АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2013 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участі ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, -

в с т а н о в и в :

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних, після чого залишив місце дорожньо - транспортної пригоди.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову районного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального закону а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта він не

______________________________________________________________________

Провадження № 33/774/930/13 Головуючий у першій інстанції: Руснак А.І.

Категорія: ст. ст. 124, 122-4КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

вчиняв адміністративних правопорушень, за кермом автомобіля «ВАЗ-2102», який він продав, 02 серпня 2013 року о 20 годині 29 хвилин перебувала інша особа, а він в цей час знаходився за межами міста.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладенні в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Так, з письмових пояснень потерпілого ОСОБА_5 слідує, що 02 серпня 2013 року о 20 годині 25 хвилин він рухався по головній дорозі на автомобілі «Лексус» по вулиці Комсомольська зі сторони вулиці Гоголя в напрямку вулиці Артема в м. Дніпропетровську. На перехресті вулиці Виконкомівська в м. Дніпропетровську, автомобіль НОМЕР_1 не поступився дорогою і скоїв зіткнення з його автомобілем, після чого водій автомобіля «ВАЗ-2102» залишив місце дружньо-транспортної пригоди.

З рапорту працівника правоохоронних органів ОСОБА_6 датованого 19 серпня 2013 року вбачається, що проведеними розшуковими заходами, було встановлено особу водія автомобіля «ВАЗ-2102», державний номерний знак НОМЕР_2, яким виявився ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою АДРЕСА_1, який свою причетність до вказаної дорожньо-транспортної пригоди заперечував.

Крім того працівник правоохоронних органів ОСОБА_6 в суді першої інстанції підтвердив свої пояснення викладені в рапорті та зазначив, що він перебував у добовому наряді, коли надійшла інформація, що сталося ДТП, йому дали мобільний номер потерпілого, він йому зателефонував, і потерпілий йому пояснив, що за кермом автомобіля «ВАЗ-2102» був молодий хлопець, який після ДТП втік з місця події, а автомобіль залишив на місці події, і на задньому склі автомобіля було оголошення, що автомобіль продається і вказані номери телефонів. Потерпілий надав йому номера телефонів, після чого він набрав на один з них, і йому відповів хлопець, по голосу було чути, що хлопець перебував у нетверезому стані. Він пояснив йому про те, що відбувається, а він відповів, що у нього ніколи не було такого автомобіля, і взагалі він знаходиться в м. Києві, і поклав слухавку, після чого він намагався ще дозвонитись до нього, але телефон був вимкнутий.

Письмові пояснення свідка ОСОБА_7 свідчать про те, що він 02 серпня 2013 року в 20 годин 25 хвилин, знаходився на вулиці Виконкомівська в районі будинку 12-А почув звук удару та повернувся в бік і побачив автомобіль «Лексус» та автомобіль «ВАЗ-2102», який після зіткнення з автомобілем «Лексус» рухався по вулиці Виконкомівська. Трохи проїхавши автомобіль «ВАЗ-2102» зупинився, із нього вибіг водій і побіг в сторону вулиці Шевченко.

Вищевказані пояснення потерпілого ОСОБА_5, свідка ОСОБА_7 та працівника міліції ОСОБА_6 підтверджені в суді першої інстанції.

Крім того свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердив, що хлопець, який вибігав з автомобіля «ВАЗ-2102», дуже був схожий на ОСОБА_2

Аналізом пояснень щодо обставин справи, наданих ОСОБА_2 при розгляді справи судом першої інстанції та в апеляційному суді, встановлено, що вказані пояснення є такими, що суперечать поясненням свідків.

Враховуючи надані ОСОБА_2 в судовому засіданні районного суду пояснення в частині того, що 02 серпня 2013 року, він знаходився за межами м. Дніпропетровська на відпочинку в АР Крим але не пам'ятає в якому саме місті, зокрема м. Алупка або в м. Алушта та проживав в пансіонаті, назву якого він також не пам'ятає, апеляційний суд не може прийняти в якості належного та допустимого доказу.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що на запит місцевого суду від 13 вересня 2013 року, отримано відповідь адміністратора пансіонату «Престиж», згідно якої ОСОБА_2 був заселений в пансіонат «Престиж» м. Алушта лише 03 серпня 2013 року і перебував в ньому п'ять днів, виїхав 08 серпня 2013 року, не може бути прийнята судом, в контексті ст. 251 КУпАП, оскільки відповідь адміністратора пансіонату, не засвідчена печаткою фізичної особи - підприємця, що викликає об'єктивні сумніви в її достовірності.

Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_2, в день та час зафіксовані в протоколі та постанові суду, не вчиняв інкримінованого йому адміністративного правопорушення, знаходився за межами міста, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Надання вищевказаних пояснень щодо обставин справи апеляційний суд розцінює як намагання апелянта ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

При цьому, апеляційним переглядом встановлено, що у ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, відсутні підстави давати неправдиві пояснення відносно обставин справи, їх пояснення є послідовними, логічними та переконливими, крім того, такі пояснення в повному обсязі узгоджуються з даними, що містяться в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави ставити під сумнів фактичні обставини, які випливають з документів, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, районний суд дослідив належним чином зібрані докази в їх сукупності, а також з'ясував всі обставини по справі, тобто дотримався вимог ст. ст. 251, 252, 279, 280 КУпАП.

Суд першої інстанції правильно і аргументовано виклав правову позицію по даній справі та на законних підставах визнав винного ОСОБА_2, у вчиненні даних адміністративних правопорушень.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову районного суду, без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2013 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач