Номер провадження: 33/785/863/14
Номер справи місцевого суду: 511/2946/14-п
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2014 року м. Одеса

30 грудня 2014 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма транспортними засобами строком на шість місяців. Стягнутий судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Згідно постанови суду, 29.09.2014 року, о 12 годині 30 хвилин на вул. Зарічній в с. Єгорівка Роздільнянського району Одеської області водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 2101, р/н 539 40 ОК, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці свого маневру, не звернувся за допомогою інших осіб, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем НОМЕР_1 водія ОСОБА_3, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та ставить питання про її скасування.

Підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає те, що не був присутнім у судовому засіданні, оскільки знаходився у відрядженні в с. Олександрівка Київської області.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що при розгляді адміністративної справи суд першої інстанції в порушення ст. 268 КупАП позбавив його права надати свої пояснення по справі, а також при призначені адміністративного стягнення у вигляді позбавлення керування всіма видами транспортних засобів, не врахував, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює водієм і керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходу, у звязку із чим позбавлення права керування транспортними засобами поставить його родину у тяжке матеріальне становище.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно матеріалів адміністративної справи постанова суду була винесена 31.10.2014 року без участі правопорушника.

До апеляційної скарги надана довідка про знаходження ОСОБА_2 у відрядженні, яка є належним доказом неможливості бути присутнім в судовому засіданні.

Враховуючи викладене вважаю, що причини пропуску строків на оскарження постанови є поважними, а тому клопотання ОСОБА_2 про поновлення строків на апеляційне оскарження підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 283 КпАП України суд мотивував прийняте рішення, і привів докази винності ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Однак накладене судом найбільш суворе адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців, при встановлених в судовому засіданні обставинах скоєння правопорушення, є занадто суворим.

Відповідно до ч.2 ст.30 КпАП України позбавлення наданого права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення з необережності вперше, визнав провину, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3, працює водієм і керування транспортним засобом є єдиним джерелом його доходу, вважаю, що адміністративне стягнення у вигляді штрафу відповідає тяжкості і характеру скоєного ним правопорушення, та є достатньою мірою для виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення ним нового адміністративного правопорушення.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладення адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 30, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 31 жовтня 2014 року про визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4