АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм ТОВ Епіцентр, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 березня 2012 року, о 15 годині, водій ОСОБА_1, керуючи вантажним автомобілем марки Volvo, державний номер НОМЕР_1, по Обїзній дорозі в м. Кривий Ріг, відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, під час зміни напрямку не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого сталося зіткнення з мікроавтобусом Мерседес Бенц, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажири

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/399/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

мікроавтобуса: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3. (б), 10.1. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального закону, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.Апелянт стверджує, що він зайнявши ліву крайню смугу руху, з включеним лівим поворотом, зупинився в передбаченому місці для перетинання смуги зустрічного руху до автомобільної заправки і дочекавшись коли на смузі зустрічного руху не буде машин, почав здійснювати маневр повороту ліворуч, однак в цей момент відчув удар в бік свого автомобіля.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, підтвердив викладені в ній доводі та просив апеляцію задовольнити. При цьому, апелянт просив долучити до матеріалів справи пояснення свідка, викладені в письмовій заяві, а також копії його скарг з приводу неправильного зясування працівниками ДАІ обставин ДТП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, аналізом матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не зясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, за результатами розгляду справи районний суд на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, протоколу огляду місця ДТП, фото таблиці, схеми ДТП, протоколу огляду та перевірки технічного стану транспорту, акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги, пояснень учасників ДТП, а також, пояснень свідків, прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 мало місце порушення вимог п. п. 2.3. (б), 10.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого вантажнийавтомобіль під його керуванням марки Volvo і мікроавтобус марки Мерседес Бенц зазнали механічних пошкоджень, а пасажири мікроавтобусу отримали тілесні ушкодження.

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки даний висновок суду не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Апеляційним переглядом встановлено, що районний суд в постанові лише продублював дані протоколу щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а також, зробив безпідставне посилання на всі без виключення документи, котрі знаходяться в матеріалах справи.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що районним судом взагалі не досліджувалися докази, які на переконання суду підтверджують вину апелянта в порушенні Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, даним доказам судом не було надано належної правової оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, районним судом не взято до уваги те, що в своїх письмових поясненнях, наданих при оформленні ДТП, які ОСОБА_1 були також підтверджені в судовому засіданні суду першої інстанції,вінзаперечував свою вину і пояснюючи обставини ДТП, вказував, на те, що виконав маневр повороту ліворуч з дотриманням усіх вимог Правил дорожнього руху України, заздалегідь підготувавшись до виконання повороту, зайнявши крайню ліву смугу, переконавшись в безпеціманевру та попередивши всіх учасників руху про початок маневру включенням відповідного покажчику лівого повороту. Однак, мікроавтобус під керуванням водія ОСОБА_10, виконуючи маневр обгону по смузі зустрічного руху, здійснив удар в вантажний автомобіль ОСОБА_1

Вищевказані пояснення щодо обставин ДТП ОСОБА_1 були підтверджені і в суді апеляційної інстанції.

Однак, районний суд без будь-якого вмотивування не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1, не зазначивши з яких підстав суд вважає їх неспроможними.

При цьому, суд першої інстанції безпідставно зазначив в постанові, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_10 та потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Аналізом письмових пояснень потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що дані особи не бачили де саме знаходився вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_1 в момент зіткнення з мікроавтобусом, чи був на вантажному автомобілі включений відповідний покажчик повороту та який транспортний засіб здійснив удар в інший, а відтак, пояснення вказаних потерпілих взагалі не можуть бути прийняті як належні докази наявності або відсутності в діях апелянта порушення вимог Правил дорожнього руху України.

З пояснень потерпілої ОСОБА_12вбачається, що коли мікроавтобус під керуванням водія ОСОБА_10, пасажиром якого вона була, підїжджав до автомобільної заправної станції, вона звернула увагу на стоячий в лівій смузі вантажний автомобіль ярко жовтого кольору з включеним покажчиком лівого повороту.

Отже, поясненнями ОСОБА_12 не підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, а навпаки в повному обсязі спростовується факт порушення ним Правил дорожнього руху України при здійсненні маневру повороту ліворуч.

Крім того, з письмових пояснень свідка ОСОБА_13, доданих за клопотанням апелянта до матеріалів справи, слідує, що останній працює на автомобільній заправній станції, в районі якої сталася ДТП і 25 березня 2012 року він знаходився на своєму робочому місці. Так, приблизно о 15 годині, ОСОБА_13 бачив як вантажний автомобіль марки Вольво, жовтого кольору, стояв на лівій смузі свого руху з включеним лівим покажчиком повороту і пропускав зустрічний транспорт, а в цей час на великій швидкості мікроавтобус синього кольору здійснював обгін вантажного автомобіля по смузі зустрічного руху і уникаючи зіткнення з легковим автомобілем, який рухався по зустрічній смузі, мікроавтобус вдарив вантажний автомобіль в ліве дзеркало заднього виду і продовжив рух, зупинившись лише через приблизно 100 метрів.

З письмових пояснень водіяПодлеснова В.Є. щодо обставин ДТП, вбачається, зокрема, щовін рухався частково лівою стороною свого автомобіля по смузі зустрічного руху, намагаючись обїхати вантажний автомобіль під керуванням ОСОБА_1, однак,коли його передня частина автомобіля почала випереджати автомобільКондратюк С.П., він побачив, що останній почав їхати на нього і тому ОСОБА_10 з метою уникнути зіткнення, став вивертати лівіше, але вантажний автомобіль кутом своєї лівої передньої сторони вдарив його в передні праві двері.

Районним судом не була надана належна критична оцінка вищезазначеним поясненням водія ОСОБА_10, враховуючи, що він є зацікавленою особою у вирішенні справи.

Разом з тим, враховуючи, що пояснення водія ОСОБА_10 щодо обставин ДТП є кардинально протилежними поясненням водія ОСОБА_1, районному суду при наявності таких суттєвих протиріч нічого не заважало провести відповідну судову експертизу у справі, на чому при розгляді справи наполягав ОСОБА_1, з метою встановлення обєктивної істини по справі.

При цьому, апеляційним переглядом встановлено, що пояснення апелянта ОСОБА_1 є послідовними, логічними та переконливими щодо обставин події, крім того, такі пояснення в повному обсязі узгоджуються зданими, що містяться в матеріалах справи.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на той, підтверджений матеріалами справи факт, що водій ОСОБА_1здійснював поворот ліворуч і згідно з Правилами дорожнього руху Українив даній дорожньо-транспортній обстановці він зобовязаний був пропустити автомобілі, які рухалися в зустрічному напрямку.

Виходячи із встановлених фактичних обставин судом першої інстанції було зроблено неправильні висновки, щодо винуватості апелянта у вчинені ДТП, оскільки апеляційним переглядом не встановлено причинно-наслідкового звязку між діями ОСОБА_1 та дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутнє порушення п. п. 2.3. (б), 10.1. Правил дорожнього руху України, а відтак відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у звязку з чим суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 та закриття провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях апелянта складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись, п. 1 ст. 247, ст. 294КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ ОСОБА_4

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4