АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого охоронцемна ПАТ Євраз ДМЗ ім.Петровского, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції,ОСОБА_1, знаходячись в стані алкогольного спяніння, порушив Правила дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд змінити накладений на нього вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами наштраф.

__________________________________________________________________

Справа № 33/490/244/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою. Так, при розгляді справи судом першої інстанції неповно зясовано обставини справи, не було враховано характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника. При накладенні на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд не взяв до уваги те, що на утриманні апелянта знаходяться батьки пенсіонери, дружина, яка є студентом та її неповнолітня дитина, а в результаті ДТП автомобілі отримали незначні механічні пошкодження і на теперішній час матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляцію задовольнити, змінивши накладений на нього вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши апелянта ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 увчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення; протоколом огляду місця ДТП; схемою місця ДТП, підписаною уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, в якій зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з якого слідує, що 30 січня 2012 року, о 20 годині, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного спяніння; поясненнями свідка ОСОБА_4, з яких вбачається, що він працює охоронцем на автомобільній стоянці, куди заїхав автомобіль марки Москвич, котрий рухаючись по території автомобільної стоянки зачепив автомобіль марки ДЕУ Ланс, який стояв припаркованим та іншими фактичними даними.

При розгляді справи районним судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені ОСОБА_1 правопорушення.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33, 36 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З матеріалів справи вбачається, що накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, районний суд вірно врахував характер вчинених апелянтом правопорушень, котрі є грубими правопорушеннями,а також ступінь виниапелянта та суспільну небезпеку вчинених ним правопорушень.

Лише ті обставини, що на утриманні апелянта знаходяться батьки пенсіонери, дружина, яка є студентом та її неповнолітнядитина, а в результаті ДТП автомобілі отримали незначні механічні пошкодження і на теперішній час матеріальна шкода потерпілому відшкодована в повному обсязі, не можуть бути безумовною підставою для зміни йому адміністративного стягнення на штраф.

При цьому, суд апеляційної інстанції як обставину, що обтяжує відповідальність ОСОБА_1 враховує перебування ним в стані алкогольного спяніння під час вчинення ДТП.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в апеляційній скарзі вагомих доводів, які б давали апеляційному суду підстави помякшити відповідальність апелянта, тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ ОСОБА_3

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3