Номер провадження № 33/785/137/14
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2014 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Суворовського районного суду м.Одеси від 10.01.2014 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 02.11.2013 року о 16:00 годині, керував автомобілем НОМЕР_1, та рухався по вул.Градоначальницькій, 36 в м.Одесі з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода). Від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння в установленому законом порядку відмовився у присутності двох понятих, чим порушив п.2.5 „Правил дорожнього руху України.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 у апеляційній скарзі вказав, що не згоден з прийнятим суддею рішенням та вважає його прийнятим без урахування всіх фактичних обставин справи і в порушення положень ст.245 КУпАП, оскільки суд неповно зясував обставини справи та вирішив її не в точній відповідності з законом.

При цьому зазначив, що 02.11.2013 року, біля 16 години, рухаючись на автомобілі по вул.Градоначальницькій, в м.Одесі ним були порушені Правила дорожнього руху, що призвело до зіткнення з автомобілем марки „Форд, під керуванням водія ОСОБА_3 Після цього він повідомив про скоєну ДТП до правоохоронних органів та по приїзду наряду ДАІ, з цього приводу у відношенні нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП, в якому він надав свої пояснення.

Про існування протоколу за скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП йому стало випадково відомо у Суворівському районному суді, де розглядалася адміністративна справа відносно нього за ст.124 КУпАП.

Розглядаючи справу 10.01.2014 року, суддя не розглянув клопотання про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не допитав працівника ДАІ та незважаючи на його клопотання про перенесення розгляду справив звязку з неможливістю явки у судове засідання, розглянув справу у його відсутність.

Вважає, що зазначені у постанові обставини не відповідають фактичним обставинам скоєного, допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6, які є зацікавленими особами не підтвердили факт скоєння ним правопорушення, в звязку з чим просить скасувати постанову та закрити провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_7, допитавши свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, та ОСОБА_8 вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ч.2 ст.268 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення не є обовязковою.

З матеріалів справи, а також зі змісту постанови судді вбачається, що розгляд справи був проведений за участю представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7, який висловив позицію ОСОБА_2, що свідчить про забезпечення права на захист ОСОБА_2, а тому його доводи про порушення судом його прав є безпідставними.

Таким чином вважаю доводи апелянта про порушення судом процесуальних норм закону такими, які не грунтуються на законі, в тому числі і посилання апелянта на не попередження судом свідків про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, оскільки така дія, у відповідності до чинного КУпАП не передбачена.

Разом з тим, з метою всебічного та повного і обєктивного зясування обставин правопорушення та перевірки доводів апеляції, судом апеляційної інстанції були опитані апелянт та свідки зазначеного правопорушення.

Так, у судовому засіданні апеляційної інстанції, апелянт підтримав викладені в апеляції доводи, при цьому додатково пояснив, що працівники ДАІ, в присутності понятих, які він вважає, є зацікавленими особами, не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного спяніння. Місце пригоди він не покидав, а пішов лише до аптеки, оскільки йому стало зле.

Свідок ОСОБА_8 - працівник ДАІ пояснив, що дійсно, за повідомленням чергового ДАІ він виїхав на місце ДТП, де відносно ОСОБА_2 склав адміністративний протокол за ст.124 КУпАП. В ході оформлення матеріалів ДТП, він звернув увагу на те, у ОСОБА_2 є ознаки алкогольного спяніння і на це також звернув увагу водій другого авто учасника ДТП. В присутності водія ОСОБА_3 та пасажира ОСОБА_6, він повідомив ОСОБА_2 про необхідність проведення огляду на стан спяніння. Останній став прохати його не проводити огляд, однак він наполягав на його проведенні, після чого ОСОБА_2, не поставивши нікого до відома, покинув місце ДТП та пішов у невідомому йому напрямку, що ним було розцінено як відмову від проходження медичного огляду., в звязку з чим був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП. На місце ДТП був викликаний евакуатор, який намагався відбуксирувати автомобіль ОСОБА_2 на арештмайданчик, однак в автомобілі ОСОБА_2 знаходився чоловік, який закрився в ньому, поводив себе агресивно, був у нетверезому стані та повідомив, що він є адвокатом. Знаходження в автомобілі сторонньої особи не дало можливість відбуксирувати автомобіль та стало причиною виклику на місце пригоди працівників райвідділу. Зазначив, що цей чоловік, який закрився в автомобілі, на час розгляду апеляції є представником правопорушника.

Представник апелянта адвокат ОСОБА_7 підтвердив фактичне перебування його на місці пригоди, куди був викликаний апелянтом. При цьому повідомив, що він дійсно закрився в автомобілі ОСОБА_2, з метою унеможливити евакуацію автомобіля ОСОБА_2, який покинув місце пригоди, оскільки йому стало зле. На поставлене питання, чому він не сприяв поверненню на місце пригоди ОСОБА_2, який самовільно зник, пояснити нічого не міг, повідомивши лише про те, що оскільки у цьому районі міста аптек практично не має, останній повернувся через нетривалий час.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6, підтвердили факт скоєння ОСОБА_2 дорожньо транспортної пригоди та вказали на те, що під час складання матеріалів працівниками міліції на місці ДТП, вони звернули увагу на наявність у ОСОБА_2 явних ознак алкогольного спяніння, а саме відчули від нього запах алкоголю, бачили його невпевнену ходу, на що звернули увагу працівників ДАІ. В подальшому від працівників ДАІ їм стало відомо, про необхідність проведення огляду обох водіїв учасників ДТП, на стан алкогольного спяніння, однак водій ОСОБА_2 покинув місце пригоди та пішов у невідомому напрямку, залишивши свій автомобіль, нікого не повідомивши про причини зникнення. Зі слів працівників ДАІ їм стало відомо, що ОСОБА_2 був ними попереджений про необхідність проведення огляду, однак з місця пригоди втік. Після цього, близько однієї години, вони ще перебували на місці пригоди, однак ОСОБА_2 на протязі цього часу на місце пригоди не повернувся. Свідки вважають, що поведінка ОСОБА_2, який покинув місце пригоди підтверджує перебування його у стані алкогольного спяніння та свідчить про уникнення його від проходження медичного огляду.

Оцінюючи покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_6 приходжу до висновку, що вони є правдивими, оскільки в судовому засіданні вони правдиво вказали на те, що в їх присутності працівники ДАІ не пропонували ОСОБА_2 пройти медичний огляд і вважає, що їх поведінка ніяким чином не вказує на їх зацікавленість в оговорені ОСОБА_2

Крім того, за клопотанням ОСОБА_2, апеляційним судом були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які вказали, що вони були свідками ДТП 02.11.2013 року, після якого спілкувалися з останнім і у ОСОБА_2 вони не бачили у нього явних ознак алкогольного спяніння та на місці ДТП перебували дуже короткий проміжок часу.

Разом з тим, свідки ОСОБА_3 ОСОБА_6О та ОСОБА_8 пояснюючи, хто був присутній на місці ДТП, на зазначених вище свідків не вказали.

Даючи оцінку поясненням свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, апеляційний суд їх до уваги не приймає, оскільки про їх наявність ОСОБА_2 не вказав працівникам ДАІ на місці оформлення матеріалів та про це не вказали інші свідки, які були на місці ДТП, що викликає сумнів в достовірності їх показів.

З урахуванням викладеного, та того факту (підтверджено і самим апелянтом) що працівники ДАІ прибули на місце пригоди через відповідний проміжок часу, покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не можуть свідчити про те, що працівники ДАІ не пропонували ОСОБА_2 пройти огляд в медичній установі.

Посилання апелянта на порушення працівниками ДАІ п.2.6 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння в присутності двох понятих є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 з місця пригоди зник та при складанні протоколу присутній не був.

При таких обставинах є необґрунтованим твердження апелянта про невнесення до протоколу за ст.130 ч.1 КУпАП, понятих, які були присутні при складанні протоколу за ст.124 КУпАП.

Проаналізувавши отримані в ході апеляційного розгляду справи дані та встановивши фактичні обставини справи, приходжу до висновку, що ОСОБА_9 дійсно скоїв зазначене правопорушення при встановлених судом обставинах, так як безпосередньо факт наявності у ОСОБА_9 ознак алкогольного спяніння підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8, а його подальші дії свідчать саме про ухилення та відмову його від проходження огляду на стан алкогольного спяніння.

Твердження апелянта в частині того, що він був вимушений покинути місце пригоди в звязку з тим, що йому стало зле, не знайшло свого підтвердження, оскільки як було встановлено, ОСОБА_9 не поставив присутніх на місці пригоди осіб про необхідність отримання такої допомоги, а як підтверджено свідками, він покинув місце пригоди саме після повідомлення йому про необхідність проходження огляду і не повернувся на місце пригоди на протязі тривалого часу.

Крім того апеляційним судом встановлено, що на місці пригоди був присутній і представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_7, який міг у разі необхідності не тільки надати правову допомогу ОСОБА_2, а також прийняти заходи щодо надання йому медичної допомоги, однак він цього не зробив та нікого із присутніх на місці ДТП, в тому числі і працівників ДАІ не поставив до відома про причини зникнення ОСОБА_2 з місця ДТП, що свідчить про направленість дій як ОСОБА_2, так і його представника на уникнення від проходження медичного огляду.

При розгляді адміністративної справи, суд 1-ї інстанції встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку доказам, правильно прийшов до висновку про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначив йому адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування постанови та закриття провадження не вбачаю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 10.01.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, строком на 1 рік - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_10.