АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого дільничним інспектором міліції сектору СДІМ Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 61,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.

При обставинах, викладених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження в справі за відсутністю події адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, з урахуванням наданого ним районному суду

Провадження № 33/774/344/14 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

медичного висновку, відповідно до якого у нього не було виявлено ознак алкогольного спяніння, а вміст етилового спирту в крові знаходиться в межах допустимої норми, в матеріалах справи відсутні докази, які б безумовно підтверджували його вину у вчинені адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. При цьому, апелянт наполягав на закритті провадження в справі саме у звязку з відсутністю події адміністративного правопорушення, оскільки він не керував автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 стосовно незаконності та необґрунтованості постанови місцевого суду є безпідставними.

Як встановлено матеріалами справи і не ставилося ОСОБА_1 під сумнів в судовому засіданні апеляційного суду, 01 квітня 2014 року, об 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Шкода Октавія по вул. Харківська в м. Дніпродзержинську та будучи зупинений працівником Державтоінспекції, після чого направлений останнім до медичного закладу, о 12 годині 20 хвилин пройшов медичний огляд, за результатами якого було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного спяніння.

Таким чином, встановлені судом апеляційної інстанції фактичні обставини справи, свідчать про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, є законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; висновком щодо результатів медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 33/1 від 01 квітня 2014 року, відповідно до якого за результатами медичного огляду ОСОБА_1, проведеного о 12 годині 20 хвилин, було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного спяніння; рапортом працівника Державтоінспекції МВС.

Даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно нього уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, котре полягає в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Апеляційним переглядом не встановлено обставин, які б давали обєктивні підстави ставити під сумнів результати медичного огляду водія ОСОБА_1, відповідно до яких останній перебував в стані алкогольного спяніння, проведеного з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України № 400/666 від 09 вересня 2009 року.

При цьому, відсутнє посилання на такі обставини і в доводах апеляційної скарги, в той час як медичний огляд апелянта, відповідно до результатів якого, оформлених висновком № 153/2 від 01 квітня 2014 року, у нього не було виявлено ознак спяніння, проводився після спливу більше ніж двох годин з моменту його зупинки працівниками Державтоінспекції.

Отже, у суду відсутні законні підстави прийняти в якості належного та допустимого доказу, в контексті ст. 251 КУпАП, висновок щодо результатів медичного огляду особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 153/2 від 01 квітня 2014 року, відповідно до якого за результатами медичного огляду ОСОБА_1, проведеного о 14 годині 00 хвилин, у нього не було виявлено ознак спяніння.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови місцевого суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 квітня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3