АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, працюючого водієм в Українсько-американському акціонерному товаристві з іноземними інвестиціями "Дебют-Фідав", який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 рік.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9. А Правил дорожнього руху України.

______________________________________________________________________

Провадження № 33/774/180/14 Головуючий у першій інстанції: Бурхан С.М.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 05 лютого 2014 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду. В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладеного адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобам на штраф. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

В клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що він не був присутній при розгляді справи в районному суді, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про дату, місце та час розгляду справи відносно нього.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вказує на необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки при накладенні найсуворішого виду адміністративного стягнення, судом не були враховані обставини, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, а такожтой факт, що правопорушник вперше притягується до адміністративної відповідальності, працює водієм і позитивно характеризується за місцем роботи.

В судове засідання апелянт ОСОБА_1 не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд, у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьомуу задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як направлення, так і отримання ОСОБА_1 судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази отримання ОСОБА_1 копії постанови суду відносно нього, направленої на адресу правопорушника з порушенням триденного строку, передбаченого ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного ним строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності і правопорушником не оспорюється.

Як встановлено апеляційним переглядом, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про необґрунтованість постанови місцевого суду в частині накладеного адміністративного стягнення є безпідставними.

Так, відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що адміністративне стягнення направопорушника ОСОБА_1районним судом накладено з дотриманням вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, яке є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами, при цьому становить велику суспільну небезпеку, районний суд прийшов до об'єктивного та правильного висновку про необхідність накладення на правопорушника адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, з огляду на характер вчиненого правопорушення, а також ступінь вини ОСОБА_1яка, як встановлено судом апеляційної інстанції, виражається в формі умислу, оскільки останній усвідомлював протиправний характер своїх діянь, передбачав їх шкідливі наслідки і свідомо припускав їх настання,викладені в обґрунтування апеляційної скарги доводи, не є безумовними підставами для пом'якшення накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

На переконання апеляційного суду, застосовані до ОСОБА_1 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню апелянта в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень, в той час як інші, більшм'які адміністративні стягнення, не забезпечать досягнення мети адміністративного стягнення.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

задовольнити клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2013 року.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2013 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач