Номер провадження: 33/785/561/14
Головуючий у першій інстанції Бобуйок
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2014 року м. Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської області Копіца О.В. за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши подану ним апеляційну скаргу на постанову судді Малиновського райсуду м. Одеси від 11 липня 2014 року,

встановив:

Зазначеною постановою судді, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік. Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 36,54 гривні в дохід держави.

Відповідно до постанови судді, 11.06.2014 р. приблизно о 10 годині 10 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем НОМЕР_1, на 23 км. автодороги МО5 01 на території Біляївського району Одеської області з явними ознаками алкогольного спяніння, різким запахом алкоголю із рота, та відмовився, в присутності двох понятих від проходження медичного огляду, чим порушив вимоги п. 2.5. ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду є необґрунтованою, протиправною та такою, що була винесена з порушенням законодавства, обґрунтовуючи свої доводи наступними обставинами:

- при винесенні постанови, в порушення вимог ст. 33 КУпАП, неповно досліджені обставини справи, не було зясовані обставини, що помякшують відповідальність, зокрема те, що його мати є інвалідом 1 групи, для її транспортування йому необхідно посвідчення водія, керування транспортним засобом напряму повязано з його роботою на СТО, він є єдиним працюючим членом родини, вперше притягується до адміністративної відповідальності, правопорушенням не завдано ніякої майнової шкоди;

- в постанові не має посилань на його пояснення, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи, не має посилань на пояснення потерпілих, свідків;

- він не був доставлений до медичного закладу для проходження тесту на стан алкогольного спяніння, транспортний засіб не затримувався, що свідчить про неможливість достовірно зясувати стан його спяніння на момент затримання інспектором ДАІ.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду.

Окрім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити йому строк апеляційного оскарження, у звязку з його пропуском з поважної причини, оскільки він не був повідомлений про розгляд справи та не отримував копії судового рішення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Заслухавши ОСОБА_1, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вважаю, що вона підлягає частковому задоволенню, а постанова суду зміні з наступних підстав.

Стаття 285 КУпАП встановлює, що постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Згідно ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений під розпис про місце та час судового розгляду, про що є відмітка у протоколі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд не виконав вимоги ст. 285 КУпАП та не направив ОСОБА_1 копію постанови, тому строк на оскарження постанови суду підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №621815 (а.с. 4), поясненнями понятих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5), а також розпискою про доручення керування транспортним засобом (а.с. 6).

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що він не був доставлений співробітниками ДАІ до медичного закладу для проходження тесту на стан алкогольного спяніння, оскільки диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Разом з тим, погоджуючись з доводами ОСОБА_1, вважаю, що суддя 1-ої інстанції обставини справи дослідив неповно та не виконав вимоги ст. 280 КУпАП, оскільки, не врахував при винесенні постанови обставини, що помякшують відповідальність, а саме те, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, правопорушенням не завдана майнова шкода, керування транспортним засобом напряму повязано з його роботою на СТО та є єдиним джерелом прибутку для його сімї, оскільки він є єдиним працюючим членом сімї, його мати, у відповідності до довідки медико-соціальної комісії (а.с. 13), є інвалідом 1 групи та потребує постійного транспортування, для чого, відповідно, ОСОБА_1 потрібне посвідчення водія, тому, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в даному випадку є занадто суворим видом стягнення.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає декілька альтернативних видів адміністративних стягнень.

Враховуючи обставини, що помякшують відповідальність ОСОБА_1, приходжу до висновку про можливість застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, постанова суду підлягає зміні в частині накладеного адміністративного стягнення, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 280, 294 КУпАП суддя -

постановив:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для подання апеляційної скарги, - задовольнити та поновити йому процесуальний строк на оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 11 липня 2014 року відносно ОСОБА_1 в частині накладення стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 (чотири тисячі двісті пятдесят) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської області О.В. Копіца