Справа №482/1276/14-п П О С Т А Н О В А
Іменем України
25 липня 2014 року м. Нова Одеса
Суддя Новоодеського районного суду Миколаївської області Гажа О.П., з участю ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли від начальника ВДАІ Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, в скоєні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.2 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколом АВ2 №635798 від 08.06.2014 року, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 08 червня 2014 року, близько 09 години 15 хвилин, в житловому масиві Совіньон, що знаходиться в с. Мізікевича, Овідіопольського району, Одеської області, по вул. Набережній,4 повторно, протягом року, керував автомобілем «Пежо-305», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння і в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на факт вживання алкоголю, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130ч.2 КУпАП.
ОСОБА_1 в суді не визнав своєї вини у скоєнні вказаного правопорушення. В заперечення висунутих йому обвинувачень, ОСОБА_1 пояснив, що автомобілем не керував, а приїхав цього ранку до торгівельного центру, розташованого в вищезазначеному житловому масиві, купив собі пляшку пива ємністю 1 літр та інші продукти. Після купівлі зазначеного краму, відразу в магазині почав вживати пиво, поскільки не планував кермувати автомобілем в подальшому, так як мав намір після втамування спраги пивом, повертатися на будівельний обєкт, який розташований в цьому ж ж/м Совіньон, на якому він працює. Зазначив, що в той час, коли він намагався покласти до салону автомобіля покупки, то до нього підішли працівники міліції та охоронці житлового комплексу і почали висувати йому обвинувачення в тому, що він управляв транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Заявив, що коли він з не погодився з висунутим йому обвинуваченням, то вони склали на нього протокол про відмову від проходження медогляду на стан спяніння. Також заявив, що на місці складання протоколу, працівники міліції не пропонували йому проходити медогляд на стан спяніння, а пропонували їхати до найближчого закладу охорони здоровя, з чим він не був згодний. Пояснив, що питав в інспектора ДАІ про можливість продуття ним спецприладу Алкотестер для зясування його стану, на що йому інспектор відповів, що при собі цього приладу не має. Свою згоду, викладену в окремому поясненні до протоколу стосовно вживання ним в цей день алкогольних напоїв, пояснив тим, що він мав на увазі те, що перед тим, як вийти з магазину, він вживав пиво. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1М, просив суд справу закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
З досліджених в судовому засіданні обставин вбачається, що ОСОБА_1 обвинувачується у відмові в проходженні медогляду на стан спяніння під час керування ним автомобілем, але правопорушник в суді заперечує свою вину у скоєнні цього правопорушення.
Статтею 130 ч.2 КупАП передбачена адміністративна відповідальність водіїв за повторне, протягом року керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Склад правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП, у скоєні якого обвинувачується ОСОБА_1 передбачає обовязкову наявність умислу обєктивної сторони складу цього правопорушення, доказів наявності якого суду не надано.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши інші обставини справи, суд приходить до висновку, що його вина у вчиненні цього правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не доведена, а тому справа підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу цього адміністративного правопорушення.
Так, з досліджених в судовому засіданні обставин однозначно не вбачається і не доведено належними доказами, що ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння і саме під час такого керування транспортним засобом був виявлений працівниками міліції.
ОСОБА_1 не заперечуючи факту вживання ним пива, разом з тим заперечує факт керування ним автомобілем у стані спяніння, заявляючи, що працівники міліції підійшли до нього в той час, коли його автомобіль стояв на стоянці біля торговельного центру, а він здійснював покупки у цьому центрі і вжив там пиво і не мав наміру після цього керувати своїм автомобілем. Ці пояснення ОСОБА_1 узгоджуються з доданими до протоколу письмовими поясненнями свідків.
Суд зазначає, що працівником ДАІ, який складав протокол у відношенні ОСОБА_1 по ст.130ч.2 КУпАП, не було зібрано доказів того, що останній саме керував автомобілем у стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження медогляду у визначеному законом порядку.
Як вбачається з обставин справи, зазначені в протоколі свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3, підтвердили тільки факт відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду та від надання ним пояснень і підпису протоколу. Свідками того, що ОСОБА_1 керував автомобілем у стані алкогольного спяніння ці особи не були, так само, як і не були вони свідками того, що працівник ДАІ пропонував ОСОБА_1 на місці зупинки пройти у встановленому законом порядку огляд на стан спяніння, від проходження якого водій ОСОБА_4 нібито відмовився.
Наявність одного лише протоколу про адміністративне правопорушення, де зазначено порушення ПДР України, при заперечені своєї вини водієм, за відсутності інших належних та допустимих доказів, не може бути доказом скоєного ОСОБА_1 порушення ПДР.
Суд зазначає, що одні лише пояснення свідків про відмову ОСОБА_1 від проходження медогляду, без доказів керування ним автомобілем у цьому стані, не можуть бути достатніми доказами вини останнього у скоєні правопорушення, передбаченого ст.130ч.2 КУпАП.
Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.
Усі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 суд трактує на користь обвинуваченого.
Доведення вини особи у скоєнні правопорушення та доведення всіх інших обставин події цього правопорушення, що мали місце, покладено на працівників органів ДАІ, на яких в даному випадку лежить обовязок по виявленню правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що такої вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП не доведено і в судовому засіданні не встановлено доказів такої вини в порушені ним ПДР України.
Крім того, суд зазначає, що працівниками ДАІ було порушено вимоги ст.266 КУпАП та п. 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 17.12.2008 року за №1103, згідно якого огляд на стан спяніння в медичних закладах проводиться у разі відмови правопорушника від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або у випадку незгоди з його результатами.
В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 дійсно перебував за кермом автомобіля та дійсно керував своїм транспортним засобом у стані спяніння, та відсутні докази того, що ОСОБА_1 перед тим, як пропонувати пройти медичне обстеження в найближчому закладі охорони здоровя, було запропоновано пройти медичний огляд на місці зупинки його транспортного засобу за допомогою технічних засобів, що є прямим порушенням вимог ст. 266 КупАП, а відповідно до ч.5 зазначеної статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Враховуючи, що було порушено порядок проведення медогляду, а факти, досліджені в суді та викладені в протоколі, достовірно не підтверджують вини ОСОБА_1 саме у керуванні ним транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та у відмові від проходження медичного огляду на стан спяніння в передбаченому законом порядку, тобто у порушенні ним п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, тому суд всі ці сумніви щодо вини ОСОБА_1 тлумачить на його користь і приходить до висновку, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 2 КУпАП.
Тому, за таких обставин, при відсутності доказів вини правопорушника, не вбачаючи в діянні ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, справу у відношенні нього слід закрити на підставі ст.247п.1 КУпаП.
Керуючись ст.ст.221, 247 п.1, 248-249, 252, 276, 280, 283-284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В :
Закрити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, за відсутністю в його діях складу правопорушення передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП.
Постанова судді набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора на цю постанову, якщо таку скаргу або протест не було подано.
Постанова судді може бути оскаржена або опротестована прокурором протягом 10 днів з дня її винесення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області.
Суддя: