Справа № 520/9190/14-п
Провадження № 3/520/3139/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Чванкіна С.А.

при секретарі Зубенко В.О.,

розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з УДАІ ГУМВС України в Одеській області, про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2014 року серії АВ2 № 612258, 09.07.2014 року о 00 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1, керував автомобілем НОМЕР_1 в м. Одесі по вул. Ільфа і Петрова у стані алкогольного спяніння, згідно акту медичного огляду № 001254.

До протоколу додано висновок щодо результатів медичного огляду від 09.07.2014 року.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні не визнав та пояснив, що 09.07.2014 року о 00 годині 20 хвилин він керував автомобілем «Лексус», д/з ВН1097ЕО в м. Одесі по вул. Ільфа і Петрова і був зупинений працівниками ДАЇ, які при перевірці документів звинуватили його в тому, що він керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, однак він пояснив, що алкогольних напоїв не вживав, а зробив тільки декілька ковтків безалкогольного пива, тому і написав в протоколі, що провину усвідомлює, оскільки, що це було саме безалкогольне пиво йому тільки на наступний день сказала його знайома ОСОБА_2 Інспектор не пояснив йому причини зупинки і не пропонував пройти огляд щодо визначення стану сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу, а лише надав дихнути у якийсь прилад. Також, він у протоколі не вказав будь-яких ознак, із-за яких підозрював його у сп'янінні, а лише наказав їхати на медичне обстеження. На думку ОСОБА_1, у інспектора ДАІ не було підстав для направлення його для проходження медичного огляду. Крім цього, при обстеженні інспектором не визначено, який вміст алкоголю був у ОСОБА_1 в крові та чи він перевищує допустиму норму, яка може бути в організмі від продуктів харчування, при тому, що кров на аналіз він не здавав. Працівник ДАІ вилучив у нього посвідчення водія і дозволив продовжити рух. Додатково ОСОБА_1 пояснив, що він взагалі не вживає алкогольні напої, а дана ситуація взагалі є абсурдною, у звязку з чим просив суд провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Свідок ОСОБА_2 пояснила, що 08.07.2014 у неї був день народження і ОСОБА_1, починаючи з 19.00 години 08.07.2014 року був разом з нею та сидів поруч. Будь-яких алкогольних напоїв він не вживав, а тільки зробив з її бокалу декілька ковтків безалкогольного пива. Однак на той час він не знав та не здогадувався, що воно безалкогольне, оскільки вона сказала йому про це тільки на наступний день.

У судовому засідання суд також оглянув пояснення свідка ОСОБА_3, які були надані неї до канцелярії суду.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, оглянувши пояснення свідка ОСОБА_3, вивчивши матеріали адміністративної справи, вважає, що провадження по справі про адміністративне правопорушення слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 266 КУпАП для проведення огляду на стан сп'яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров'я може бути лише дві підстави:

1. у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів;

2. у разі незгоди водія з результатами огляду проведеного працівником міліції.

Згідно з п. 2. 12 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголю, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №931/16947 від 6 жовтня 2009 року у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані алкогольного сп'яніння, згідно з ознаками визначеними у п. 1. 4 (п. 1. 3) розділу 1 цієї Інструкції:

запах алкоголю з порожнини рота,

порушення координації рухів,

порушення мови,

виражене тремтіння пальців рук,

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя,

поведінка, що не відповідає обстановці,

звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло,

сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови,

почервоніння обличчя або неприродна блідість,

уповноважена особа Державтоінспекції МВС направляє водія до найближчого закладу охорони здоров'я.

Проте, у протоколі не зазначено жодної з цих ознак.

З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №001254 від 09.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 направлений на огляд інспектором, який склав протокол. У цьому висновку вказано, що він станом на 01 год. 40 хв. (цифри часу виправлені) перебував у стані алкогольного сп'яніння, при цьому дані про будь яких свідків в протоколі відсутні.

На підставі пунктів 3. 15, 3. 16 розділу-3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголю, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №931/16947 від 6 жовтня 2009 року за результатами огляду на стан сп'яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акта медичного обстеження. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції видається лише на підставі акта медичного огляду.

Однак, доказів того, що такий акт було складено немає, хоча в протоколі про адміністративне правопорушення указано, що до протоколу додається такий акт, однак додано лише висновок щодо результатів медичного огляду в якому не визначено, який вміст алкоголю в крові, та чи він перевищує допустиму норму. При тому, що в п.2.7 Інструкції вказано, що установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в рові.

Крім того на огляд ОСОБА_1 був відправлений згідно висновку у 00.15 годині, а відповідно протоколу серії АВ2 № 612258 час вчинення правопорушення вказано вже після направлення до медичного огляду у 00.20 години, що є неприпустимим. Також у висновку є виправлення відносно часу його складення, а саме 01.40 година, що є також неприпустимим. Крім того у цей же час: 01.40 годин складено і протокол про адміністративне правопорушення, а враховуючи запис в протоколі про суть вчиненого правопорушення слід розуміти що ОСОБА_1, керуючи у 00.20 годині автомобілем вже мав на той час направлення на огляд на стан алкогольного спяніння, ще до його зупинення. Все це викликає сумніви в достовірності результатів огляду водія транспортного засобу, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я згідно п.2.9. Інструкції не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

На підставі ст.266 ч.2 КпАП огляд особи проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. Також згідно п.2.9 Інструкції огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Таких свідків взагалі не було і будь-які дані про них в протоколі відсутні.

На підставі п. 3.22 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкоголю, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №931/16947 від 6 жовтня 2009 року висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними, про це вказано і в п.5 ст.266 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.266 КпАП у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Такі ж вимоги передбачені і в п. 1.7 наказу Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України № 400/666 від 09.09.2009 року «Про затвердження Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

Таким чином, лише у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я. Такої відмови водія не було, як і не було в установленому законом порядку пропозиції з боку працівника ДАІ огляду з використанням спеціальних технічних засобів. Від керування автомобілем водій відстороненим не був.

Разом з тим, відповідно до ст. 260 КУпАП у випадках, прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративних правопорушень, крім іншого, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції (ч.1). Порядок відсторонення водіїв від керування транспортними засобами та огляд на стан алкогольного сп'яніння з метою, передбаченою цією статтею, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч.2).

Зокрема, відповідно до ст. 2652 КпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, перелічені у ч. 1-й цієї статті, у тому числі частинами першою, другою, третьою і четвертою ст. 130 цього Кодексу, працівник Державної автомобільної інспекції тимчасово затримує транспортний засіб, після чого зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місце знаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації.

Згідно ж з ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного сп'яніння. У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом можливість керування цим транспортним засобом надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом.

Проте під час розгляду справи судом встановлено, що заходів працівниками ДАІ щодо відсторонення від керування водія автомобілем, яким він керував, вжито не було. Таким чином вважається, що у працівників ДАІ не було сумнівів у тому, що водій знаходиться у тверезому стані.

Зі змісту вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення від 09.07.2014 року серії АВ2 № 612258 вбачається, що у ньому не конкретизовано: які саме дії ОСОБА_1 вчиняв щодо ухилення його від огляду на стан спяніння; від якого виду огляду на стан спяніння він відмовився, чи з яким оглядом був незгоден, а є лише запис про вилучення посвідчення водія, однак про передачу транспортного засобу іншій, уповноваженій ним особі, запис відсутній, а навпаки в проколі є підпис ОСОБА_1 про те, що він отримав тимчасовий дозвіл на право керування.

За наведених обставин в їх сукупності, відомості у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного спяніння, не можуть бути визнані достовірними, а сам протокол як доказ викликає сумніви у його достовірності та законності.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які з достатністю вказували б на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП, у справі відсутні, та судом не встановлені.

Суд, аналізуючи вищевикладені обставини та керуючись конституційним принципом презумпції невинуватості, вказаним в ст. 62 Конституції України (тобто вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об'єктивність яких не викликала б жодних сумнівів), а також нормою цієї статті Конституції, де вказано, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, вважає що вина ОСОБА_1 в скоєні правопорушення, передбаченого ст.130ч.1 КУпАП недоведена.

Згідно з ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 283, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги або внесення протесту прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Чванкін С. А.