АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 суддя Апеляційного суду м. Києва Худик М.П., за участю:

секретаря судового засідання - Осіпової Г.В.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на один рік.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 04.02.2014 року о 07 год. 00 хв. по вул. Освіти, 8/1 в м.Києві, керував автомобілем НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода), від проходження огляду на стан сп'яніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5. ПДР України.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1, вважаючи постанову судді незаконною та необґрунтованою, винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При цьому зазначає, що працівники міліції не пропонували пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння, з використанням спеціальних технічних засобів на місці, а пропонували звернутись до найближчого медичного закладу, на що він не мав часу, оскільки він спізнювався на ділову зустріч, а дружина на роботу. Також, зазначає, що з автомобіля під час складання протоколу не виходив, тому свідки, які підписали протокол його не бачили, у зв'язку з чим не могли підтвердити його ухилення від проходження огляду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який давав пояснення по суті справи, аналогічні викладеним раніше та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4ОСОБА_5 та ОСОБА_6, вивчивши й дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції згідно з ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об'єктивно з'ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення, в якому детально викладено суть порушення, вчиненого ОСОБА_1, письмовими поясненнями свідків в присутності яких ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння у медичному закладі та із застосуванням приладу «Драгер».

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, його вина підтверджується наявними у справі доказами, які також були предметом дослідження в апеляційному суді.

Зокрема, викликані до апеляційного суду свідки:

- ОСОБА_3 надав пояснення про те, що був зупинений працівника ДАІ та запрошений в якості понятого, при цьому в його присутності ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння;

- ОСОБА_4 надав пояснення про те, що був зупинений працівника ДАІ та запрошений в якості понятого та в його присутності ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп'яніння на місці за допомогою алкотестера;

- інспектор ДПС ВДАІ Солом'янського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_6 пояснив, що 04.02.2014 року зупинивши автомобіль «Хюндай Туксон» він побачив, що водій (ОСОБА_1) керує з ознаками алкогольного сп'яніння, однак на пропозицію пройти огляд в установленому порядку відмовився в присутності двох свідків.

Отже, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, в тому числі, на місці зупинки за допомогою алкотестера, в присутності двох понятих, що вказані поняті підтвердили в суді апеляційної інстанції будучи допитаними, як свідки. Підстав їм недовіряти у суду немає, їхні ж показання спростовують показання ОСОБА_1 та його дружини про те, що йому не пропонували пройти огляд на стан сп'яніння в місці зупинки за допомогою алкотестера.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що з автомобіля під час складання протоколу він не виходив, тому свідки які підписали протокол його не бачили, у зв'язку з чим не могли підтвердити чи спростувати його стан, не спростовують його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки протокол був складений за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння.

Також не обґрунтовані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що однією з підстав відмови стало те, що він поспішав на ділову зустріч, оскільки після складання відносно нього протоколу за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння не звертався у відповідні медичні заклади для проходження такого огляду з метою спростування відомостей зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього.

Отже винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.

Проте, накладаючи стягнення на ОСОБА_1 суддя значно відступив від приписів ст. ст. 30, 33 КУпАП, а саме характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 30 КУпАП позбавлення спеціального права, наданого громадянину, у тому числі права керувати транспортними засобами накладається за грубе або повторне порушення порядку користуванням цим правом.

З матеріалів справи та доданих до апеляційної скарги документів вбачається, що ОСОБА_1 працює директором ТОВ «ОДБО». Крім цього на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху він не притягувався, оскільки такі дані відсутні в матеріалах справи.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність у справі обставин, що обтяжують відповідальність, наявність декількох обставин, які цю відповідальність пом'якшують, вважаю, що постанова судді місцевого суду підлягає зміні, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, шляхом накладення на порушника більш м'якого виду стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Солом'янського районного суду м. Києва від 12 березня 2014 року щодо ОСОБА_1 в порядку ч. 7 ст 294 КУпАП змінити в частині накладеного стягнення з позбавлення права керувати транспортними засобами 1 рік на штраф 3400 грн.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва

Справа № 33/796/543/2014 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Головуючий у першій інстанції Горбатовська С.А.

Доповідач Худик М.П.