Номер провадження № 33/785/1008/13
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2014 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Прібилов В.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м.Одеси від 17.12.2013 року,-

встановив

Як вбачається з вказаної постанови суду:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: 55200, АДРЕСА_1

визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно до постанови судді, ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 20.09.2013 року о 13 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул.Кордонній в м.Одесі, на перехресті нерівнозначних доріг по вул.Кордонна-Овідіопольська дорога, по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю „Хонда державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі по вул.Овідіопольська дорога, внаслідок чого допустив зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, тим самим порушив п.16.11 ПДР.

Заперечуючи проти постанови судді, ОСОБА_2 у скарзі вказав, що вважає оскаржувану постанову незаконною та прийнятою у порушення вимог діючого законодавства України.

Вважає, що в ході розгляду справи він не був повідомлений належним чином про дату її розгляду, судом було порушено термін розгляду справи, справа була розглянута не за місцем його мешкання. Розгляд справи був проведений поверхово, без виклику всіх учасників ДТП. Винним у скоєнні ДТП вважає водія автомобіля „Хонда державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_3, який з включеним правим показчиком повороту змінив напрямок руху, що і стало причиною зіткнення.

Просить постанову судді скасувати та закрити провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення водіїв та інспекторів ДПС ВДАІ ОМУ м.Одеси, які виїздили на місце ДТП, дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, перебував під час розгляду справи у судовому засіданні 06.12.2013 року, де були заслухані його пояснення, що було ним безпосередньо підтверджено в поданій до суду апеляційній скарзі, однак дані про належне повідомлення ОСОБА_2 та розгляд справи в судовому засіданні 17.12.2013 року в матеріалах справи відсутні, в звязка уз чим доводи апеляційної скарги про розгляд справи у його відсутність не відповідає дійсності.

Разом з тим, з метою поновлення прав ОСОБА_2 та забезпечення всебічного, повного та належного зясування обставин скоєної ДТП, апеляційним судом були опитані сам ОСОБА_2, водій ОСОБА_3, працівники ДПС ВДАІ, які виїздили на місце скоєної ДТП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердив доводи апеляційної скарги, послався на ряд допущених при розгляді справи суддею порушень чинного законодавства та пояснив, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобілю «Хонда» ОСОБА_3, який рухаючись по головній дорозі, включивши покажчик правого повороту, який він розцінив як його намір повернути праворуч. Ці дії водія ОСОБА_3 потягли за собою початок ним руху, виїзду не перехрестя та фактично його переїзду смуги руху, по якій рухався ОСОБА_3, який на його думку мав змогу уникнути зіткнення, якщо би рухався по своїй полосі руху. Зі складеною схемою не погодився, оскільки вона була складена у його відсутність, виміри не відповідають фактичному розташуванню транспортних засобів на місці ДТП. Свідчення свідка ОСОБА_4 не визнає, оскільки водій даного автомобілю не міг бути свідком, так як йому заважав стоячий на обочині стовп. Розгляд справи на 17.12.2013 року не переносився, однак він підписав чистий аркуш, наданий працівником суду в звязку з перенесенням розгляду справи.

Водій ОСОБА_3 категорично заперечував проти пояснень ОСОБА_2 в частині здійснення ним маневру повороту вправо та включення покажчика повороту, пояснивши, що рухаючись на своєму автомобілі по головній дорозі, водій ОСОБА_2 виїжджаючи з другорядної дороги, не пропустив його, виїхав на перехрестя, в звязку з чим сталося зіткнення автомобілів. Також пояснив, що схема ДТП складена за участю обох водіїв та понятих, відповідає обставинам розташування транспортних засобів на час її складення. Крім того, надав суду фотознімки з місця ДТП.

Працівники ДПС ВДАІ ОМУ м.Одеси ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які виїздили на місце пригоди, підтвердили факт виїзду їх на місце та складання за участі обох водіїв та понятих схеми ДТП, яка відповідає розташуванню транспортних засобів на момент її складання та встановлення винуватості водія ОСОБА_2 у даній ДТП, який при виїзді з другорядної дороги, не дав дорогу автомобілю ОСОБА_3, рухаючогося по головній дорозі. Оглянувши надані водієм ОСОБА_3 фотознімки, підтвердили їх відповідність та розташування транспортних засобів на місці ДТП.

З постанови суду вбачається, що датою винесення зазначеної постанови є 17.12.2013 року. Обставина прийняття суддею рішення безпосередньо 06.12.2013 року як на те вказує апелянт, спростовується як його поясненнями, що розгляд справи 06.12.2013 року закінчений не був та матеріалами справи, з яких вбачається, що оскаржується саме постанова від 17.12.2013 року. За таких обставин, вважаю, що при прийнятті зазначеного рішення, суддею була допущена технічна помилка, яка не потягла за собою порушення прав ОСОБА_2

Доводи апелянта стосовно відсутності права суду визнавати особу винною в скоєні правопорушення протирічять вимогам ст.280 КпАП України, відповідно до яких, зазначена обставина підлягає встановленню саме при розгляді адміністративної справи, тому вона повинна бути зазначена в постанові суду, що судом і було зроблено.

Інші вказані апелянтом порушення вимог чинного законодавства, а саме фальсифікація на думку апелянта матеріалів справи, порушення судом підсудності, порушення строку розгляду справи, порушень ведення діловодства у суді, не мають відношення стосовно встановлення фактичних обставин справи та надання оцінки наявності чи відсутності його вини в даній ДТП, в звязку з чим до уваги прийняті бути не можуть.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є адвокатом, а саме фахівцем у галузі права, тому на допущені на його думку порушення законодавства безпосередньо працівниками ДАІ на місці ДТП, а також працівниками суду, він повинен своєчасно реагувати. Разом з тим, як особисто ним зазначено, він самостійно підписав чистий аркуш, який не має ніякого відношення до розгляду справи по суті скоєного та не погоджуючись зі складеною схемою не зазначив, що вона була складена у його відсутність.

Разом з тим, окрім наданих в судовому засіданні свідками пояснень, винність ОСОБА_2 у скоєні за його вини дорожньо-транспортної пригоди, підтверджена схемою дорожньо-транспортної пригоди, яка підписана понятими ОСОБА_7 та ОСОБА_8, письмовими поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_9, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_10, які підтвердили порушення ОСОБА_2 вимог правил дорожнього руху при встановлених судом 1-ї інстанції обставинах.

Доводи апелянта про невідповідність схеми ДТП фактичному розташуванню транспортних засобів на місці після скоєння зіткнення спростовуються наданими водієм ОСОБА_3 фотознімків, з яких вбачається, що автомобіль ОСОБА_2 не перебував на відстані, вказаному апелянтом в апеляції і поясненнях, оскільки знаходився на смузі руху автомобіля ОСОБА_3 З врахуванням наявних на транспортному засобі ОСОБА_3 пошкоджень, які розташовані у середній частині кузову автомобілю вбачається, що зіткнення мало місце при обставинах вїзду передньою частиною автомобілю ОСОБА_2 в автомобіль ОСОБА_3, який рухався прямолінійно, що свідчить про необґрунтованість доводів апелянта та здійснення водієм ОСОБА_3 маневру повороту.

Посилання апелянта на винуватість у скоєній ДТП водія ОСОБА_3, який на його думку порушив правила дорожнього руху не грунтується на законі, оскільки саме порушення вимог п.16.11. Правил дорожнього руху ОСОБА_2 стало причиною дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, винність ОСОБА_2 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди доведена і сумнівів не викликає.

За таких обставин, постанова судді є законною і обґрунтованою, підстав для скасування постанови не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

постановив

Скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м.Одеси від 17.12.2013 року, згідно якої ОСОБА_2 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та на нього накладено стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_11.