АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 квітня 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю захисника ОСОБА_1 ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 Б,

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2014 року відносно ОСОБА_3 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

До висновку про відсутність в діях водія ОСОБА_3 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення районний суд прийшов встановивши відсутність у справі належних доказів порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, яке б спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1, який відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_3, є потерпілою стороною, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою притягнути водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Провадження № 33/774/270/14 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердження апелянта, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в повному обсязі підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і яким місцевий суд не дав належної оцінки, безпідставно прийнявши за належний доказ висновок судової автотехнічної експертизи.

В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі подану ОСОБА_1 апеляційну скаргу, підтвердила викладені в її обґрунтування доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі. При цьому, ОСОБА_2 надала суду для дослідження висновок судового автотехнічного дослідження, проведеного за заявою ОСОБА_1, відповідно до якого винним у вчиненні ДТП є саме водій ОСОБА_3

Суд апеляційної інстанції, вислухавши захисника апелянта, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з постанови суду першої інстанції, закриваючи провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно водія ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, районний суд прийшов до висновку про відсутність у справі належних доказів порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, яке б спричинило пошкодження транспортних засобів.

Такий висновок районного суду відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами в їх сукупності.

Як встановлено апеляційним судом, в основу доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, уповноваженою особою Державтоінспекції, якою відносно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, покладено схему місця ДТП, письмові пояснення водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а також фототаблицю місця ДТП.

Разом з тим, водій ОСОБА_3 в своїх поясненнях, наданих в письмовому вигляді як під час оформлення матеріалів за фактом ДТП, так і районному суду, заперечував свою вину у вчиненні ДТП, вказуючи на те, що він виконував маневр повороту праворуч на експериментальну стрілку світлофора при забороняючому рух червоному сигналі світлофора, впевнившись при цьому у відсутності на проїзній частині дороги транспортних засобів, які б перешкоджали йому реалізувати таке право.

Таким чином, враховуючи вимоги Правил дорожнього руху України, порушення яких ставиться в вину ОСОБА_3, для правильного вирішення справи підлягає обовязковому зясуванню питання правдивості та технічної спроможності версії останнього щодо фактичних обставин ДТП.

Однак, такого питання взагалі не ставилося перед експертами ні судом, на підставі постанови якого було проведено судову автотехнічну експертизу, у відповідності до висновку якої № 7 від 20.02.2014 року, в діях водія ОСОБА_3 з технічної точки зору не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, котрі б знаходились в причинному звязку з ДТП, ні ОСОБА_1, на підставі заяви якого було проведено судове автотехнічне дослідження, в результаті якого в діях ОСОБА_3 встановлено порушення вимог п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України.

Отже, на підставі наявних в матеріалах справи фактичних даних, неможливо встановити наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а відтак районний суд прийшов до правильного висновку про відсутність обєктивних доказів, які б беззаперечно свідчили про порушення водієм ОСОБА_3 вимог п. 8.7.3 (е) Правил дорожнього руху України, котре б знаходилось в причинно-наслідковому звязку з настанням ДТП.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_3 за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення з підстав недоведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, не виключає можливості стягнення з останнього коштів у відшкодування матеріальної або моральної шкоди в порядку цивільного судочинства в разі встановлення судом в ході розгляду цивільної справи доказів його вини в порушенні вимог Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

При розгляді справи районним судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.

Порушень норм процесуального права, або неправильного застосування норм матеріального права, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2014 року, якою відносно ОСОБА_3 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5