Провадження № 33/772/341/2014
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1 КОПІЯ.
Доповідач: Аліфанов Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2014 року м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Аліфанов Ю.Б., за участю апелянта ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 8 вересня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 8 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп. на користь держави.

Як зазначено в постанові суду, 2.08.2014 року о 20:35 год. у с. Печера Тульчинського району ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи постанову суду необґрунтованою, просить її змінити, призначивши йому більш мяке адміністративне стягнення у виді штрафу. Зазначає, що судом першої інстанції при призначені йому адміністративного стягнення не було враховано всіх помякшуючих його відповідальність обставин, та невірно вказано його рік народження. Стверджує, що інспектором ВДАІ було порушено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України, затвердженої Наказом МВС України від 4.10.2013 року №950, а саме йому не було вручено екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, а також було порушено Інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС України та МОЗ України №400/666 від 9.09.2009 року, оскільки інспектором не було запропоновано йому пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів та не було його доставлено протягом двох годин до найближчого закладу охорони здоровя для проходження огляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, вважаю що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно положень пункту 7 статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Аналіз матеріалів справи про адміністративне правопорушення свідчить про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права та вимог закону щодо всебічного, повного і обєктивного зясування обставин кожної справи і вирішення її в точній відповідності з законом.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2№986636 від 2.08.2014 року, ОСОБА_2 2.08.2014 року о 20 год. 35 хв. в с. Печера Тульчинського району, керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Проте, судом, як це вбачається із постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 2.08.2014 року о 20:35 год. в с. Печера Тульчинського району, керував автомобілем НОМЕР_3, з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини).

Таким чином, постанова суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки судом визнано винним ОСОБА_2 за те, що він керував автомобілем з явними ознаками спяніння, тоді як протокол складено на ОСОБА_2 за те, що він керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків. В постанові суду також не зазначено, який саме пункт Правил дорожнього руху України порушив ОСОБА_2, що є обовязковим, оскільки норма частини 1 статті 130 КУпАП є бланкетною і відсилає до іншим нормативно-правових актів, тому в постанові суду необхідно обовязкового зазначати, який саме пункт Правил дорожнього руху України порушено.

Крім того, призначаючи ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів суд першої інстанції не дотримався вимог статті 33 КУпАП, згідно якої при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Із постанови суду вбачається, що судом не було встановлено жодної обставини, яка б обтяжувала відповідальність ОСОБА_2 В той же час, із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності (а.с.1), свою вину визнав (а.с.3).

Зважаючи на наведені порушення норм процесуального права, які є суттєвими, та неправильне застосування судом норм матеріального права, постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Як вбачається із матеріалів справи, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме те, що він 2.08.2014 року о 20 год. 35 хв. в с. Печера Тульчинського району, керував автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме різкий запах алкоголю з ротової порожнини, від проходження медичного огляду на стан спяніння в установленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, підтверджується матеріалами справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2№986636 від 2.08.2014 року та зазначеними в протоколі поясненнями ОСОБА_2 про те, що він вживав спиртні напої, після чого керував автомобілем, такого не повториться, їхати в лікарню або дути в прибор драгер відмовляється (а.с.2).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що йому не було вручено другий екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, чим було порушено його права, суд вважає необґрунтованими, оскільки спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_2 розписався про те, що зі змістом протоколу ознайомився, копію протоколу отримав (а.с.2).

Безпідставними є також доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що незважаючи на те, що він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, інспектор зобовязаний був запропонувати йому пройти огляд з використанням спеціальних технічних засобів та доставити його протягом двох годин до найближчого закладу охорони здоровя для проходження огляду, оскільки відповідно до положень ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного спяніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків. Огляд проводиться в закладах охорони здоровя лише у разі незгоди на проведення огляду на стан алкогольного спяніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами. Отже, оскільки ОСОБА_2 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, зазначені доводи апеляційної скарги є помилковими так як не ґрунтуються на вимогах закону.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При накладені адміністративного стягнення, суд враховує, що ОСОБА_2, вперше притягується до адміністративної відповідальності (а.с.1), вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на його утриманні перебуває його мати ОСОБА_3, інвалід ІІІ групи (а.с.14-15), клопотання ПП Озон про те, що підприємство має намір взяти ОСОБА_2 на посаду курєра з власним автомобілем та просить призначити ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с.16), відсутність обставин, які б обтяжували його відповідальність, а тому вважає, що необхідним і достатнім для нього буде стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, яке забезпечить виховання правопорушника та буде сприяти запобіганню вчиненню нових правопорушень.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.40-1, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 8 вересня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 36 гривень 54 копійки відповідно до ст.40-1 КУпАП та п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: