АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 серпня 2012 рокусуддя апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2на постановуКіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, непрацюючого, проживаючого за адресою:м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 10 Г 77,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк1 рік, -

в с т а н о в и в :

ПостановоюКіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції,ОСОБА_2 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якійпросить скасувати постанову суду першої інстанції.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/746/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_1

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що постанова місцевого суду єнеобґрунтованою в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення. Так, апелянт не заперечує того, що знаходився за кермом автомобіля в стані алкогольного спяніння, але стверджує, що спяніння було незначне. Однак, при накладенні на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, судом не були враховані дані, що характеризують його особу, а саме те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину. Крім того, апелянт з 1992 року працює водієм і ця робота є єдиним джерелом доходу для існування його родини.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції,вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_2 увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130КУпАП, що виразилось в керуванні автомобілем в стані алкогольного спяніння,відповідає фактичним обставинам справи, єобґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та як вбачається з доводів апеляційної скарги,ОСОБА_2 не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_2 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно рішення суду апелянта позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцієюч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі не наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котрестосується безпеки дорожнього руху таполягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, лише ті обставини, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні адміністративногоправопорушення, а на його утриманні знаходиться малолітня дитина, не можуть бути безумовною підставою для зміни йому адміністративного стягнення на більш мяке.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апелянта стосовно того, що він працює водієм, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо місця його роботи.

З огляду на викладене, застосовані до ОСОБА_2 вид і строк адміністративного стягнення апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Таким чином,апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 серпня 2012 року, якоюПекарського ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1