Справа № 522/1136/14-п,
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2014 року м.Одеса

Суддя Приморського райсуду м. Одеси Капля О.І. разглянув адміністративні матеріали, які надійшли з Управління СБУ в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності привлечении к административной ответственности

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, українку, одружену, маючу на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючу СПД- ФО ОСОБА_2 продавцем,

- в совершении правонарушения, предусмотренного ст. 1952 ч. 1 Кодекса Украины «Об административных правонарушениях».

ВСТАНОВИВ:

В ході досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000082 від 24.07.2013р. за ознаками злочинів, передбачених ст. 359 ч.1, ст. 359 ч.2 КК України встановлено, що 29.08.2013р. у торгівельному павільйоні №ЦП-96 на ринку «Староконний» за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 31, ОСОБА_1 збула пять електретних мікрофонів, які відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, та 03.10.2013р. у торгівельному павільйоні №ЦП-96 на ринку «Староконний» за адресою: м. Одеса, вул. Розкидайлівська, 31, ОСОБА_1 збула тринадцять електретних мікрофонів, які відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Згідно висновку експертизи спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації №107 від 19.09.2013р. зонального експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України УСБУ в Одеській області та висновку експертизи спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації №113 від 24.10.2013р. зонального експертного сектору Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України УСБУ в Одеській області, збуті ОСОБА_1 вісімнадцять електретних мікрофонів, знаходяться в робочому стані та відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.

Громадянка ОСОБА_1 повідомила (протокол допиту від 30.10.2013р.), що вказані пристрої вона зберігала за адресою проживання (АДРЕСА_1), тому що боялась зберігати ї в торгівельному павільйоні на ринку «Староконний». При цьому, за повідомленням ОСОБА_1, вона усвідомлювала, що зазначені пристрої призначені для негласного отримання інформації (секретного прослуховування) та заборонені для продажу.

Згідно Постанови ВР України від 17.06.1992р. №2471-ХІІ «Про право власності на окремі види майна» спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації внесені до переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських обєднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.

При цьому, порядок розроблення, виготовлення, реалізації та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів звязку, інших засобів негласного отримання інформації регламентовано Постановою КМ України від 27.10.2001р. №1450 згідно положень якої замовниками розроблення, виготовлення та придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів звязку, інших засобів негласного отримання інформації можуть бути центральні органи виконавчої влади, підрозділи яких проводять оперативно-розшукову діяльність, міжнародні правоохоронні організації, спеціальні служби та правоохоронні органи іноземних держав, а виконавцями, а у разі потреби співвиконавцями замовлення з розроблення та виготовлення спеціальних технічних засобів зняття інформації з каналів звязку інших засобів негласного отримання інформації можуть бути наукові організації, підприємства, інші субєкти господарювання незалежно від форми власності, що мають відповідні ліцензії, а також субєкти господарювання іноземних держав та безпосередньо державні замовники.

Отже, враховуючи викладене, зберігання ОСОБА_1, спеціальних технічних засобів отримання інформації (підтверджено матеріалами справи) суперечить положенням вищенаведених нормативних актів.

Будучи опрошеною в судовому засіданні, гр. ОСОБА_1 свою вину в інкримінуємому їй правопорушенні визнала повністю, та підтвердила обставини скоєння вказаного адміністративного правопорушення, встановлені судом, які не суперечать іншим у справі доказам.

Вина у скоєнні правопорушення, підтверджується:

- протоколом про адміністративне правопорушення від 11.12.2013 року;

- поясненням самої гр. ОСОБА_1, в якому остання визнала свою провину;

Таким чином, в діях гр. ОСОБА_1 вбачається склад інкримінує мого їй діяння, з огляду на це, суд вважає необхідним кваліфікувати її дії за ст. 195-5 ч. 1 Кодексу України «Про адміністративне правопорушення».

Однак, згідно ст.38 КоАП України «…Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді)…», суд полягає необхідним провадження по адміністративній справі у відношенні гр. ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 1955, ст. 221, 247, 283, 284, 268 Кодексу України «Про адміністративне правонарушення».

ПОСТАНОВИВ:

Провадження за адміністративною справою у відношенні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 195-5 КпАП України закрити.

Cтягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що ставить 36 грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційному суді Одеської області або опротестовано прокурором на протязі 10 діб з моменту його оголошення.

Суддя Приморського райсуду м. Одеси О.І. Капля

11.02.2014