АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

Іменем України

26 березня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсіонера, працюючого водієм в ТОВ Центуріон 04, проживаючого за адресою:м. Дніпропетровськ, провулок Вільний, 4/382,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 122-4 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, після чого залишив місце ДТП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, просить апеляційний суд змінитинакладений на нього вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

__________________________________________________________________

Справа № 33/490/222/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ст. ст. 124, 122-4 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобамирайонний суд не врахував обставини справи та його особу. Так, апелянт залишив місце ДТП оскільки не почув моменту зіткнення з автомобілем потерпілого та не побачив пошкоджень на автомобілі останнього. Судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ОСОБА_1 раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні пристарілу матір, не зважаючи на те, що є пенсіонером, апелянт працює водієм на підприємстві і позбавлення його права керування транспортними засобами поставить його сімю в дуже скрутне матеріальне становище. Крім того, матеріальна шкода потерпілому в повному обсязі відшкодована.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2, підтримали в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляцію задовольнити, змінивши накладений на апелянта вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скаргапідлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, при накладенні на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, судом першої інстанції поза увагою залишився ряд істотних обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

Аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП, загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що помякшують та обтяжуються відповідальність апелянта, були враховані судом при накладенні на останньогоадміністративного стягнення.

Так, судом першої інстанції не враховано, що апелянт щиро розкаюється у вчинених правопорушеннях і раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності.

При цьому, дослідженням матеріалів справи встановлено, що внаслідок ДТП лише автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження у вигляді пошкодженого корпусу дзеркала заднього виду.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується те, що як вбачається з доданих до апеляційної скарги документів, потерпілому ОСОБА_5 в повному обсязі відшкодована матеріальна шкода, спричинена внаслідок ДТП, а за місцем роботи ОСОБА_1 характеризується виключно з позитивної сторони і адміністрація татрудовий колектив ТОВ Центуріон 04 клопоче перед судом не позбавляти апелянта права керування транспортними засобами, оскільки в роботі останнього наявність такого права є необхідністю.

Також, відповідно ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Характер вчиненихМалим С.М. правопорушень не свідчить про грубе порушення порядку користування цим правом, не містить ознак систематичності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо призначення апелянту адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 максимального виду адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП.

При цьому судом не було обговорено і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та відповідно до ст. 36 КУпАП призначення його у виді накладення штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, апеляційна скаргапідлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2012 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ ОСОБА_4

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4