Справа № 658/2693/14-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року суддя Каховського міськрайонного суду Херсонської області Марків Т.А., розглянувши матеріали, які надійшли від територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонської області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, начальника комунального виробничого управління Каховський водоканал, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, б. № 16,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,

встановив:

22 квітня 2014 року при проведенні позапланової первинної перевірки додержання законодавства про працю, загальнообовязкове державне соціальне страхування КВУ Каховводоканал у період з 01 січня 2013 року по 22 квітня 2014 року встановлено порушення:

- вимоги п. 2.1 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58. Так наприклад, в трудових книжках працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у відповідних розділах не здійснено запис українською та російською мовами;

- вимоги абз. 3 п. 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58. На підприємстві в книзі обліку руху трудових книжок не зареєстровано вкладиші та другі трудові книжки працівників. Так, в книзі не зареєстровано трудові книжки працівників ОСОБА_5П, ОСОБА_2, ОСОБА_3;

- вимоги ч. 4 ст. 79 КЗпП України. Графік черговості відпусток не доведений до відома всіх працівників;

- вимоги ч. 8 ст. 79 КЗпП України. Відкликання із щорічної відпустки на підприємстві здійснюється не з підстав прямо передбачених в трудовому законодавстві. Так, наприклад ОСОБА_6 наказом від 24 березня 2014 року № 48-в було надано щорічну основну відпустку з 06 квітня 2014 року, а наказом від 07 квітня 2014 року № 47-к працівника було відкликано з відпустки з причин виконання обовязків машиніста насосних установок на час щорічної відпустки іншого працівника;

- вимоги ч. 4 ст. 115 КЗпП України. Заробітну плату на час щорічної відпустки працівнику ОСОБА_7 не виплачено за три дні до відпустки;

- вимоги ч. 2 ст. 47 КЗпП України. При звільненні працівників з ініціативи власника, їм не видається копія наказу про звільнення. Так, наприклад працівника ОСОБА_8 було звільнено з ініціативи власника за п. 1 ст. 40 КЗпП України 13 грудня 2013 року, проте копію наказу про його звільнення працівнику не видано в день звільнення;

- вимоги ст. 142 КЗпП України. На підприємстві Правила внутрішнього трудового розпорядку не затвердженого трудовим колективом;

- вимоги ст. 135-1 КЗпП України. На підприємстві укладено письмові договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з працівниками, які займають посади, що не входять до Переліку таких посад;

- вимоги ст. 169 КЗпП України. На підприємстві не організовано за кошти власника проведення попереднього медичного огляду працівників, зайнятих на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці;

- вимоги ч. 1 ст. 52 Закону України Про загальнообовязков державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. На підприємстві не дотримуються строки передбачені законодавством для розгляду документів для призначення допомоги. Так, наприклад працівник ОСОБА_9 перебував на лікарняному по 07 березня 2014 року включно, приступив до роботи 08 березня 2014 року, однак комісією із соціального страхування звернення працівника розглянуто та винесено рішення лише 28 березня 2014 року;

- вимоги розділу 4 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установ, організації із загальнообовязкового державного соціального страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням. Комісія із соціального страхування не дотримується порядку роботи, а саме в порушення вищезазначеної норми засідання комісії здійснюється лише один раз в місяць.

Вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, просив суд врахувати характер вчиненого правопорушення, а також ту обставину що до адміністративної відповідальності притягується останній вперше, позитивно характеризується за місцем роботи, щиро розкаявся. Пояснив, що допущенні правопорушення були вчинені ним не навмисно і всі вказані недоліки усунено в повному обсязі.

В діях ОСОБА_1 наявні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, його поясненнями, наданими під час розгляду справи, витягом з акту перевірки, копіями трудових книжок, графіком відпусток, наказами про відгук з відпустки, про відпустку, видатковим касовим ордером, особовою карткою, наказом про звільнення, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, договорами про повну матеріальну відповідальність, довідками про медичні огляди, протоколами засідання комісії.

Враховуючи особу винного, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини ОСОБА_1, обставину яка помякшує відповідальність щире розкаяння, суд вважає можливим, відповідно до ст. 22 КУпАП, звільнити порушника від відповідальності.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 22, 41,

268, 283, 284 КУпАП,

постановив:

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності в звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП закрити.

На постанову може бути подана апеляція протягом десяти діб, починаючи з моменту її проголошення.

Суддя Т.А.Марків