АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 грудня 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 29,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи особою, яка протягом року двічі піддавалась адміністративному стягненню за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 04 грудня 2014 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях

Провадження № 33/774/903/14 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 3 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП. Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду, при цьому копія постанови суду апелянту не направлялась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт вказує на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів його вини у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та подана апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як направлення ОСОБА_1, так і отримання ним судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення на адресу ОСОБА_1 копії постанови суду відносно нього, в порядку ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Вищевикладені обставини свідчать про грубе порушення районним судом прав особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Як встановлено апеляційним переглядом, в порушення вищезазначених вимог закону, районний суд взагалі не зясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки викладені в постанові висновки суду обєктивно не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

В постанові суду зазначено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується, в тому числі, рапортом працівника ДАІ та письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Однак, дослідивши вищезазначені докази у справі, апеляційний суд приходить до висновку про неможливість їх прийняття в якості належних та допустимих, в контексті ст. 251 КУпАП.

Так, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 13 червня 2014 року, складеному відносно ОСОБА_1, подія інкримінованого йому правопорушення мала місце 13 червня 2014 року о 04 годині 40 хвилин.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що вони 14 червня 2014 року стали свідками відмови водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та зазначені пояснення свідків містять істотні протиріччя щодо дати вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що виключає можливість прийняття таких пояснень в якості належних та допустимих доказів у справі.

З рапорту працівника ДАІ ОСОБА_6 взагалі не вбачається дати та часу зупинки ним автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1, з чого слідує висновок про те, що даний рапорт не може бути доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, оскільки, враховуючи вимоги ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви, щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь, прийняти законне та обґрунтоване рішення виключно на підставі протоколу про адміністративне правопорушення неможливо.

З огляду на викладене, постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою і безумовно підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 139 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років з оплатним вилученням транспортного засобу.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3