АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором відділення "Центральне" АТ "ОТП Банк", який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1190 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1190 грн.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 не виконав законні вимоги державного виконавця.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушеннями норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, державному виконавцю на законних підставах було повернуто без виконання постанову про арешт коштів, котра не відповідала вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки в резолютивній частині постанови не було зазначено повне найменування банку, як юридичної особи, якій постанова надсилалась для виконання, при цьому поточний рахунок підприємства, що підлягав накладенню арешту, в постанові був вказаний неправильно.

Провадження № 33/774/104/14 Головуючий у першій інстанції: Гончаров О.В.

Категорія: ст. 188-13 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Допитаний в суді апеляційної інстанції старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Сивокозов О.М. пояснив, що дії державного виконавця в частині винесення постанови про арешт коштів та направлення її для виконання до установи банку, були законними і банк не мав права повертати таку постанову без виконання.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість постанови місцевого суду є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 03 грудня 2013 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 - 256 КУпАП; постановою про арешт коштів боржника від 19 вересня 2013 року; копією супровідного листа про направлення на адресу АТ "ОТП Банк" для виконання постанови про арешт коштів боржника від 19 вересня 2013 року та ксерокопією поштового відправлення, яке підтверджує факт отримання представником банку вказаної постанови 25 вересня 2013 року; спільним листом керуючого відділенням "Центральне" АТ "ОТП Банк" в м. Дніпропетровськ ОСОБА_1 та начальника відділу з обслуговування клієнтів даного відділення ОСОБА_5 від 01 жовтня 2013 року про повернення постанови про арешт коштів боржника; вимогою державного виконавця від 27 листопада 2013 року; спільним листом керуючого відділенням "Центральне" АТ "ОТП Банк" в м. Дніпропетровськ ОСОБА_1 та начальника відділу з обслуговування клієнтів даного відділення ОСОБА_5 від 02 грудня 2013 року; іншими фактичними даними.

З дотриманням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП докази, що містяться в матеріалах справи, судом першої інстанції були перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП.

Давши правильний аналіз чинному законодавству України, яким регламентується порядок накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, а також порядок виконання постанов про арешт грошових коштів, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що вимога державного виконавця, в частині виконання постанови про арешт коштів, яку ОСОБА_1 не виконав, була законною.

Погоджуючись з висновком місцевого суду про законність вимоги державного виконавця, апеляційний суд враховує той факт, що відомості про номер банківського рахунку боржника державним виконавцем були взяті з інформації Державної податкової служби України.

Також, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що чинним законодавством України не передбачено випадків, за яких банківська установа може залишити без виконання законні вимоги державного виконавця, які у відповідності до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" є обов'язковими для виконання, а тим більше, давати документам виконавчого провадження правову оцінку.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи ОСОБА_1 в обґрунтування відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, які є ідентичними доводам його апеляційної скарги, були предметом дослідження районним судом, котрий, належним чином мотивувавши своє рішення, об'єктивно встановив їх необґрунтованість.

Отже, правильно з'ясувавши всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_1 правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1190 гривень, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач