АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 лютого 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП,з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками наркотичного сп'яніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановоюОСОБА_1.подав апеляційну скаргу, в якійпросить змінити постанову районного суду в частині накладеногоадміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

______________________________________________________________________

Провадження № 33/774/192/14 Головуючий у першій інстанції: Дьомін О.Л.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та не ставлячи під сумнів висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин справи, зазначив, що оскаржувана постанова суду є необґрунтованою в частині накладеного на нього адміністративного стягнення. Так, при накладенні на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами судом не було враховано особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні хвору матір, а також обставину, яка пом'якшує відповідальність ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, зокрема, те, що останній в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. Апелянт, пояснив суду, що взагалі не вживає наркотичних засобів, однак, був вимушений відмовитися від проходження медичного огляду оскільки поспішав до аптеки задля покупки ліків для важко хворої матері, від найскорішого привезення яких залежало її життя.

Допитана в судовому засіданні апеляційного суду в якості свідка ОСОБА_2, пояснила суду, що ОСОБА_1 є її сином. 13 грудня 2013 року у ОСОБА_2 раптово погіршився стан здоров'я, а необхідні ліки закінчилися, тому вона зателефонувала сину з проханням терміново привезти ліки, що він і зробив.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на правопорушника адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, при тому, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачені інші, альтернативні види адміністративних стягнень.

При цьому, судом не було обговорено і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

В ході апеляційного розгляду встановлено відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП, обтяжували б відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, в той час, як визнання правопорушником своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та його щире каяття у вчиненому, суд апеляційної інстанції враховує як обставину, яка відповідно до ст. 34 КУпАП, пом'якшує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

Також, апеляційним судом враховується особа правопорушника ОСОБА_1, який на обліку у лікаря нарколога не перебуває, виключно з позитивної сторони характеризується за останнім місцем навчання та за місцем постійного проживання, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними документами.

Крім того, вирішуючи питання про зміну накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, суд апеляційної інстанції враховує обставини, за яких апелянтом було вчинено адміністративне правопорушення і які, як встановлено апеляційним судом, полягають в тому, що відмова ОСОБА_1 від проходження у встановленому порядку огляду на стан наркотичного сп'яніння була обумовлена необхідністю термінового привезення хворій матері ОСОБА_2 ліків, що останньою було підтверджено в судовому засіданні апеляційного суду.

З огляду на викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість пом'якшення ОСОБА_2 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2014 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ Н.М. Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач