно ст. 17 (Застосування судами Конвенції та практики Суду) Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до свої власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша і найбільш важлива вимога зазначеної норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу до власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів. Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним. Суд також вказав, що органи влади повинні дотримувати розумний баланс між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння своїм майном, тобто чи не стали вжиті заходи особистим та надмірним тягарем для заявника. Крім того, суд зауважив, що для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення.

Апеляційним судом, як і судом першої інстанції було встановлено, що правопорушення, яке вчинив ОСОБА_5 полягало у переміщенні через митний кордон України - ,,зелений коридор" не задекларованих митному органу коштів, які перевищують 10 000 євро, що підлягає обов'язковому декларуванню.

За вказаних вище даних слід погодитись з висновком суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.

Що ж до призначеного судом першої інстанції стягнення ОСОБА_5, то апеляційний суд приходить до такого.

Так, під час апеляційного розгляду даної справи встановлено, що кошти, які знаходились у ОСОБА_5 під час проходження митного контролю не мали ознак приховування, про їх наявність, суму та бажання задекларувати, тобто діяти відповідно до законів України при проходженні митного контролю правопорушник одразу повідомив працівників митниці. Дані, які б свідчили про незаконність походження згаданих коштів, в матеріалах справи відсутні. Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_5 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має захворювання серця, його метою приїзду до України було проходження лікування, а затримані кошти мали бути використані на оплату проведення операції, лікування та проживання. Зазначені обставини підтверджуються, як поясненнями представника, матеріалами справи, так і показами допитаного в суді свідка ОСОБА_8

Жодних даних, які б давали суду підстави вважати, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків, тощо - відсутні.

З огляду на наведене, враховуючи обставини справи, приходжу до висновку, що застосування конфіскації предметів порушення митних правил, в даному випадку не відповідає вимогам положень ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції ,,З захисту прав і основних свобод людини", практиці Європейського Суду з прав людини, тобто є не пропорційним, оскільки покладає на ОСОБА_5 ,,індивідуальний надмірний тягар".

За вказаних обставин постанову судді суду першої інстанції слід змінити та звільнити ОСОБА_5 від стягнення у виді конфіскації валютних цінностей, повернувши їх останьому.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2015 року щодо ОСОБА_5, в частині накладання на нього стягнення у виді конфіскації вилученої валюти, змінити.

Валюту в розмірі 11105 (одинадцять тисяч сто п"ять) євро та 640 (шістсот сорок) доларів США, вилучену згідно протоколу від 8 грудня 2014 року №0686/125120104/14 - повернути ОСОБА_5.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області підпис В. Димарецький

Згідно з оригіналом. Суддя В. Димарецький