П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2014 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши матеріали, що надійшли з Дніпровського ВДАІ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Грузії, не працюючого, громадянина України, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 (далі - особа, що притягається до адміністративної відповідальності) 18.10.2014 року о 15 годині 50 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1, по пр-ту Маяковського в м. Києві,з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці ока, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук ,поведінка, що не відповідає обстановці.. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, у звязку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У судове засідання, особа, що притягається до адміністративної відповідальності, будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не зявилася, про причини неявки не повідомила, суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейськго суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, у відповідності до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Статтями 251, 280 КУпАП, визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, вина особи, що притягається до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП, належними та допустими доказами, а саме:

- протоколом про адміністративне правопорушення, який складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП та з якого слідує, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, 18.10.2014 року о 15 годині 50 хвилин керував автомобілем НОМЕР_1, по пр-ту Маяковського в м. Києві, з ознаками наркотичного спяніння, а саме: зіниці ока, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук ,поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, у звязку з чим своїми діями порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху;

- поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 18.10.2014 року, з яких вбачається, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, у їхній присутності відмовився від проходження огляду на стан спяніння;

- рапортом інспектора від 18.10.2014 року, з якого слідує, що особа, що притягається до адміністративної відповідальності перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження огляду відмовився у присутності двох свідків;

- довідкою Дніпровського ВДАІ МВС України в м. Києві, з якої випливає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повторно протягом року вчинила передбачене частиною першою та другою статті 130 КУпАП.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП стан спяніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. Для притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись.

При накладені адміністративного стягнення, на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП, а саме: характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд не убачає, в розумінні ст. 34 КУпАП, обставин, які помякшують відповідальність порушника, однак обставиною, яка обтяжує відповідальність особи, що притягається до адміністративної відповідальності, згідно ст. 35 КУпАП, є повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню та вчинення правопорушення в стані сп'яніння.

Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 130 КУпАП, за дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою на водіїв позбавлення права керування транспортними засобами на строк до десяти років з оплатним вилученням транспортного засобу і на інших осіб - адміністративний арешт на строк від десяти до пятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

З бази автоматизованого документообігу «Д-3» випливає, що постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06.12.2013 року, особу, що притягається до адміністративної відповідальності було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 2 роки (судове провадження № 755/29108/13-п); постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року, особу, що притягається до адміністративної відповідальності було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років з оплатним вилученням транспортного засобу (судове провадження № 755/24262/14-п).

З ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до норм ст. 321 КУпАП, водії транспортних засобів, судноводії і особи, що порушили правила полювання, вважаються позбавленими спеціального права з дня винесення постанови про позбавлення цього права. Після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи. Вилучене посвідчення водія транспортного засобу повертається особі, яку було позбавлено права керування транспортними засобами, після успішного складання нею у відповідному підрозділі Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, іспитів для отримання права керування.

Таким чином, системний аналіз вказани правових норм свідчить про те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності є позбавленою спеціального права, а саме права керування транспортними засобами, починаючи з 06 грудня 2013 року, у звязку з чим з даного часу, виходячи з положень Закону України «Про автомобільний транспорт» не являється водієм, а є іншою собою.

З п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23.12.2005 року № 14 (зі змінати та доповнення), позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КпАП ( 80731-10 ). Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове цей Кодекс не надає. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала. Оплатне вилучення транспортного засобу може бути є допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність ч. 6 ст. 121, ч. 2 та 3 ст. 130 КпАП ( 80731-10 ). Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

З матеріалів провадження встановлено, що порушник уже позбавлений спеціального права за постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року.

При цьому, виходячи з положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

За таких обставин, суд вважає за необхідне накласти на особу, що притягається до адміністративно відповідальності адміністративне стягнення у межах санкції ч. 3 статті 130 КУпАП у вигляді десяти діб адміністративного арешту, оскільки тільки дане адміністративне стягнення забезпечить імперативне виконання завдань КУпАП, виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Питання стягнення судового збору у провадженні суд вирішує відповідно до ст.ст. 40-1,283 КУпАП та положень Закону України «Про судовий збір».

Серед іншого, суд враховує той факт, що постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року, особу, що притягається до адміністративної відповідальності було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років з оплатним вилученням транспортного засобу (судове провадження № 755/24262/14-п), однак у даному судовому засіданні було встановлено, що вказане судове рішення в частині оплатного вилучення транспортного засобу уповноваженими службовими особами є невиконаними, а тому на виконання вимог ст. 2 КУпАП та ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне вказне судове рішення та ті, якими у особи вилучено транспортний засіб, направити до Дніпровського РУГУ МВС України та прокуратури Дніпровського району м. Києва для перевірки та вжиття відповідних заходів згідно КУпАП, КПК України та КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 23, 24, 28, 33-35, 130, 251, 252, 283-285, 321 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді десяти діб адміністративного арешту.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір у розмірі 0,03 мінімальної заробітної плати, що становить 36 гривень 54 копійки.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її постановлення.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Негайно надіслати дві копії постанови до органу внутрішніх справ для виконання.

Копія постанови надіслати за місцем проживання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Строк предявлення до виконання три місяці.

Направити копію даної постанови, постанови судді Дніпровського районного суду м. Києва від від 30.09.2014 року, якою особу, що притягається до адміністративної відповідальності було позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років з оплатним вилученням транспортного засобу (судове провадження № 755/24262/14-п) до Дніпровського РУГУ МВС України та прокуратури Дніпровського району м. Києва для перевірки та вжиття відповідних заходів відповідно до положень КУпАП, КПК України та КК України.

На підставі положень п.п. ґ п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія і номер паспорта не зазначаєтися в постанові у справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, оскільки вона винесена без участі особи.

Відсутність у постанові в справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України Про виконавче провадження ідентифікаційного номеру боржника, згідно постанови Верховного Суду Україниу від 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, не являється підставою для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження.

С у д д я: ОСОБА_4