АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 квітня 2014 рокусуддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, офіційно не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАПі накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного сп'яніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановоюОСОБА_2.16 квітня 2014 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

______________________________________________________________________

Провадження № 33/774/328/14 Головуючий у першій інстанції: Шелестов К.О.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2просить змінити постанову суду першої інстанції в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду.

Вобґрунтування заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у зв'язку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про місце, дату та час судового засідання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та не ставлячи під сумнів висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин справи, зазначив, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення. Так, при накладенні на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами судом не було враховано те, щовін вперше притягується до адміністративної відповідальності, в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому. Крім того, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує на те, що він виключно з позитивної сторони характеризується за місцем роботи та проживання, неофіційно працює водієм, а тому йому вкрай необхідна наявність права керування транспортними засобами

В судове засідання апеляційного судуОСОБА_2. не з'явився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарженнята подана апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як встановлено апеляційним переглядом, зазначені вимоги закону при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судом першої інстанції не були дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_2 судового виклику. Разом з тим, місцевий суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_2, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. При цьому, докази направлення на адресу ОСОБА_2копії постанови суду відносно нього в триденний строк, визначений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про поважність причини пропуску ОСОБА_2строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення і керуючись ст. 289 КУпАП, вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку та розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність виниОСОБА_2. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що пом'якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2, були враховані судом при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

Як встановлено апеляційним переглядом, місцевий суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення ОСОБА_2 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, при тому, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачені інші, альтернативні види адміністративних стягнень.

Також, судом не було обговорено і питання про накладення на правопорушника передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність ОСОБА_2 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, суд апеляційної інстанції враховує як обставину, яка відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Разом з тим, апеляційним судом враховуються обставини за яких ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, які полягають в тому, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі, оскільки у нього бракувало вільного часу, а пройти огляд на місці зупинки йому не надали можливості.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_2про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2013 року відносно ОСОБА_2 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2550 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач