Справа № 338/800/14-п
Провадження № 33/779/132/2014
Категорія ст.130 ч.2 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М. Л. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на постанову Богородчанського районного суду від 30 травня 2014 року,

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець с-ща Солотвино, вул.С.Стрільців, 43, Богородчанського району, Івано-Франківської області, непрацюючий, громадянин України,?

визнаний винуватим за ч.1 та ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постановлено стягнути із ОСОБА_2 36,54 грн. судового збору.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 07 травня 2014 року, близько 07 год. 10 хв., в с-щі Солотвино, Богородчанського району, керував транспортним засобом марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, та відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

Окрім цього, ОСОБА_2 10 травня 2014 року, близько 02 год. 10 хв., по вул.Тисменицькій, що в м.Івано-Франківську, керував транспортним засобом марки «Део», д.н.з. АТ 2294АР, з явними ознаками алкогольного спяніння та відмовився від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння, чим порушив п.2.5 ПДР.

У своїй апеляційній скарзі (далі АС) ОСОБА_2 заперечив свою вину у керуванні транспортними засобами у стані алкогольного спяніння, і постанову щодо себе вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки суд розглянув справу без його участі, неповно дослідив докази, а його висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

Просить поновити йому строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений з поважних причин, постанову судді скасувати та прийняти нову, якою надіслати справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявився, хоча про дату і час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повернутим повідомленням про вручення йому рекомендованого листа.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, а також зясувавши доводи АС вважаю, що ОСОБА_2 слід поновити строк на апеляційне оскарження та частково задовольнити інші його апеляційні вимоги.

Стосовно покликань ОСОБА_2 в АС на те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, слід зазначити наступне.

Відповідно до 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

З відтиску штампу вхідної кореспонденції Богородчанського районного суду видно, що ОСОБА_2 подав АС 03 липня 2014 року, тобто з часу винесення постанови і до подання ним апеляційної скарги минуло більше 10 днів.

Однак, в матеріалах справи є рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що копію постанови ОСОБА_2 було вислано 05 червня 2014 року, тобто з пропущенням встановленого ч.1 ст.285 КУпАП 3-денного строку. Апелянт отримав копію постанови аж 26 червня 2014 року, в чому особисто розписався.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, а тому його слід поновити.

Стосовно апеляційних вимог ОСОБА_2 скасувати постанову відносно нього, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вимогами ч.2 ст.279 КУпАП передбачено, що під час судового розгляду суд, окрім іншого, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Вказаних вимог закону суддя не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення від 07 травня 2014 року за фактом порушення ОСОБА_3 ПДР, в графі «Повідомлено, що розгляд адміністративної справи відбудеться» відсутній запис про дату і час судового розгляду (а.с.1).

Окрім цього, у протоколі про адміністративне правопорушення від 10 травня 2014 року, складеного відносно ОСОБА_2, вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього відбудеться 05 червня 2014 року об 11 год. 00 хв. в Богородчанському районному суді , про що ОСОБА_2 особисто розписався (а.с.4).

В матеріалах справи міститься повістка про виклик ОСОБА_2 до суду на 30 травня 2014 року на 08 год. 30 хв. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що вказана повістка була направлена апелянту 27 травня 2014 року, а отримав він її 29 травня 2014 року, тобто менш ніж за три дні до судового засідання, що є порушенням вимог ст.277-2 КУпАП (а.с.9; 12).

Однак суддя, знаючи про те, що ОСОБА_2 не повідомлений про розгляд його справи в суді належним чином, не відклав судове засідання, повторно не викликав його до суду і не заслухав його пояснення. Навпаки, у постанові суддя зазначив, що ОСОБА_2 повідомлений належним чином про розгляд його справи, що не відповідає дійсності.

Таким чином, оскільки суддя розглянув справу без участі ОСОБА_2, він грубо порушив його право на захист.

Крім цього, суддя при накладенні адміністративного стягнення порушив вимоги ст.36 КУпАП.

За таких обставин, постанова судді є незаконною, а тому її слід скасувати.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.130 КУпАП, вона доводиться наявними в матеріалах справи доказами, зокрема протоколами про адміністративне правопорушення від 07 травня 2014 року серії АБ2№065729 та від 10 травня 2014 року серії АБ2№068519, з яких вбачається, що ОСОБА_2 07 травня 2014 року, а 10 травня 2014 року, повторно, керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, і від проходження медичного огляду на стан спяніння відмовився, чим порушив п.2.5. ПДР.

З цих же протоколів про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 в обох випадках підтвердив, що напередодні вживав алкоголь та у нетверезому стані керував транспортними засобами, і вину у скоєному визнає, і відмовляється від проходження освідування. Це підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився від проходження медогляду, поводився неадекватно, і від нього було чути запах спиртного (а.с.2,3; 5,6).

Окрім вищенаведеного, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованих йому адмінправопорушень підтверджується актом №199 огляду затриманого транспортного засобу від 10 травня 2014 року та витягом з «НАІС»(а.с.7, 8).

Таким чином, в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки 07 травня 2014 року він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду, а 10 травня 2014 року він повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного спяніння та відмовився від проходження медичного огляду на стан спяніння, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 цієї ж статті.

Відповідно до ст.36 КУпАП, при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Окрім цього, апеляційним судом не встановлено обставин, що помякшують чи обтяжують адміністративну відповідальність ОСОБА_2, і при накладенні адміністративних стягнень, враховує характер вчинених правопорушень, ступінь вини правопорушника та дані про його особу.

Апеляційні вимоги ОСОБА_2 скасувати постанову та повернути справу на новий розгляд в суд першої інстанції слід залишити без задоволення, оскільки, у відповідності до положень ст.294 КУпАП, в апеляційного суду відсутні такі повноваження.

За таких обставин, АС ОСОБА_2 слід задовольнити частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову Богородчанського районного суду від 30 травня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень та призначити адміністративне стягнення за:

- ч.1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень;

- ч.2 ст.130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

На підставі ст.36 КУпАП, накласти на ОСОБА_2 остаточне адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Стягнути із ОСОБА_2 36,54 грн. судового збору на р/р 0023, , МФО 836014.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1