Справа № 456/1386/14-п Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 33/783/284/14 Доповідач: Данко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Апеляційний суду Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1,

розглянувши в приміщенні апеляційного суду Львівської області в м. Львові, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 Маряна Федоровича на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2014 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Стрийського міськрайоннного суду Львівської області від 14 травня 2014 року

ХРОМЯКА Маряна Федоровича,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2

Стрийського району Львівської області,

Громадянина України, українця,

одруженого, не працюючого,

25.12.2013 р. притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП

визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених:

ст.124 КУпАП і накладеного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк шість місяців;

ч.2 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу,

згідно зі ст.36 КУпАП призначено остаточне покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Так, ОСОБА_3 20.03.2014 р., близько 14год. 45 хв., в с. Горішнє Стрийського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Ауді А8», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечну швидкість руху, не справився з керуванням автомобіля та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді металевої огорожі, внаслідок чого транспортний засіб та металева огорожа отримали пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.9а, 12.1 Правил дорожнього руху України.

На постанову адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у діях його підзахисного складу правопорушення. Вважає, що рішення судді прийняте без урахування всіх фактичних обставин справи, а зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду справи докази, не є достатніми для визнання винуватості ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного правопорушення.

Зокрема покликається на те, що протокол серії АБ2 № 321735 про адміністративне правопорушення не може вважатися належним та допустимим доказом з наступних підстав. У відповідності до п.4.3 Наказу МВС України від 26.02.2009 N 77 «Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» при вчиненні особою будь-якого з порушень, передбачених ч.1-ч.7 ст.121, ч.1, ч.2 ст.128 та ч.1, ч.2, ч.3 ст.130 КУпАП, за кожне порушення складається окремий протокол про адміністративне правопорушення. Тобто, працівником ДАІ порушено порядок складання протоколу про адміністративне правопорушення, визначених в ст.ст.254-256 КУпАП, оскільки на кожне правопорушення складається окремий протокол.

Апелянт зазначає, що згідно зі ст.266 КУпАП особи, які керують транспортним засобом, і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного спяніння чи іншого спяніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами. А відповідно до ст.265-2 КУпАП працівник ДАІ тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку. Таким чином, після виявлення, на його думку, ознак спяніння, інспектор Чернишов С.В. був зобовязаний відсторонити громадянина ОСОБА_3 від керування транспортним засобом, провести огляд на стан спяніння на місці зупинки з використанням технічного засобу. А після отримання підтвердження або спростування звинувачень у керуванні автомобілем в нетверезому стані, інспектор Чернишов С.В. мав прийняти кінцеве рішення затримувати транспортний засіб чи відпускати громадянина ОСОБА_3 Однак у порушення вимог законодавства, інспектор Чернишов С.В., провівши огляд на місці зупинки, особисто сів за кермо автомобіля, що йому не належить, та доставив його в сусідній населений пункт.

Таким чином, у порушення вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 не доведений факт керування ним автомобілем у стані алкогольного спяніння, чи ухилення від проходження медичного огляду для встановлення наявності (відсутності) стану алкогольного спяніння. Отже, в основу обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення покладено докази, які не відповідають вимогам закону, а тому не можуть бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому вина ОСОБА_3 матеріалами справи та зібраними по справі доказами не доведена.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку й навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АБ2 321734 від 20.03.2013 р. (а.с.3); результатом тесту на стан алкогольного спяніння «Драгер» (а.с.2), схемою місця ДТП (а.с.7), поясненнями ОСОБА_4 (а.с.5); рапортом інспектора ВДАІ Стрийського MB у Львівській області (а.с.8), поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_6 (а.с.8-9), постановою судді Стрийського міськрайонного суду від 25.12.2013 (а.с.4), а також показаннями свідка ОСОБА_7 (інспектор ДАІ, який складав протокол про адміністративне правопорушення) у судовому засіданні про те, що на місці ДТП він застав людей, які вказали на ОСОБА_3, як на водія, який керував вказаним автомобілем і був у нетверезому стані. В протокол вписав свідків події ОСОБА_6Д та ОСОБА_5, які також вказали на ОСОБА_3, як на особу яка керувала вищевказаним транспортним засобом, і скоїла ДТП, та була у нетверезому стані. ОСОБА_3 на його пропозицію продув алкотестер «Драгер» який показав 1,12 проміле, на місці ДТП не вказував про існування іншого водія який ніби то керував його автомобілем та вчинив дане ДТП, про що міг зазначити в протоколі або в окремому поясненні. Крім того, оскільки . керував транспортним засобом «Ауді А8» без посвідчення водія та реєстраційного документу, то відносно нього було складено протокол за ч.1 ст.126 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності. Оскільки ОСОБА_3 визнав вину за цією статтею та оплатив штраф. Також пояснив, що за вчинення двох правопорушень, які розглядаються одним органом складається один протокол. Транспортування транспортного засобу до місця проживання правопорушника здійснювалось працівником ДАІ за згодою правопорушника ОСОБА_3, оскільки автомобіль був на ходу і необхідності викликати евакуатор не було; свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у судовому засіданні про те, що 20.03.2014 р., близько 14 год. 45 хв., у с. Горішнє Стрийського району транспортний засіб марки «Ауді А 8», номерний знак «ВС 3466 СВ» здійснив наїзд на перешкоду у вигляді металевої огорожі. За кермом сидів, як їм пізніше стало відомо, водій ОСОБА_3, на якого вони вказали працівникам ДАІ після їхнього приїзду. ОСОБА_3 не заперечував того, що саме він сидів за кермом автомобіля, добровільно продув алкотестер, який показав 1,12 проміле, про що вони підписались в протоколі та написали пояснення на окремому аркуші.

При цьому суддя дав критичну оцінку показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про те, що за кермом автомобіля «Ауді» під час дорожньо-транспортної пригоди був не ОСОБА_3

Викладені в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд до уваги не бере як безпідставні.

За змістом ст.124 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна.

За змістом ч.2 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного спяніння повторно протягом року з часу вчинення аналогічного право рушення.

Оскільки ОСОБА_3, 20.03.2014 р., близько 14год. 45 хв., в с. Горішнє Стрийського району Львівської області, керуючи автомобілем марки «Ауді А8», номерний знак НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, не вибрав безпечну швидкість руху, не справився з керуванням автомобіля та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді металевої огорожі, внаслідок чого транспортний засіб та металева огорожа отримали пошкодження, чим порушив вимоги п.п.2.9а, 12.1 Правил дорожнього руху України, то суддя правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_3 складів правопорушень, передбачених ст.124 та ч.2 ст.130 КУпАП. (оскільки він керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння протягом року аналогічного правопорушення).

Твердження в апеляційній скарзі на поверховість розгляду справи, суперечливість та неповноту матеріалів справи, а також неврахування судом його пояснень, спростовуються сукупністю зібраних у справі та наведених у постанові зазначених вище доказів на підтвердження винності ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення. При цьому суддя в постанові мотивував, чому не бере до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та поклав в основу постанови об'єктивні докази, досліджені в судовому засіданні.

Викладені в апеляційній скарзі доводи щодо відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.2 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере як безпідставні, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність апеляційної скарги.

Постанова судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2014 року щодо ОСОБА_3 є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Також немає підстав для закриття провадження у справі з тих підстав, що на час розгляду справи апеляційним судом, закінчилися строки, передбачені ст.38 КУпАП, оскільки апеляційний суд перевіряє правильність прийнятого рішення судом першої інстанції, адміністративне стягнення суддю районного суду було накладене на ОСОБА_3 у встановлені законодавством строки.

Твердження апелянта про те, що порушено порядок накладення адміністративного стягнення за вчинення двох адміністративних правопорушень, є безпідставними, оскільки рішення прийнято з дотриманням вимог ст.36 КУпАП.

Керуючись ст.ст.8, 294 КУпАП, апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2014 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 Маряна Федоровича за ст.124 та ч.2 ст.130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Данко