Справа 729/1102/14
3/729/385/14 р.

П О С Т А Н О В А

07 жовтня 2014 р. суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області Булига Н.О., з участю секретаря Савости К. Ю., розглядаючи матеріали, які надійшли з Бобровицького ВДАІ (підпорядкованого УДАІ) при УМВС України в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України за ст.130 ч. 1, ст.122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

На початку судового засідання з розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 заявив відвід головуючій судді Булизі Н.О., обґрунтовуючи його тим, що потерпілим по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення є ОСОБА_3, який є чоловіком в.о. голови Бобровицького райсуду ОСОБА_4, а цей факт викликає сумнів у безсторонності головуючої по справі, оскільки вона є підлеглою за адміністративною посадою голові суду. Одночасно відносно ОСОБА_1 було складено ще два адмінпротоколи: за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130 та ст.122-4 КУпАП.

За таких обставин ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні висловили недовіру судді Булизі Н.О.

Вивчивши обставини, пов'язані з заявленим відводом судді, взявши до уваги заяву захисника ОСОБА_2, приходжу до наступного.

Адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130, ст.ст.122-4, 124 КУпАП, у відповідності до вимог закону, з застосуванням автоматизованої системи розподілу справ, були розподілені судді Булизі Н.О. Постановою від 23.09.2014 року адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст.130, ст.122-4 та ст.124 КУпАП суддею об»єднані в одне провадження.

Кодекс України про адміністративні правопорушення фактично не передбачає процесуальних норм, які регламентують порядок розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді і, відповідно, не передбачають порядку розгляду заяви про відвід.

Між тим, згідно з ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, кожна людина має право при визначенні її громадянських прав і обов'язків або будь-якого кримінального обвинувачення проти неї на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного терміну незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий

розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Зазначені обставини свідчать про наявність прогалин в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід і порядку розгляду заяви про відвід.

Тому, враховуючи викладене, позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника, які вважають, що суддя Булига Н.О. в процесі ухвалення рішення може бути залежною від в.о. голови Бобровицького суду, чоловік якої є потерпілим по справі про адмінправопорушення, і у них виникають сумніви щодо неупередженого та справедливого суду, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним буде направлення справи до суду вищої інстанції для визначення підсудності.

Згідно ст.5 Кодексу суддівської етики, незалежність судді під час здійснення правосуддя є передумовою дії принципу верховенства права та невід»ємною складовою справедливого суду.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 04.11.1950 року, ст. 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. ст.130 ч. 1, ст.122-4, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення направити до Апеляційного суду Чернігівської області для визначення підсудності.

Суддя Бобровицького районного суду Н.О.Булига