АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/614 /14 Суддя районного суду: Алтухова О.Ю.
Справа № 645/8313/14-п Доповідач Цілюрик В.П.
Категорія:ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2014 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П. за участю представника особи, у відношенні якої винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, іншого учасника дорожньо-транспортної події - ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкова адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, 08.10.1960 р. н., громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП, -

встановив:

Вказаною постановою ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмір 340 гривень та стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 36 гривень 54 копійки.

Судом було встановлено, що 19.06.2014 року, приблизно о 10 годині 20 хвилин в м. Харкові ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Рибалко, та на перехресті з бульваром ОСОБА_5 не виконав вимоги знаку 2.1. не дав дорогу автомобілю Аydi А4, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, сталося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду.

Приймаючи таке, рішення суд першої інстанції встановив в діях водія ОСОБА_4 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і при накладенні стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та вважав необхідним та достатнім для виховання ОСОБА_4 і запобігання скоєння ним нових правопорушень, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Не погодившись з зазначеною постановою ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.10.2014 року скасувати та закрити провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що на його думку судом першої інстанції безпідставно визнано його винним у вчиненні дорожньо-транспортної події (ДТП), оскільки з постанови вбачається, що суд взагалі не дослідив матеріали справи та дійсні обставини, що виникли при ДТП. На його думку в оскаржуваній постанові не міститься опису обставин адміністративного правопорушення, установлених судом, не вказано, який саме пункт Правил дорожнього руху України ним порушено, а мається лише посилання на обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім того апелянт зазначив, що судом не досліджувались його пояснення та пояснення свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Автор апеляційної скарги вважає, що і у діях ОСОБА_2 є невідповідність вимогам Правил дорожнього руху України, і наявність обопільної вини учасників ДТП підтверджується доказами: схемою місця ДТП від 19.08.2014 року та поясненнях свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7

Крім того автор апеляційної скарги вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не вказані свідки, не зазначено суті правопорушення, та конкретні пункти Правил дорожнього руху України, які ним порушені.

Також в обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що розгляд справи відбувся у його відсутності і його належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи, у звязку з чим він був позбавлений можливості давати суду пояснення, заявляти клопотання.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу, та зазначила, що ОСОБА_4 визнає свою вину, але вважає, що суд першої інстанції повинен був встановити і вину іншого учасника ДТП ОСОБА_2, вислухавши ОСОБА_2 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, та вважали постанову місцевого суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2№ 175666 від 19.09.2014 року та постанови судді суду першої інстанції вбачається, що 19.06.2014 року, приблизно о 10 годині 20 хвилин в м. Харкові ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався по вул. Рибалко та на перехресті з б. ОСОБА_5 не виконав вимоги знаку 2.1. не дав дорогу автомобілю НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2, який рухався по головній дорозі, сталося зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження, заподіяно матеріальну шкоду.

Апеляційний суд вважає, що вказаний протокол складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, так як у ньому викладені обставини адміністративного правопорушення. Відсутність у протоколі лише посилання на п. 16.11. Правил дорожнього руху України не свідчить про те, що суд першої інстанції не мав можливості розглянути справу по суті, оскільки фактичні обставини адміністративного правопорушення в ньому викладені в повній мірі.

Крім того, не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення прізвищ свідків не впливає на правильність рішення суду першої інстанції, оскільки до протоколу були надані їх письмові пояснення, які були предметом дослідження суду першої інстанції, і оцінка цим свідченням дана у постанові суду.

Суддею приймались заходи що до виклику ОСОБА_4 у судове засідання за адресою, вказаною ним особисто (а.с. 3), але у звязку з неприбуттям його на поштове відділення для отримання судової повістки (а.с. 17, 18, 19), судове засідання було проведено без його участі. Судом прийнято рішення про наявність вини ОСОБА_4 на підставі дослідження обставин справи, з посиланням на докази. Висновок про винуватість останнього підтверджений протоколом про адміністративне правопорушення від 19.09.2014 року, схемою дорожньо-транспортної події, поясненнями вказаних вище свідків.

При цьому апеляційний суд вважає необхідним відмітити, що сам ОСОБА_8 не заперечує своє вини, а його пояснення, які він давав працівникам міліції (а.с. 3) щодо обставин ДТП суперечать змісту викладу цих обставин у його апеляційній скарзі в частині моменту виявлення ним автомобіля під керуванням ОСОБА_2, що є підставою для їх критичної оцінки в цій частині.

Апеляційний суд вважає також хибними посилання апелянта на те, що постанова суду не містить обставин адміністративного правопорушення, установлених судом, оскільки це спростовується змістом оскаржуваємої постанови, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Стосовно посилань апелянта на необхідність встановлення наявності також вини іншого водія ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд першої інстанції не мав повноважень вирішувати це питання, оскільки відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Разом з тим апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що питання про встановлення наявності вини в діях водія ОСОБА_2 апелянт може вирішувати в передбаченому законом порядку.

За наявності викладених вище обставин, місцевий суд обґрунтовано дійшов до висновку про винність ОСОБА_4 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наклав на нього стягнення в межах санкції цієї правової норми з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від15 жовтня 2014 року у відношенні ОСОБА_4 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_9