Номер провадження: 33/784/33/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"7" лютого 2014 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі: головуючої - судді Фаріонової О.М.

за участю секретаря Богданова Б.Ф.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 грудня 2013 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ананьєв Одеської області, працює директором КП "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг", проживаючий в АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Згідно постанови судді, 27 вересня 2013 року під час проведення перевірки додержання трудового законодавства КП "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" (далі - КП "ЕЛУ автодоріг"), розташованого по вул. Гречишникова, 54 в м.Миколаєві встановлено, що директором товариства ОСОБА_1, в порушення ст.ст. 115, 116, 117 КЗпП, ст. 15 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата в період за травень-серпень 2013 року виплачувалась із запізненням, а за весь час щорічної відпустки виплачувалась пізніше, ніж за три дні до початку відпустки, крім того, не було проведено остаточного розрахунку з працівниками в дні їх звільнення та не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апелянт зазначив, що справа розглянута за його відсутністю, без належного повідомлення про дату та час слухання справи: справа призначена до розгляду на 16.12.2013 року, проте повістку про виклик до суду він отримав пізніше - 20.12.2013 року. Тому він позбавлений був надати заперечення по справі.

Вказує на те, що суд при розгляді справи не прийняв до уваги заперечення, додані ним до протоколу про адміністративне правопорушення. Стверджує, що він докладає усіх зусиль на вчасний і повний розрахунок з працівниками підприємства. Але ж КП є комунальним підприємством, основною діяльністю якого є утримання доріг, мостів і прибирання вулиць. Всі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету. За відсутності коштів з бюджету за виконані роботи, підприємство позбавлено можливості вчасно виплатити заробітну плату працівникам.

Вважає, що вина адміністрації КП у заборгованості заробітної плати, що утворилась на підприємстві станом на липень-вересень 2013 року, відсутня.

Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП, є не правильними, з огляду на наступне.

Як встановлено при апеляційному розгляді, є обгрунтованими доводи апелянта стосовно порушення його процесуальних прав, передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП справа, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у справі відсутні дані про її своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи.

Внаслідок порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд, розглядаючи праву про адміністративне правопорушення, допустив неповноту та однобічність, та, як слідує з матеріалів справи, фактично не дослідив наявні у справі докази та заперечення ОСОБА_1 до акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю, складеному 24.09.2013 року державним інспектором територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївській області.

В обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП, суд послався лише на дані протоколу про адміністративне правопорушення та копію акту перевірки №14-01-021/0463 від 31.07.2013 року, не виклавши їх суть, та не зазначивши дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини.

Між тим, акт перевірки № 14-01-021/0463 від 31.07.2013 року в матеріалах справи відсутній, а в справі міститься інший акт - за № 14-01-051/056 від 24 вересня 2013 року.

Крім того, у постанові при формулюванні обставин правопорушення, які суд зазначив як доведеними, зазначено про здійснення перевірки державною інспекцією з питань праці 27 вересня 2013 року, тоді як за матеріалами справи перевірка проведена 24 вересня 2013 року.

Тобто, в обґрунтування висновків суду міститься посилання на матеріали, які не мають відношення до конкретної справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначаються місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Стаття 283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення передбачає, що постанова повинна містити, зокрема, опис обставин,установлених при розгляді справи.

Проте, зазначені вимоги закону не дотримані як при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, так і при постановленні рішення.

Як слідує зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення, в ньому хоча і міститься посилання на результати перевірки, викладені у акті державного інспектора територіальної державної інспекції з питань праці, але ж ці відомості зазначені вибірково та наведені як приклади, а не у відповідності до обставин, зазначених у акті перевірки від 24.09.2013 року.

В той же час, суд при викладенні у постанові обставин правопорушення взагалі обмежився лише загальним формулюванням, зазначивши, що ОСОБА_1 заробітна плата в період за травень-серпень 2013 року виплачувалась із запізненням, а за весь час щорічної відпустки виплачувалась пізніше, ніж за три дні до початку відпустки, не було проведено остаточного розрахунку з працівниками в дні їх звільнення та не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стаття 41 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме: порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного Законом України "Про звернення громадян", або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Отже, диспозиція ст. 41 КУпАП є бланкетною, оскільки відсилає до законодавства про працю та про охорону праці.

Тому при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним посилання на конкретні дії, які б свідчили про порушення встановленого законом порядку порушення вимог законодавства в галузі охорони праці.

Однак, як вище зазначено, в постанові суду відсутнє посилання на конкретні дії ОСОБА_1, які б свідчили про порушення, за які настає відповідальність за ст. 41 ч.1 КУпАП, суть та обставини адміністративного правопорушення конкретно не визначені.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення складений з істотними порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, а постанова суду не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки дії, які поставлені ОСОБА_1 у провину, є фактично не визначеними та неконкретними, що позбавляє можливості надати їм правову оцінку.

При апеляційному розгляді, дослідивши наявні докази, суд встановив наступне.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що КП "ЕЛУ автодоріг" є комунальним підприємством, і виплата заробітної плати працівникам здійснюється за рахунок коштів, що надходять за виконані роботи, замовником яких є департамент житлово-комунального господарства, адміністрація в Центральному районі м. Миколаєва. Тому за відсутністю коштів з бюджету за виконані роботи підприємство позбавлено можливості вчасно виплатити заробітну плату працівникам.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що ним приймалися належні заходи щодо своєчасної виплати заробітної плати підтверджуються наявними у справі листами КП "ЕЛУ автодоріг" за період з 01.07.2013 року по 04.09.2013 року, яким суд не надав оцінки.

Як вбачається зі змісту цих листів, директор КП "ЕЛУ автодоріг" ОСОБА_1 неодноразово звертався до Департаменту ЖКГ, Департаменту фінансів Миколаївської міської ради та Управління Державної казначейської служби у м. Миколаєві щодо сприяння в оплаті актів виконаних робіт з метою отримання коштів для погашення заборгованості та виплати заробітної плати та стабільної роботи підприємства.

Отже, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 своєчасно та в повному обсязі виконав дії, необхідні для виплати заробітної плати, яка була нарахована, але ж не виплачена у зв'язку із недостатнім фінансуванням органами Державного Казначейства України.

Правопорушення, передбачене ст. 41 КУпАП, може бути вчинено як з умислом, так і з необережності. При розгляді справи наявності в діях ОСОБА_1 суб'єктивної сторони правопорушення не встановлено.

З огляду на наведене, постанова судді підлягає скасуванню, а справа - закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 16 грудня 2013 року у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП - скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча