Провадження № 33/772/428/2014
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Слободян К. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2014 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Слободян К.Б. за участі правопорушника ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду від 10 листопада 2014 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,

прож. за адресою: м.Вінниця,

АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст.130 ч.3, 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 9 (дев'ять) років з оплатним вилученням транспортного засобу, що належить ОСОБА_2, а саме автомобіля НОМЕР_1,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду ОСОБА_2, який двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за керуванням транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, 09.10.2014 року о 21 год. 40 хв. в м. Вінниці по вул. Хмельницьке шосе, керував автомобілем НОМЕР_2, який належить йому на праві особистої власності, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, порушуючи п.13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Шкода» д.н. НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, внаслідок чого відбулось ДТП та пошкодження транспортних засобів.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його, зазначивши в апеляційній скарзі, що вважає постанову суду незаконною, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права. Скаржник вважає, що висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки не було враховано, що потерпілий отримав страховку і претензій не має, а також те, що у нього на утриманні двоє малолітніх дітей і автомобіль йому потрібен для роботи. Тому ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду, а справу направити на новий судовий розгляд.

Доведеність вини і обставини правопорушення ОСОБА_2 не оскаржується.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію, проте пояснив, що її складав адвокат, а він з висновками суду згоден але просить лише зменшити термін адміністративного стягнення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, підстав для її задоволення не вбачаю.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 двічі 12.03.2014 року та 06.05.2014 року затримувався за керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, за що притягувався до адміністративної відповідальності. (а.с.2, 3)

Втретє протягом року 09.10.2014 року ОСОБА_2, керуючи в нетверезому стані автомобілем, вчинив ДТП. (а.с. 4,5)

Факт перебування водія ОСОБА_2 у стані алкогольного сп'яніння підтверджений висновком №1950 КЗ «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» (а.с.10).

За реєстраційними даними органів ДПІ автомобіль НОМЕР_4 належить ОСОБА_2 (а.с.11)

Таким чином, фактичні обставини правопорушення встановлені судом вірно, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення на водіїв у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк до 10 років з оплатним вилученням транспортного засобу і на інших осіб адміністративний арешт строком від 10 до 15 діб з оплатним вилученням транспортного засобу.

Оскільки ОСОБА_2 був водієм, який керував транспортним засобом, судом до нього і застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування. При цьому суд врахував, що ОСОБА_2, вчинивши втретє протягом року аналогічне правопорушення, своїми діями наражав на небезпеку інших громадян, а його поведінка свідчить про присутність відчуття вседозволеності та безкарності, відсутність боязні бути викритим правоохоронними органами.

Разом з тим, строк адміністративного стягнення визначений судом не в максимальних межах, що свідчить про врахування судом першої інстанції даних про особу правопорушника, в тому числі і тих, про які він зазначає у апеляційній скарзі.

Тому підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_2 адміністративного стягнення не вбачаю.

Апеляційна вимога ОСОБА_2 про направлення справи на новий судовий розгляд також не підлягає до задоволення, оскільки можливість прийняття такого рішення судом апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги законом не передбачена.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду від 10 листопада 2014 року щодо нього без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя К.Б. Слободян

З оригіналом згідно: