АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, працюючого на ПАТ Євраз ОСОБА_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 17,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою,ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/941/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_5

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Так, ОСОБА_1 взагалі не керував автомобілем, оскільки не вміє цього роботи та не має права керування транспортними засобами, а лише сидів на місці водія в автомобіліприпаркованомуна узбіччі, яким до зупинки керував ОСОБА_6, котрий є сином власниці транспортного засобу. При цьому, апелянт через перенесену хворобу фізично не міг керувати транспортним засобом, оскільки після проведеної операції навіть невеликі навантаження на суглоби та мязи ніг приносять йому важку біль. Крім того, поза увагою районного суду залишилося те, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду та про те, що йому взагалі було запропоновано це зробити, як не зазначено і те, що він був із ознаками спяніння та з якими саме ознаками.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, підтримав в повному обсязі апеляційну скаргу, подану правопорушником, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. При цьому, ОСОБА_2 наполягав на тому, що апелянт не має права керування транспортними засобами і не вміє керувати автомобілем, а перенесена ним хвороба взагалі виключає можливість ОСОБА_1 навіть натискати на педалі автомобіля. Крім того, ОСОБА_2 звернув увагу апеляційного суду на те, що в поясненнях працівників ДАІ, допитаних в судовому засіданні місцевого суду, містяться розбіжності стосовно ймовірної причини зупинки автомобіля.

Суд апеляційної інстанції, вислухавшипредставника ОСОБА_1 ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи,дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості постанови районного суду є неспроможними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП, в якому детально відображена суть та обставини інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення; рапортом працівника ДАІ ОСОБА_7, в якому вказаніобставини події, котрі ОСОБА_7, були також підтверджені і в судовому засіданні районного суду під час його допиту в якості свідка.

З письмовими пояснень свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вбачається, що в їх присутності ОСОБА_1, від якого був чутний запах алкоголю, на вимогу працівника ДАІ відмовився від проходження повного медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, щопояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 Оглиє доказом саме відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння на вимогу працівника ДАІ, котрим були виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного спяніння, визначеніІнструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що і стало підставою вимоги пройти медичний огляд.

Крім того, допитаний в судовому засіданні районного суду свідок ОСОБА_6 пояснив, що 30 липня 2012 року він зустрівся зі своїм товаришем ОСОБА_1, з яким вони були на дискотеці, а коли вийшли останній попросив дати сісти за кермо автомобіля і трохи покататися, сказавши, що в нього є права на керування транспортними засобами. Також, свідок зазначив, що в момент зупинки автомобіля працівниками ДАІ, за кермом знаходився саме ОСОБА_1

Разом з тим, з письмових пояснень ОСОБА_6 слідує, що після того як відносно ОСОБА_1 було складено, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, йому був переданий автомобіль марки Черрі Амулет, державний номер НОМЕР_1, який ОСОБА_6 зобовязався доставити до місця стоянки, що свідчить про відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом і виконання працівниками ДАІ вимог ст. 266 КУпАП.

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що у вищевказаних свідків відсутні підстави давати неправдиві пояснення відносно обставин справи, їх пояснення є послідовними і повністю узгодженими між собою та з даними, які містяться в матеріалах справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносноАвраменко В.А. уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, котре полягає в відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги стосовно відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - є неспроможними та такими, що спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи і суд апеляційної інстанції їх розцінює як намагання правопорушника ввести суд в оману з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

При розгляді справи районним судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову районного суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ ОСОБА_5

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5