АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2014 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Марчука О.П., за участю ОСОБА_1, розглянув у відкритому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення № 33/777/337/14 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2014 року.

Даною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

Згідно постанови ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 14.09.2014 року о 01:15 годині по вул. Легоцького керував транспортним засобом марки "Шкода Фабія", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився ,чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КпАП України у вигляді 2 ( двох ) років позбавлення права керування транспортними засобами та сплатою судового збору у розмірі 36,54 грн. (тридцяти шести гривень 54 копійок).

В апеляції ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку для оскарження постанови суду. Вказує на те, що судом його не було повідомлено про дату і час судового засідання, в результаті чого позбавлено можливості викласти суду доводи на свій захист. Копію судового рішення отримав засобами поштового зв'язку лише 17.11.2014 року, що підтверджується доданим до апеляційної скарги конвертом. Вважає, що накладене судом стягнення належним чином не обгрунтовано. Зазначає, що в стані алкогольного сп'яніння не перебував, а пройти огляд інспектором ДАІ з застосуванням "трубки" відмовився з гігієнічних міркувань. Вказує на те, що складений щодо нього протокол про адміністративне правопорушення не отримував, з його змістом не ознайомлювався. Вважає, що судом не прийнято до уваги пояснення свідка ОСОБА_2, яка була присутня під час зупинки його транспортного засобу. Просить постанову Ужгородського міськрайонного суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи апелянта, прийшов до висновку, що апеляція ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 268 КпАП України копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Згідно матеріалів справи, копія постанови суду від 23.10.2014 року надіслана ОСОБА_1 лише 14.11.2014 року, про що свідчить відбиток календарного штемпеля на конверті. ( а.с. 18). Тобто, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано, а тому апеляційний суд приходить до переконання про слушність доводів апеляції про поважність причин пропуску строку на оскарження постанови.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог КпАП України дотримався в повному обсязі.

Так, суд вірно прийшов до висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

З установлених у судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 14.09.2014 року о 01:15 годині по вул. Легоцького керував транспортним засобом марки "Шкода Фабія", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, при цьому від проходження огляду для встановлення стану алкогольного сп'яніння відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Так, вина ОСОБА_1 підтверджується доказами по справі про адміністративне правопорушення, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ №442520 від 14.09.2014 року, складеним в присутності 2 свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4;

- поясненнями свідків, які відібрав інспектор ДПС групи ДПС ВДАІ з обслуговування м. Ужгорода УМВС України в Закарпатській області рядовий міліції ОСОБА_5;

- розпискою ОСОБА_2, яка зобов'язалась доставити автомобіль марки "Шкода Фабія", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по місцю проживання ОСОБА_1

Крім того, сам апелянт в поданій апеляцйній скарзі вказує на те, що з гігієнічних міркувань відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, який йому запропонувала уповноважена особа Державтоінспекції МВС. А тому доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження та не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 відмовився від підпису та пояснення в присутності свідків, а тому зміст протоколу про адміністративне правопорушення слід визнати таким, що відповідає вимогам ст. 256 КпАП України. За таких підстав, доводи апелянта про порушення його прав при складанні протоколу про адміністративне правопорушення суд визнає такими, що не заслуговують на увагу.

В матеріалах справи немає пояснень свідка ОСОБА_2 щодо події адміністративного правопорушення, а лише розписка про обов'язок доставити транспортний засіб, а тому доводи ОСОБА_1 про те, що суд не прийняв їх до уваги не підтверджені матеріалами справи.

Разом з тим, ст. 33 КпАП України передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КпАП України та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Застосовуючи адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, суд першої інстанції прийняте рішення не мотивував. Судом не враховано, що ОСОБА_1 є молодий за віком, вперше притягнений до адміністративної відповідальності.

З урахуванням вказаних обставин справи, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість пом'якшення накладеного на ОСОБА_1 стягнення, що відповідно до вимог ст. 294 КпАП України, зумовлює необхідність зміни постанови суду першої інстанції .

При накладенні адміністративного стягнення апеляційний суд, враховує характер вчиненого правопорушення, обставини його скоєння, особу порушника, який є молодим за віком, впершее притягується до адміністративної відповідальності. Урахувавши особу порушника, мету адміністративного стягнення, апеляційний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 слід пом'якшити адміністративне стягнення та застосувати стягнення у виді штрафу, що в даному випадку буде достатньою мірою відповідальності для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів, поваги до правил співжиття, забезпечить запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником , так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ :

поновити ОСОБА_1 строк для оскарження постанови суду .

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2014 року в частині накладеного стягнення змінити: накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 5000 ( п'яти тисяч) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає

Суддя: