печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2014 року Суддя Печерського районного суду м. Києва Царевич О.І., при секретарі Гуцинюку Я. І., за участю захисника ОСОБА_1., розглянувши матеріали, які надійшли з Печерського РУГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця м. Могилів - Подільський, Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, на час розгляду провадження працює будівельником, неодруженого, з базовою середньою освітою, іпн: НОМЕР_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 03.12.2014, приблизно о 14 год. 20 хв. в приміщенні приймальні Генеральної прокуратури України, по вул. Різницька, 13/15 в м. Києві вчинив дії спрямовані на порушення громадського порядку, а саме зламав стілець та намагався розбити скло.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні визнав частково. Показав, що він дійсно в приміщення приймальні Генеральної прокуратури України зламав стілець та намагався розбити скло. Причиною для вчинення таких дій були провокативні дії працівників ГПУ, які не забезпечили йому особистого прийому в Генерального прокурора України. На вказаний прийом він записався ще 20.11.2014 та прибув до м. Києва 28.11.2014, однак прийом не відбувся і хтось з працівників ГПУ повідомив йому про необхідність прибуття до ГПУ саме 03.12.2014 на 11 год. , щоб він міг потрапити на прийом до Генерального прокурора України. Однак, прибувши в приміщення ГПУ, його не було запрошено на прийом до Генерального прокурора України чи до його заступника, також було порушено його право на звернення як громадянина України, оскільки з ним не вийшов поспілкуватися ніхто із чергових прокурорів, а тому він розуміючи, що Генеральний прокурор України та його заступники, а також інші службові особи Генеральної прокуратури України порушують його конституцій права як громадянина України, виріши привернути до себе увагу. Віг вийшов з приміщення ГПУ та ліг на землю перед центральним входом, пролежавши там, приблизно до 14 год., він змерз та вирішив прийти в приміщення ГПУ, де його знову не пустили на прийом, нікого не покликали з ним поспілкуватися, тому в нього не витримали нерви і він почав бити стільцем об скло, потім зламав стільця, також бив скло рукою. Однак його дії працівники прокуратури не припинили, не викликали швидку медичну допомогу з метою надання йому психіатричної допомоги, не запитали, що з ним трапилось, а викликали працівників міліції.

Крім цього вважає, що рапорти працівників міліції та пояснення працівника ГПУ, які наявні в матеріалах справи, не відповідають дійсності, а тому вказаних осіб слід притягнути до кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України.

Просить провадження у справі закрити у зв'язку з малозначністю його діяння та обмежитись усним зауваженням.

Заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, думку його захисника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що, незважаючи на процесуальну позицію ОСОБА_2 з приводу частково визнання ним вини, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП України доведена зібраними доказами у справі.

Так, з пояснень ОСОБА_3 співробітника охорони УДО України вбачається, що ОСОБА_2 03.12.2014 в приміщення ГПУ, приблизно о 14 год. прибувши втретє до приміщення приймальні ГПУ почав голосно кричати, на зауваження не реагував. Почав ногами та руками бити по склу приміщення, в якому знаходиться доступ до публічної інформації. Після цього взяв один із стільців, який був в холі та зламавши його, ніжкою від стільця розбив скло.та кинув ніжку від стільця та продовжував кричати.

Аналогічні за змістом дані, містяться в оглянутому в судовому засіданні відеозаписі з камер відеоспостереження з приміщення ГПУ, достовірність яких особою, яка притягається до відповідальності, не ставилась під сумнів.

При цьому, суд вважає, що дані стосовно часу на відеозаписі починаючи з 15 год., пов'язані з порядком обчислення часу на території України та н вказують на вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення у інший час, ніж це вказано в протоколі.

За вказаних обставин суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

При цьому, суд враховує, що суб'єктивна сторона вказаного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.

Як повідомив ОСОБА_2, він розумів, що його дії мають ознаки протиправності, є умисними, спрямованими на зміну порядку прийому громадня в Генеральній прокуратурі України, однак за аналогією з учасниками масових акцій протесту, він не має нести за них відповідальність.

З огляду на висловлену позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає, що доводи ОСОБА_2 щодо вчинення адміністративного правопорушення як наслідок провокативних дій працівників Генеральної прокуратури України не вказують на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

В якості обставин, що пом'якшують відповідальність, суд враховує, що ОСОБА_2 частково визнав свою вину, щире каяття в частині визнання вини.

В якості ознак, що характеризують особу порушника, суд враховує, що він має постійне місце проживання, працює, даних про притягнення до адміністративної відповідальності його раніше, немає.

Обставин, що обтяжують відповідальність винного згідно ст. 35 КУпАП, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, а також те, що обєктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку, як наслідок вчинення адміністративного правопорушення є пошкодження майна (стільця), суд вважає за необхідне притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 173 та призначити йому адміністративне стягнення в межах наближених до мінімальної, передбачених санкцією статті 173 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 173, 283, 284. 285 ч.7 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 36 грн. 54 коп.

Штраф має бути сплачений не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк пред'явлення постанови до виконання - 3 місяці.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя: О.І. Царевич