Справа 573/1214/14-п
Номер провадження 3-в/573/15/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року м. Білопілля

Суддя Білопільського районного суду Сумської області Черкашина М. С., розглянувши подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України ,

В С Т А Н О В И Л А:

17 червня 2014 року до Білопільського районного суду Сумської області надійшло вказане вище подання, яке державний виконавець мотивує тим, що у ВДВС Білопільського РУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави штрафів на загальну суму 6 120 грн. Посилаючись на те, що боржник добровільно борг не сплачує, просить тимчасово обмежити в праві виїзду з України ОСОБА_2

В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що за адресами, вказаними у постановах, ОСОБА_2 фактично не проживає, відомості про його місце проживання, перебування не відомі. Посилаючись на те, що місце мешкання боржника не відоме, державний виконавець просила обмежити в праві виїзду з України ОСОБА_2

В судове засідання представник ВДВС Білопільського РУЮ ОСОБА_1 не зявилась, надала заяву про те, що подання підтримує, просила розглянути справу без її участі

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладання адміністративного стягнення, вирішуються органом, який виніс постанову.

Судом встановлено, що постановою ВДАІ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області серії ВМ1 № 099655 від 06 липня 2013 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_2 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 1 020 грн. (а. с. 4).

Крім того, постановою Білопільського районного суду від 24 липня 2013 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 2 550 грн. На підставі ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати ОСОБА_2 штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови органами державної виконавчої служби стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу 5100 грн. (а. с. 3).

16 серпня 2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови ВДАІ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області, а 27 серпня 2013 року відкрито провадження за постановою Білопільського районного суду Сумської області (а. с. 5-6).

Згідно з відомостями Білопільського РС УДМС України в Сумській області від 19 жовтня 2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 12).

Із постанови ВДАІ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області в справі про адміністративне правопорушення від 06 липня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, а згідно постанови Білопільського районного суду від 24 липня 2013 року боржник мешкає за адресою: Сумська область, Білопільський район, м. Ворожба, вул. Кірєєва, 38 ( а. с. 3-4).

Згідно інформації управління Пенсійного фонду України в Білопільському районі № 5998/04-27 від 29 серпня 2013 року ОСОБА_2 на обліку в управлінні не перебуває та пенсію не отримує.

З відповіді Державної податкової служби України № 3433/18-15-18/038 від 28 серпня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2, як платник податків на обліку в органах Державної податкової служби не перебуває, інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно інформаційних довідок у боржника ОСОБА_2 відкритих рахунків в ПАТ «Ощадбанк» та підпорядкованих відділеннях не виявлено, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, транспортні засоби не зареєстровані (а. с. 8).

З акту державного виконавця від 01 жовтня 2013 року вбачається, що боржник ОСОБА_2 за адресою: м. Ворожба, вул. Кірєєва, 38 Білопільського району Сумської області фактично не проживає, відомості про його проживання, перебування не відомі (а. с. 10).

За адресами: Сумська область, Білопільський район, м. Ворожба, вул. Пролетарська, 9 та в м. Ворожба по вул. Черняховського, 8 боржник також не проживає, про що складено відповідні акти державного виконавця від 22 жовтня 2013 року та 23 грудня 2013 року (а. с. 11).

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 25 лютого 2014 року ОСОБА_2 оголошено в розшук (а. с. 13).

Згідно інформаційної відповіді Білопільського РВ УМВС України в Сумській області від 02 червня 2014 року припинено розшук відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки останній був встановлений проживаючим в ІНФОРМАЦІЯ_4.

Крім того, відповідно до письмових пояснень від 03 червня 2014 року, ОСОБА_2 був проінформований про існуючий борг та зобовязався сплачувати вказану заборгованість на депозитний рахунок ВДВС Білопільського РУЮ(а. с. 14).

Статтю 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ст. 313 ЦК України).

У відповідності з ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з п. п. 2, 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

При цьому, за змістом закону, під ухиленням від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею таких обовязків.

Тобто, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. Саме по собі невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення цієї особи від виконання покладених на цю особу рішенням суду обовязків.

Всупереч вимогам державним виконавцем не надано суду жодного доказу про те, що боржник ухиляється від покладених на нього зобовязань судовим рішенням.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження боржник зобовязаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно зявлятися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що зазначені обставини не свідчать про ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, покладених на нього і це не може бути підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Державним виконавцем у порушення п. 11.1.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, не зазначено в поданні підтвердження факту ухилення боржником від виконання зобовязань за вищевказаним виконавчим документом.

Крім того, у поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого пояснення боржника ОСОБА_2 про перебування на заробітках в м. Москва РФ в період з лютого по травень не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Білопільського РУЮ ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України "Про порядок обмеження виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", Законом України Про виконавче провадження, ст. 304 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити старшому державному виконавцю Відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: