П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2014 року Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відносно ОСОБА_1, про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшли матеріали з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві відносно ОСОБА_1, про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не зявилася, про причини неявки не повідомила, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейськго суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 245, 252 КУпАП, висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і обєктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до пложень ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу цей факт фіксується поясненнями свідків такої відмови або відеозаписом, а також відповідним записом у протоколі.

Як бучається з протоколу про адміністративне правопорушення, у супереч ст. 256 КУпАП останній не істить, відомості про рік народження, адресу місця проживання, розміру заборітку порушника та інше.

В свою чергу, суд враховує той факт, що з протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що ОСОБА_1 відмовився від його підписання, однак з акту про неявку на вручення для ознайомлення та підписання протоколу адміністративного правопорушення слідує, що для його отримання, у супереч норм ст. 256 КУпАП, викликалася не особисто особа, відносно якої він складений, а не визначена фізична особа, яка являється посадовою особою ТОВ.

Копію акту вцілому взагалі не надано, а приєдено лише окремі його аркуші.

Серед іншого, з направлених до суду матеріалів не можливо достовірно встановити факт того, що ОСОБА_1, працює на посаді директора ТОВ СТАРПАРТС та взагалі будь-які дані, які б дали змогу прийти до висновку, що існує таке товариство, оскільки матеріали справи містять тільки протокол про адмінстративне правопорушення та копію акту.

В свою чергу, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки.

Однак, зазначених вимог Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) та норм ст. 256 КУпАП при оформлені даного адміністративного матеріалу дотримано не було.

Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини зобов'язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Аналізуючи клопотання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про витребування матеріалів, суд вважає його такими, що має сумнівну основу, оскільки воно не містить жодного посилання на норми КУпАП, при його обгрунтувані, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

З урахуванням викладеного, суд позбавлений можливості надати оцінку в частині доведеності чи недоведеності обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення, у зв'язку із чим, приходить до висновку про необхідність повернення справи для дооформлення, під час якого необхідно всебічно, повно, і об'єктивно з'ясувати всі обставини, що мають значення для прийняття правильного рішення, після чого, за наявності до того законних підстав, направити до суду.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва дана справа уже поверталася для доофрмлення для усенення вказаних порушень, однак посадовими особами дане судове рішення було грубо проігноровано.

В той час, як ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Підстав для закриття провадження по справі, на даний час, суд, виходячи з норм ст.ст. 38, 247 КУпАП та ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, не вбачає, оскільки дана процесуальна дія не дасть змоги забезпечити виконання норм ст. ст. 1, 6, 7, 23 КУпАП.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, Конвенцією про захист прав і основоположних свобод людини, ст.ст. 1, 6, 7, 23, 38, 163-1, 221, 245, 247, 252, 256, 277, 278, 283 КУпАП, суд, -

п о с т ан о в и в :

Адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1, про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення, - повернути до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві для усунення вищевиявлених судом недоліків та виконання вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Роз"яснити посадовим особам Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, що навмисне невиконання службовою особою постанови суду або здійснення перешкод у її виконанні тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Постанова оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення (постанову), передбачене частиною першої статті 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

С у д д я : ОСОБА_2