АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді заступника начальника квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень, -

встановив:

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 не вжив дієвих заходів щодо збереження державної таємниці та приведення стану обліку та зберігання секретних документів у відповідність до вимог діючого законодавства, в результаті чого були створені передумови до втрати та витоку відомостей з обмеженим доступом.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 10 серпня 2012 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/760/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним був пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки отримав повідомлення про місце, дату та час розгляду справи лише 25 липня 2012 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду винесена з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, апелянт вказує на те, що судом на нього було накладено адміністративне стягнення в максимальному розмірі, при цьому не було враховано помякшуючі обставини, якими на його думку є характеристика з місця роботи, а також те, що він раніше за подібні правопорушення до адміністративної відповідальності не притягувався.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 не заперечував проти зменшення розміру накладеного на нього постановою районного суду штрафу. При цьому, апелянт зазначив, що інкриміноване йому правопорушення було вчинено ненавмисно і з вини особи, яка до нього була відповідальна за збереження державної таємниці.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови суду, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга підлягаєчастковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання апелянтом судового виклику. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 212-2 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом у судовому засіданні апеляційного суду не оспорювався.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП, загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що помякшують та обтяжують відповідальність апелянта, були враховані судом при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

При цьому, районним судом не враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст. 212-2 КУпАП, а відтак вчинене ним правопорушення не містить ознак систематичності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо призначення апелянту адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в максимальному розмірі передбаченому санкцією ч. 1 ст. 212-2 КУпАП.

Також, судом не було обговорено і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність апелянта за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 510 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині розміру накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

клопотання ОСОБА_1 Анатолійовичапро поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2012 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 липня 2012 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині розміру накладеного адміністративного стягнення та зменшити накладений на ОСОБА_1 штраф до 510 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ ОСОБА_3

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3