АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2013 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, -

в с т а н о в и в :

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на ньогоадміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху України, що призвело до здійснення наїзду причепом на громадянку ОСОБА_2, внаслідок чого остання отримала фізичний біль.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій,згідно доводів апеляційної скарги, фактично просить змінити постанову місцевого суду в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

__________________________________________________________________

Провадження № 33/774/840/13 Головуючий у першій інстанції: Тимченко С.О.

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вказує на необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки при накладенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевий суд не врахував обставини ДТП, характер правопорушення, особу порушника.Так, апелянт є пенсіонером і інвалідом 3 групи, його дружина також пенсіонера і вони мають на утриманні малолітню доньку. При цьому, ОСОБА_1 вказує на те, що наїзд на потерпілу мав місце оскільки вона раптово вийшла на проїзну частину дороги.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції,вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скаргапідлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові місцевого суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами і як вбачається з доводів апеляційної скарги, правопорушником не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що місцевий суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що пом'якшують та обтяжують відповідальність апелянта, були враховані судом при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

Як встановлено апеляційним переглядом, суд першої інстанції взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, судом не було обговорено і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

З урахуванням обставини, за яких ОСОБА_1 здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_2, які полягають в тому, що остання в районі торгівельних місць раптово вийшла на проїзну частину дороги, апеляційний суд приходить до висновку, що характер вчиненого апелянтом правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами, аступінь вини ОСОБА_1, на переконання суду апеляційної інстанції, виражається в формі необережності, оскільки правопорушникне передбачав можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити.

Також, при вирішенні питання про пом'якшення накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції враховує те, що після наїзду на ОСОБА_2 правопорушник надав їй необхідну допомогу, що вбачається з письмових пояснень останньої, які знаходяться в матеріалах справи і пропонував потерпілій доставити її до медичного закладу, на що вона відмовилась і самостійно залишила місце ДТП.

При цьому, внаслідок наїзду потерпіла не отримала будь-яких тілесних ушкоджень, а лише фізичний біль.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2013 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач