Справа № 152/2147/14-п
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 грудня 2014 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Строгий І.Л.,

секретаря - Палій М.Д.,

захисника - ОСОБА_1,

особи, щодо якої

складено протокол - ОСОБА_2,

розглянувши матеріали, які надійшли від Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого,

- за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП), а саме у тому, що він 11.11.2014 року о 03 годині 20 хвилин, на автодорозі Київ Одеса 233 км + 100 м, керуючи автомобілем НОМЕР_1 з причепом «КОGЕL», д.н. НОМЕР_2, здійснюючи аварійну зупинку транспортного засобу, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3 У результаті ДТП автомобілі та причепи отримали механічні пошкодження.

У суді ОСОБА_2 винним себе у вчиненні адміністративного правопорушення при вище наведених обставинах не визнав. Пояснив, що 10.11.2014 року у вечірній час він здійснив аварійну зупинку транспортного засобу, яким він керував, у звязку із несправністю останнього. При цьому, автомобіль він зупинив максимально можливо до правою краю проїзної частини. Після зупинки, він одразу ж увімкнув аварійну сигналізацію та установив на відстані приблизно 100 м від автомобіля аварійний знак. Про вимушену зупинку він повідомив власника автомобіля і за його вказівкою залишився чекати буксировочний транспорт до ранку 11.11.2014 року. Не вимикаючи аварійну сигналізацію та не прибираючи знак аварійної сигналізації, ОСОБА_2 заснув у автомобілі. Приблизно о 3 годині ночі, він відчув сильний удар, а коли вийшов на вулицю, побачив, що у його автомобіль ударилася інша вантажівка.

Також він побачив, що знак аварійної сигналізації, який він установив, лежить на проїзній частині розчавлений.

Коли стало світліше, усю дорожню обстановку зняв на фото камеру власник транспортного засобу, яким він керував.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_1 заперечував проти визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та просив закрити провадження у справі, посилаючись, зокрема, на те, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад зазначеного вище адміністративного правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_2, здійснивши аварійну зупинку, повністю виконав вимоги пунктів 2.10 «б» та 9.10 Правил дорожнього руху України, увімкнувши аварійну сигналізацію та установивши аварійний знак на відстані 100 м від автомобіля.

До суду для допиту як свідок був викликаний ОСОБА_3, проте, останній у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, захисника ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернуто увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з'ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КпАП, у тому числі, шляхом допиту свідків та призначення експертиз.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із ст. 124 КУпАП вбачається, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна необхідно встановити факт порушення особою учасником дорожнього руху правил дорожнього руху.

У протоколі щодо ОСОБА_2 зазначено, що він начебто порушив підпункт «б» пункту 2.10 Правил дорожнього руху, у той же час, урегульовані зазначеним пунктом випадки стосуються дій водія при дорожньо-транспортній пригоді, якою, згідно пункту 1.10 Правил дорожнього руху, є подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Проте, у даному випадку, внаслідок аварійної зупинки, здійсненої ОСОБА_2, люди не травмувались та не гинули, матеріальні збитки не завдавались, мала місце зупинка транспортного засобу через його несправність.

Отже, посилання у протоколі на порушення ОСОБА_2 підпункту «б» пункту 2.10 Правил дорожнього руху є безпідставне, оскільки це не була ДТП.

Також, згідно протоколу, ОСОБА_2 начебто порушив пункт 9.10 Правил дорожнього руху, згідно з яким разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: а) скоєння дорожньо-транспортної пригоди; б) вимушеної зупинки в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менше 100 м.

Разом з тим, установлено, що, здійснивши аварійну зупинку, ОСОБА_2 увімкнув аварійну сигналізацію та установив аварійний знак на відстані 100 м від автомобіля, отже, порушень пункту 9.10 Правил дорожнього руху ОСОБА_2 допущено не було.

Окрім того, слід зазначити, що із протоколу та доданих до нього документів взагалі не можливо зясувати, чого саме не зробив ОСОБА_2 та які його дії або бездіяльність є порушенням Правил дорожнього руху.

Відповідно до пунктів 2, 4 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін і свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, з огляду на викладене та беручи до уваги принцип змагальності сторін, держава, в особі уповноважених нею органів внутрішніх справ, зобовязана відповідними доказами довести перед судом винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням зазначеного вище, визначаючись щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, виходжу із такого.

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 596259 ОСОБА_2 заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, що вбачається із його письмових пояснень, які за змістом відповідають поясненням, наданим ним у суді.

Також адвокатом ОСОБА_1 надано копію постанови Корецького районного суду Рівненської області від 12.12.2014 року у справі № 563/1525/14-п, із якої вбачається, що винним у ДТП, що сталася 11.11.2014 року визнаний ОСОБА_3, який у суді визнав свою вину у вчиненні правопорушення повністю.

Окрім того, із фотознімків місця ДТП, наданих ОСОБА_2, вбачається, що на місці ДТП знаходиться розчавлений знак аварійної сигналізації.

Відповідно до пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З огляду на усе вище викладене, вважаю, що у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, позаяк не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 порушив пункти 2.10 «б», 9.10 Правил дорожнього руху, відтак провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 124, п. 1 ст. 247, ст.ст. 251, 252, 256, 272, 280, 283, 284 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

провадження в справі про адміністративне правопорушення по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України закрити.

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя І.Л.Строгий