П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К А Ї Н И

12 вересня 2014 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Курило А.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Дніпровського ВДАІ ГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3,

у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 22 липня 2014 року о 05 годині 30 хвилин, керував автомобілем НОМЕР_1, по вулиці Стальського, в місті Києві, з ознаками алкогольного спяніння, а саме: різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови. Від медичного огляду, для встановлення стану спяніння в установленому законом порядку відмовився, в присутності двох свідків.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В судове засідання ОСОБА_1 двічі не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини не явки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно абз. 2 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно абз. 4 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду розяснено, що для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані спяніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Згідно з абз. 3 п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення.

В ст. 30 КпАП України, передбачена можливість позбавлення особи права керування транспортними засобами за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Як вбачається з довідки результатів пошуку адмінпротоколів, ОСОБА_1 на час складання протоколу про адміністративне правопорушення всьоме протягом року піддається адміністративному стягненню за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. (а.с. 5).

Суд, дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення, розписку, пояснення, довідку результатів пошуку адмінпротоколів, копії постанов суду, приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України.

За таких обставин, відповідно до ст.33 КпАП України, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, суд вважає, що на нього слід накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів.

Крім того, згідно ст. 40? КпАП України, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення підлягає стягненню з особи, на яку його накладено у розмірі визначеному ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року (зі змінами і доповненнями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 40?, 130 ч.3, 252, 283-285, 289, 291, 294 КпАП України, суд,

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КпАП України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 10 /десять/ років без вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 0,03 мінімальної заробітної плати, що на день винесення постанови становить 36 гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Строк предявлення постанови до виконання три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя: