Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 33/778/240/14 Головуючий в 1-й інстанції: Олійник М.Ю.
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції: Шаповал О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 12 червня 2014 року за участі ОСОБА_2 у м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.05.2014 року,

встановила:

Постановою судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.05.2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з матеріалами справи, 16 лютого 2014 року о 23 годині 40 хвилин на 341 км а/д Харків-Сімферополь, ОСОБА_2 керував автомобілем ЗАЗ 1102 з державним номером НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння очей, тремтіння рук, різкий запах алкоголю), від проходження медичного огляду у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді щодо нього скасувати та закрити провадження в справі, у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що він не скоював правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В обґрунтування скарги послався на наступне:

- він не заперечував самого факту знаходження у стані алкогольного сп'яніння, але не вважав за потрібне проходити медичний огляд на стан сп'яніння, так як був пасажиром автомобілю, а не водієм, та ніким не доведено, що саме він керував транспортним засобом;

- при складанні протоколу працівник ДАІ відмовився опитати його дружину, хоча саме вона керувала транспортним засобом та була в тверезому стані;

- показання його дружини, опитаної в суді за його клопотанням, суд розцінив як намагання допомогти йому уникнути адміністративної відповідальності, тому що її покази спростовуються іншими доказами у справі;

- у своїх показаннях свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не пояснювали, що саме він керував транспортним засобом, оскільки вони не могли цього бачити, так як були запрошені вже до приміщення Василівського РУМВС. Окрім цього, їх показання є неправдивими, оскільки з них вбачається, що вони водночас перебували о 01 годині 50 хвилин за адресою: АДРЕСА_2, і АДРЕСА_1;

- сам працівник ДАІ також не заперечував того факту, що під'їхав до автомобіля, коли той вже стояв і вони з дружиною з нього вже вийшли.

Також зазначив, що матеріали справи не містять будь-яких документів, які б підтверджували його місце роботи, професію, характеристику особи, стан здоров'я, сімейний стан тощо, а з тексту постанови не видно, щоб усі ці аспекти досліджувалися та враховувалися судом, що є порушенням вимог ст. 280 КУпАП.

У судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу, яку просить задовольнити, при цьому клопотань про дослідження додаткових доказів, на які іде посилання в апеляційній скарзі, у тому числі в частині неврахованих суддею даних, що характеризують його особу, не має.

Апеляційна скарга розглядається в межах її доводів і на підставі даних, які містяться в справі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт, як і в суді першої інстанції, свою вину не визнав та пояснив, що вночі 16 лютого 2014 року він дійсно перебував в стані алкогольного сп'яніння, але автомобілем, який за його словами на праві власності належить його знайомому, не керував, за кермом знаходилася його дружина ОСОБА_5 При цьому, на підтвердження своїх пояснень і доводів апеляційної скарги, не представив достовірних даних про те, що власник автомобіля надав право користування і управління автомобілем його дружині і у неї є водійське посвідчення, яке вона надавала інспектору ДАІ і яке він відмовився взяти. Також підтвердив, що при отриманні протоколу про адміністративне правопорушення відносно себе, ані він, ані його дружина стосовно порушених прав, дії працівника ДАІ не оскаржили.

Заслухавши апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Як свідчать матеріали справи та зміст мотивувальної частини постанови, на виконання вимог ст. 280 КУпАП, суддя повно і об'єктивно перевірив всі обставини справи, дослідив протокол про адміністративне правопорушення та докази, додані до нього, допитав свідків, ОСОБА_2 і на підставі даних, отриманих під час розгляду справи, правильно дійшов висновку про вчинення ОСОБА_2 при обставинах, зазначених у протоколі, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

Ці висновки судді знайшли своє підтвердження і під час розгляду апеляційної скарги.

Пояснення ОСОБА_2 в частині визнання ним того факту, що під час зупинення автомобіля він знаходився в стані алкогольного сп'яніння, підтверджують правомірність зупинення автомобіля і вимог провести відповідно до встановленого порядку його огляд на стан сп'яніння.

Пояснення ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_5 щодо керування автомобілем останньою, а не ОСОБА_2, дані в суді першої інстанції і наведені в апеляційній скарзі, спростовуються доказами, які містяться в справі.

Відповідно до даних, зазначених у проколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2, як під час його складання, так і у подальшому в присутності свідків від дачі будь-яких пояснень відмовився, як відмовився і від відповідного його обстеження на стан сп'яніння, у тому числі в медичному закладі, що підтвердили свідки і в суді першої інстанції, пояснення яких в частині цих обставин ОСОБА_2 не ставив і не ставить в апеляційній інстанції під сумнів. Також ОСОБА_2 не підтвердив, як у суді першої, так і в апеляційній скарзі, що він свідкам вказував причину відмови від проходження медичного огляду, а саме те, що автомобілем під час його зупинки керував не він, а його дружина.

Згідно з письмовими поясненнями, доданими до протоколу, та поясненнями в суді першої інстанції, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_2 відмовився проходити медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння, а також відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення і ніяких пояснень не давав /а.с. 2, 3, 4, 5/.

Свідки не зазначали, що вони бачили за кермом саме ОСОБА_2, а суддя в постанові не посилався на їх пояснення в цій частині, що вказує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги і не дає підстав визнавати пояснення цих свідків не достовірними.

У судовому засіданні був допитаний також в якості свідка інспектор ДАІ ОСОБА_6 який по обставинах справи, у тому числі в своєму рапорті, зазначив (а.с.10) та пояснив, що ним разом з іншими інспекторами, які були також на посту, на 341 км автодороги Харків-Сімферополь був замічений автомобіль ЗАЗ 1102 з державним номером НОМЕР_1, водій якого не відреагував на вимогу зупинки, а лише збільшив швидкість руху, у зв'язку з чим, він його наздогнав і зупинив. З автомобіля вийшов водій, який представився ОСОБА_2, водійського посвідчення не мав, викликав підозру знаходження в стані алкогольного сп'яніння і йому було запропоновано пройти огляд на встановлення стану, від якого він відмовився, вів себе агресивно і, таким чином, був доставлений в приміщення Василівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, де йому було знов запропоновано пройти огляд на встановлення стану сп'яніння, але він знов відмовився, тому щодо нього був складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, який ОСОБА_2 підписувати та надавати в ньому будь-які пояснення відмовився. Також засвідчив, що в салоні автомобіля дійсно перебувала жінка, але вона сиділа на пасажирському місці, за кермом перебував саме ОСОБА_2 /а.с. 29/.

Таким чином, суддя обгрунтовано не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 щодо керування автомобілем останньою. Не доведено ОСОБА_2 і в судовому засіданні апеляційної інстанції, що зазначені обставини є достовірними.

Виходячи з наведеного, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження, не спростовують докази, зібрані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, та досліджені суддею, а також висновки судді щодо доведеності вини ОСОБА_2, і, таким чином, не дають правових підстав для скасування постанови судді.

Що стосується адміністративного стягнення, застосованого до правопорушника, то воно, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, застосовано в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, ступеню його вини, обставин, які обтяжують та пом'якшують відповідальність, з урахуванням даних, встановлених суддею суду першої інстанції, та наявних в справі, доповнити які, відповідно до визначеного законом права (ст.268 КУпАП), не був позбавлений ОСОБА_2, у тому числі при апеляційному провадженні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 16.05.2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області О.С. Шаповал