П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2014 р. Суддя Дніпровського районного суду м. Києва Бірса О.В., розглянувши подання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва ОСОБА_1 про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у вигляді громадських робіт арештом, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло подання інспектора, яке погоджене з начальником Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва ОСОБА_3 про вирішення питання щодо виконання постанови, відповідно до якої Дніпровським районним судом м. Києва 20.03.2014 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт. В подальшому постанову було звернуто до виконання однак ОСОБА_2 будучи неодноразово повідомленим про виклик до інспекції, не з»явився, про причини невки не повідомив, а тому інспекцією було вжито усіх можливх захоід зметою виконання судового рішення, однак ОСОБА_2, всіляко ухиляється від відбування адмінстратвиного стягнення, а тмоу на підставі ст. 321-4 КУпАП громадські роботи підлягають заміні на арешт.

У судовому засіданні інспектор Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва ОСОБА_1 клопотання підтримала у повному обсязі, просила задовольнити з підстав викладених у ньому.

У судове засідання, ОСОБА_2, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи, згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не зявився, про причини неявки не повідомив, у звязку з чим суд, виходячи з вище зазначених правових норм, беручи до уваги практику Європейськго суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов'язки, вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку заявника, приходить до наступного.

Постановою Дніпровським районним судом м. Києва від 20.03.2014 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт.

В подальшому, на виконання вимог ст. 321-1 КУпАП, постанову про застосування громадських робіт було надіслано на виконання.

В ході виконання постанову суду ОСОБА_2 будучи неодноразово викликаним до інспекції, не з»явився, про поважні причини неявки жодного разу не повідомляв (а.п. 10, 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 321-4 КУпАП, у разі ухилення порушника від відбування громадських робіт постановою суду (судді) за поданням органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, невідбутий строк громадських робіт може ути замінено штрафом або адміністративним арештом.

Згідно ст. 304 КУпАП питання, зв»язанні з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За таких обставин, суд дослідивши, матеріали подання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені ст. 251 КУпАП свідчать про те, що ОСОБА_2 ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт, а тому клопотання підлягає задоволенню частково, а саме в частині заміни громадських робіт, оскільки невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

При цьому, суд, враховує, що згідно ч. 2 ст. 321-4 КУпАП, заміна громадських робіт штрафом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, передбачає можливість застосування штрафу. Розмір штрафу в такому разі визначається із розрахунку, що чотири години невідбутих громадських робіт дорівнюють одному неоподатковуваному мінімуму доходів громадян.

Частиною 3 статті 321-4 КУпАП, заміна громадських робіт арештом застосовується за умови, що санкція статті, за якою на порушника накладено адміністративне стягнення, не передбачає можливості застосування штрафу. Строк арешту визначається із розрахунку, що одна доба арешту дорівнює пяти годинам невідбутих громадських робіт, але не може перевищувати пятнадцять діб.

З положень ч. 1 ст. 173-2 КУпАП випливає, що санкцією даної частини статті передбачено покарання шляхом накладення штрафу від трьох до п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи ..., або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п'яти діб.

Тобто, санкція статті ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає можливість застосування штрафу, а тому суд вважає за необхідне замінити громадські роботи штрафом.

При цьом, враховуючи невідбутий строк громадських робіт та виходячи з положень ст. 321-4 КУпАП, вважає, що сума штрафу має становити 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 170 гривень на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 287-289, 303, 304, 298, 321-1 321-4, КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Подання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Києва ОСОБА_1 про заміну не відбутої частини адміністративного стягнення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, у вигляді громадських робіт арештом, - задовольнити частково.

Замінити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 призначене постановою Дніпровсьокого районного суду м. Києва від 20 березня 2014 року адміністративне стягнення у виді громадських робіт, штрафом у розмірі 10-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 170 гривень 00 копійок на користь держави.

В іншій частині у задоволенні подання відмовити.

На підставі положень п.п. ґ п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802) реєстраційний номер облікової картки платника податків/серія і номер паспорта не зазначаєтися в постанові у справі про адміністративні правопорушення, як виконавчому документі, у розумінні ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, оскільки вона винесена без участі особи.

С у д д я : ОСОБА_4