Номер провадження: 33/784/335/14
Справа № 33/784/335/14 суддя суду 1 інстанції
Категорія: ст.130 ч.1 Агєєва Л.І.
КУпАП суддя апеляційного
суду Погорєлова Г.М.
П О С Т А Н О В А

И М Е Н Е М У К Р А Ї Н И.

26 грудня 2014 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Погорєлова Г.М., за участі секретаря Георгици Г.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 р., якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва, громадянина України, одруженого, має статус члена багатодітної сім'ї, в якій двоє дітей неповнолітні, працює на державному підприємстві науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» робочим модельної дільниці, проживає за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований в цьому ж населеному пункті АДРЕСА_1, раніше адміністративному стягненню підданий не був

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно з постановою судді, 25.10.2014 р., о 08 год., в м. Миколаєві по вул. Генерала Карпенка в районі будинку № 29 ОСОБА_3 керував транспортним засобом - автомобілем «ВАЗ 2107» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук).

На місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_3 відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу - алкотестеру «Драгер» та від проведення такого огляду в закладі охорони здоров'я у встановленому порядку.

Таким чином, ним порушені вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинено правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити постанову судді в частині накладеного стягнення та застосувати інше стягнення. При цьому стверджує, що працівники ДАІ не мали в розпорядженні алкотестеру «Драгер». Тому на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся від огляду на стан сп'яніння з використанням цього засобу. Дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння в закладі охорони здоров'я через те, що поспішав до лікарні з малолітньою дитиною, яка потребувала негайної медичної допомоги. Також стверджує, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, оскільки вживав пиво не 25.10.2014 р., а напередодні ввечері.

Водночас зазначає, що раніше не був підданий адміністративному стягненню. Разом з дружиною утримує трьох дітей, для матеріального забезпечення яких є нагальна потреба у постійному користуванні автомобілем. Вказує, що кредит на придбання автомобіля не погашено.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, який наводив доводи щодо необґрунтованого притягнення до адміністративної відповідальності та щодо вкрай тяжкого матеріального стану його багатодітної сім'ї, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додатково долучені до апеляційної скарги, вивчивши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Факт відмови ОСОБА_3 від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння у встановленому порядку, чим порушенні вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, підтверджено дослідженими судом доказами.

Зокрема, власноручний запис ОСОБА_3 в протоколі про адміністративне правопорушення від 25.10.2014 р. свідчить, що на місці зупинки транспортного засобу він відмовився від огляду з використанням спеціального технічного засобу - алкотестеру Драгер, а також від проходження огляду в закладі охорони здоров'я (а.с. 1). Протокол також містить відомості про дотримання вимог п. 4 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а саме щодо присутності двох свідків.

Крім того, ОСОБА_3 піддано адміністративному стягненню не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння (порушення вимог п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України), а за відмову на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння (порушення вимог п.2.5 зазначених Правил).

Тому доводи апелянта в цій частині є неприйнятними.

Разом з тим, є обґрунтованими доводи апелянта стосовно причини відмови від проходження огляду в закладі охорони здоров'я, що також поставлено йому у провину.

В апеляційному суді ОСОБА_3 з цього приводу пояснив, що одружений. Є членом багатодітної сім'ї, в який виховуються двоє неповнолітніх дітей. Син ОСОБА_4 є немовлям, народився ІНФОРМАЦІЯ_6 р. Зранку 25.10.2014 р. віз сина, який потребував невідкладної медичної допомоги, до лікаря-педіатра. Мати дитини сама перебувала на лікарняному. Тому була позбавлена можливості іти з дитиною до лікаря. Працівники ДАІ зупинили його майже одразу, як він виїхав з дому, неподалік від місця проживання. Наводив вказану причину відмови пройти огляд в закладі охорони здоров'я як працівникам ДАІ, так і в судовому засіданні. Але це було залишено поза увагою.

Наведені ОСОБА_3 обставини щодо його сімейного стану та статусу багатодітної сім'ї підтверджуються долученими ним до апеляційної скарги документами: копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_5 від 28.01.2011 р., копією свідоцтв про народження дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 р., а також копією посвідчення НОМЕР_2, виданого адміністрацією Заводського району м. Миколаєва 20.06.2014 р., згідно з яким подружжя ОСОБА_8 має пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (а.с. 20-24).

З наданої апелянтом довідки від 02.11.2014 р. комунального закладу «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 6» вбачається, що ОСОБА_8, находився під наглядом дільничного лікаря-педіатра з діагнозом «гостра респіраторна вірусна інфекція» з 25.10 по 02.11.2014 р. Дитина потребувала догляду батька через перебування матері дитини на амбулаторному лікуванні з діагнозом: «защемлення спином'язових нервів» (а.с. 26). Наведені дані підтверджують факт звернення ОСОБА_3 зранку 25.10.2014 р. з хворою дитиною за лікарською допомогою.

Відповідно до положень ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управляння, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

За наведених ОСОБА_3 обставин, які документально підтверджені, слід визнати, що порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України вчинено в стані крайньої необхідності. ОСОБА_3 діяв для усунення небезпеки, яка загрожувала здоров'ю його 4-х місячного сина ОСОБА_4 та в існуючих обставинах потребувала негайного звернення за медичною допомогою і не могла бути усунута іншими засобами. Заподіяна ним шкода у виді порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України є менш значною, ніж відвернена шкода у виді погіршення стану здоров'я його сина, який є немовлям.

За таких обставин на підставі ст. 18 КУпАП слід визнати, що вчинена ОСОБА_3 дія не є адміністративним правопорушенням, яке передбачено ст. 130 ч.1 КУпАП.

Матеріали справи також свідчать, що ОСОБА_3 раніше не був підданий адміністративному стягненню (а.с. 4). Працює на державному підприємстві науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» робочим модельної дільниці. За місцем роботи характеризується виключно позитивно (а.с. 27).

Відповідно до положень ст. 294 ч.6 КУпАП суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильне застосування судом 1 інстанції норм матеріального права у даній справі полягає у незастосуванні положень ст. 18 КУпАП, хоча доводи в цьому сенсі ОСОБА_3 суду наводив і за вказаних вище обставин вони є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного, постанова судді підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю із застосуванням ст. 18 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З огляду на те, що основною позицією апелянта, яку він підтримав в суді апеляційної інстанції, є необґрунтоване притягнення його до адміністративної відповідальності, апеляційна скарга підлягає задоволенню не частково, а повністю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 р. відносно ОСОБА_3 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити із застосуванням ст. 18 КУпАП, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Погорєлова Г.М.