Справа № 335/514/14-п 3/335/179/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за адміністративним протоколом № 08-05-0039/1274, що надійшов з Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ „ОСОБА_2 Сістемз, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КпАП України,-

ВСТАНОВИВ:

При проведенні перевірки 27.12.2013 року Територіальною державною інспекцією з питань праці у Запорізькій області було встановлено, що під час виконання посадових обовязків, будучи на посаді директора ТОВ „ОСОБА_2 Сістемз, маючи організаційно розпорядчі функції, ОСОБА_1 допустив порушення трудового законодавства, а саме: не забезпечив складання графіку відпусток на 2013 рік на підприємстві, чим порушено вимоги ч. 4 ст. 79 КЗпП України; допустив не здійснення повідомлення працівників за два тижні до початку відпустки про дату початку щорічної відпустки, що є порушенням вимог ч. 5 ст. 79 КЗпП України; не здійснює необхідних заходів для забезпечення безумовного додержання законодавства, щодо умов оплати праці. Враховуючи відсутність колективного договору, умови оплати праці на підприємстві не погоджені з уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Наданий на перевірку штатний розклад від 02.01.2013 року та наказ № 5 від 02.01.2013 року про терміни виплати заробітної плати на 2013 рік не містять такого погодження. Іншого документу, який би встановлював умови оплати праці підприємством не надано, чим порушено вимоги ч. 2 ст. 97 КЗпП України, ч. 1 ст. 15 Закону України „Про оплату праці. Окрім цього, допустив, що правила внутрішнього розпорядку не затверджені у встановленому законодавством порядку. Так, під час перевірки не надано документального підтвердження затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства трудовим колективом, чим порушено вимоги ст. 142 КЗпП України. Крім того, допустив порушення порядку виплати заробітної плати, так заробітна плата протягом 2013 року нараховувалася та виплачувалася один раз на місяць та з порушенням строків встановлених для її виплати. Вибірково, заробітна плата за вересень 2013 року виплачена тільки 18.10.2013 року, за жовтень 2013 року виплачена тільки 25.11.2013 року, заробітна плата за листопад 2013 року, виплачена 17.12.2013 року, що вбачається з банківських виписок. Заробітна плата за першу половину грудня 2013 року станом на 27.12.2013 року не нараховувалася і не виплачувалася, чим порушено вимоги ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України „Про оплату праці. Також, допустив, що працівникам які звільнялися не виплачувалися всі суми, що їм належать при звільненні. Так, із вибіркових даних, станом на 27.12.2013 року звільненій 01.10.2013 року, наказом № 25-у за власним бажанням ОСОБА_3 не нараховувалася та не виплачувалася компенсація за 22 дні невикористаної відпустки. Таким чином, не проведений остаточний розрахунок та не виплачено всі належні їй суми при звільненні, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України. Крім того, не нараховував та не виплачував компенсацію за всі дні невикористаної щорічної відпустки звільненим працівникам. Так, вибірково, ОСОБА_3 при звільненні не була нарахована та не виплачувалася компенсація за 22 дні невикористаної щорічної відпустки, чим порушено вимоги ст. 83 КЗпП України.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, однак конверт повернуто поштою з відміткою „за закінченням терміну зберігання, заперечень не надав.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особо) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяло майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Санкція ч. 1 ст. 41 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення за порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КпАП України, підтверджується дослідженими судом доказами: протоколом про адміністративне правопорушення № 08-05-0039/1274 від 27.12.2013 року (а.с. 1-2), актом перевірки № 08-05-0039/1963 (а.с. 3-5), з яких вбачаються порушення директором ТОВ „ОСОБА_2 Сістемз ОСОБА_1 вимог ч. 4 ст. 79, ч. 5 ст. 79, ч. 2 ст. 97, ст. 142, ч. 1, 2 ст. 115, ст. 83, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України та ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 24 Закону України„Про оплату праці.

Вирішуючи питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, ступінь вини, яка повністю підтверджена матеріалами справи, майновий стан порушника, обставин, що помякшують та відсутність обставин, що обтяжують його відповідальність, суд дійшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП у вигляді штрафу.

Відповідно до Закону України „Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, правопорушник повинен сплати судовий збір у розмірі 0,03 мінімальної заробітної плати, тобто 36,54 грн.

Керуючись ст.ст. 27, 41, 283, 284 КУпАП ,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) грн. у дохід держави (р/р 0007, одержувач-державний бюджет Орджонікідзевський район м. Запоріжжя 21081100, , банк одержувача ГУ ДКУ у Запорізькій обл. МФО 813015).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в дохід держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп. (одержувач: УДКСУ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, 22030001, Код одержувача , Банк одержувача ГУДКСУ в Запорізькій області, МФО 813015, рахунок: 0007, код ЄДРПОУ суду: 37408442, код класифікації доходів бюджету: 22030001).

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Геєць