Провадження № 3/537/298/2014
Справа № 537/1803/14-п
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2014 Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1., розглянувши матеріали, які надійшли з територіального Державної інспекції з питань праці у Полтавській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого директором ТОВ «Поліграфічна компанія «Поліком»

за ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення;-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 16-03-25/51 від 18.03.2014 року, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді директора ТОВ «Поліграфічна компанія «Поліком», не прийняв всіх необхідних мір та заходів для забезпечення нормативу для працевлаштування інвалідів. Згідно строчки 1 звіту «Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2013 рік» середньооблікова кількість штатних працівників особового складу становить 10 осіб. Кількість інвалідів штатних працівників які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» становить 1 інвалід штатний працівників. При цьому згідно строчки 2 даного звіту в 2013 році на підприємстві працівники, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність не працювали.

У відкритому судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину в інкримінованому йому адміністративному правопорушенні не визнав взагалі, пояснивши суду, що ним створено одне робоче місце для інвалідів - збиральник паперових виробів і протягом 2013 року, щомісячно подає звіти до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості з інформацією необхідною для організації працевлаштування інвалідів, він не відмовляє у працевлаштуванні інвалідів, однак жодного інваліда йому не було направлено для працевлаштування. Саме він не має ні можливості, ні обовязку проводити пошук інваліда на вакантне місце іншим способом.

Системний аналіз особистих пояснень ОСОБА_2, матеріалів адміністративної справи, а саме протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів даних ОСОБА_2 до письмового пояснення, дає суду підставу вважати, що в діях ОСОБА_2, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути піданний заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Виходячи зі змісту вимог ст. 252 КУпАП не може бути належним доказом протокол про адміністративне правопорушення № 16-03-25/51 від 18 березня 2014 року, оскільки дані зазначені в протоколі не спростовують пояснень ОСОБА_2, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Крім того, суду не надано доказів, що ОСОБА_2 порушував в своїй діяльності вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», які б свідчили про перешкоджання ним працевлаштуванню інвалідів. При цьому, звіт до фонду інвалідів фінансове управління надавали своєчасно, і вказували на норматив робочих місць для інвалідів.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частина 1 ст. 19 ЗУ "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Доказів того, що ОСОБА_2 було відмовлено у працевлаштуванні інваліда матеріал не містить, натомість надані докази про створення одного робочого місця для інваліда, яке існувало протягом 2013 року, що також підтверджується довідкою виданою Кременчуцьким міськрайонного центру зайнятості від 18.04.2013 року за вих..№ 2218.

Диспозицією частини 2 ст. 188 -1 КУпАП встановлено, що невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів, несе за собою адміністративну відповідальність.

Як встановлено в судовому засіданні норматив у кількості 1 робочого місця на підприємстві директором ОСОБА_2 виконано, а сам факт відсутність працівника інваліда на цьому робочому місці на час перевірки не може бути підставою для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 188-1 КУпАП.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення № 16-03-25/51 від 18.03.2014 року, приходить до переконання, що головний державний інспектор праці не довів, що ОСОБА_2, вчинив адміністративне правопорушення та, що в його діях є склад адміністративного правопорушення передбаченого, ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому у суду є всі законні підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, 247, 251, 252, 279-280, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення в порядку ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Копії постанови надіслати до територіальної Державної інспекції з питань праці у Полтавській області та ОСОБА_2

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги, протесту прокурора до Апеляційного суду Полтавської області через місцевий суд.

Суддя : Степура А.А.