Справа 237/6558/13-п
Номер провадження 3/237/33/14

Постанова
Іменем України
Суддя Марїнського районного суду Пономарьов О.П., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області у відношенні директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногорівський Агропродукт», ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, що мешкає за адресою: Донецька область, Марїнський р-н., м. Красногорівка, вул.Толстого, 59, за ст. 41 ч. 1 КпАП України-
26 грудня 2013 року на адресу Марїнського районного суду надійшла адміністративна справа про притягнення до адміністративної відповідальності директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногорівський Агропродукт», ОСОБА_1 за ст. 41 ч.1 КпАП України.
11 грудня 2013 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Донецькій області проведено перевірку додержання чинного законодавства про працю директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногорівський Агропродукт», ОСОБА_1 В ході перевірки встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді директора ТОВ «Красногорівський Агропродукт» з 19 жовтня 2005 року, на підставі вимог ст.21 КЗпП України виступає однією із сторін трудового договору і як роботодавець повинен забезпечити реалізацію трудових прав громадян. Однак, ОСОБА_1 порушив вимоги чинного законодавства та вчинив адміністративне правопорушення, а саме:
1) на підприємстві не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи (не ведуться табелі обліку робочого часу працівників), що свідчить пре неправомірні дії які привели до триваючого порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закот України «Про оплату праці»;
2) на підприємстві графік надання працівникам щорічних відпусток не погоджується з представником трудової трудового колективу, що свідчить про неправомірні дії які привели до триваючого порушення вимог ч. 4 ст. 79 КЗпП України.
3) на підприємстві працівники письмово не повідомляються про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні. Так, наприклад наказом № 70 від 06 грудня 2013року надано частину щорічної відпустки ОСОБА_2 з 08.12.2013 року, але про час початку відпустки її взагалі не було повідомлено, що свідчить про неправомірні дії які привели до триваючого порушення вимог ч. 5 ст. 79 КЗпП України.
4) на підприємстві на протязі 2011-2013 років штатними розписами посадові оклади (тарифні розряди) встановлювались з порушенням вимог чинного законодавства. Так, наприклад - пекарю ОСОБА_3, водію ОСОБА_4 з 01.04.2011 року було встановлено посадовий оклад (тарифну ставку) у розмірі 980,00 грн. на місяць, начальнику цеха ОСОБА_5 з 01.01.2012 року у розмірі 1100,00 грн. на місяць, головному інженеру ОСОБА_6 з 01.01.2013 року у розмірі 1285,00 грн. на місяць. Крім того, штатним розписом з 01.12.2013 року наприклад головному бухгалтеру та технологу встановлено посадовий оклад (тарифну ставку) у розмірі у розмірі 1360,00 грн. на місяць. Зазначене свідчить про неправомірні дії які привели до триваючого порушення вимог ст. 9, 96, 97 КЗпП України та ст. 5, 11 ч. З ст. 6 Закону України «Про оплату праці».
5) На підприємстві заробітна плата працівникам за час щорічної відпустки виплачується пізніш ніж за 3 дня до її наступу. Так, наприклад наказом № 68 від 04.12.2013 року було надано щорічну відпустку водію ОСОБА_4 з 21.11.2013 року, а заробітну плату за термін відпустки на час перевірки йому ще не було виплачено, що свідчить про неправомірні дії які привели до триваючого порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки».
6) На підприємстві при звільненні працівників виплата всіх сум, що належать їм проводиться не в день звільнення. Такі наприклад звільненій наказом № 60 з 13.10.2013 року ОСОБА_7Б - остаточний розрахунок із заробітної плати було здійснено 25.10.2013 року, що свідчить про неправомірні дії які привели до порушення вимог ст. 116 КЗпП України.
ОСОБА_1 в судове засідання не явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Керуючись вимогами ст.268 КпАП України, вважаю можливим розглянути справу у відсутність ОСОБА_1
Дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення № 05-37-038/0072 від 11 грудня 2013 року (відповідає вимогам ст. 256 КпАП України), прихожу до висновку про те, що ОСОБА_1, своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 41 ч.1 КпАП України.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення зясовую: що ОСОБА_1 є винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КпАП України, правопорушник підлягає адміністративній відповідальності, помякшуючих та обтяжуючих обставин не встановлено.
При обранні міри адміністративного стягнення, враховую обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, характеристику правопорушника, вважаю, що відносно ОСОБА_1 достатньо застосувати адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в межах санкції статті, як таким що буде достатнім для запобігання скоєння правопорушення в майбутньому.
Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 19 вересня 2013 року, який набув чинності 23 жовтня 2013 року, внесено зміни до статті 283 КпАП України доповнено новою частиною такого змісту: "Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору".
Відповідно до ст.4 ЗУ «Про судовий збір», що набрав чинності 01 листопада 2011 року судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору в разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,03 розміру мінімальної заробітної плати. Мінімальна заробітна плата на 01 січня 2013 року складає 1 147,00 грн.
Таким чином, вважаю необхідним стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави суму судового збору у розмірі 34 (тридцять чотири) гривень 41 копійка
На підставі викладеного, ст. 41 ч.1 КпАП України, керуючись ст. ст. 279, 280, 283, 284 КпАП України,-
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 визнати винним в скоєні правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КпАП України та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) грн. в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_1 в порядку ст.4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави судовий збір у розмірі 34,41 грн.
Штраф має бути сплачений правопорушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.
В разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк стягнути з ОСОБА_1 у порядку примусового виконання подвійний розмір штрафу на користь держави у сумі 1020 грн.
Постанову може бути пред'явлено до примусового виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а в разі оскарження - протягом трьох місяців з дня розгляду апеляційної скарги.
Постанова в порядку провадження по справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання до Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд.

Суддя О.П. Пономарьов

Дата документу 29.01.2014