Справа №592/20/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров
Номер провадження 33/788/36/14 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Захарченко О. П. , розглянувши з участю скаржника ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 21 січня 2014 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючий, уродженець та мешканець м. Суми (вул. Поліська, буд. 130),

підданий за ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 21 січня 2014 року на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за те, що він 21 грудня 2013 року, близько 16 год. 25 хв. керував по вулиці Веретенівський в районі будинку № 1/6 в м. Суми автомобілем ГАЗ 32213 ( реєстраційний номер НОМЕР_1 ), перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначену постанову судді скасувати та прийняти нову постанову, якою застосувати до нього більш м'яке адміністративне стягнення.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_2 вважає, що суддя застосував до нього адміністративне стягнення усупереч вимогам ч.2 ст.33 КУпАП щодо урахування характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступені його вини, майнового стану, обставин, що пом"якшують і обтяжують відповідальність, та не зважаючи на те, що інспектором ДПС ДАІ при складанні щодо нього протоколу про адміністратине правопорушення не було роз"яснено йому його прав.

Також апелянт посилається на те, що інспектором ДПС ДАІ усупереч вимогам ст.266 КУпАП не було запропоновано йому проходження огляду на стан сп"яніння на місці зупинки у присутності двох свідків, а тому він не підлягав відповідальності у даній справі.

Разом з цим, не оспорюючи своєї вини у вчиненні правопорушення, скаржник просить урахувати те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, що позбавлення його права керування транспортними засобами створить перешкоди у забезпеченні матеріального утримання його родини, а також що на його утриманні перебувають батьки- пенсіонери, з яких мати часто хворіє і потребує її транспортування до лікувальних закладів.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2, який свою апеляційну скаргу підтримує, вивчивши матеріали справи, вважаю, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом в стані спяніння.

Висновок за змістом постанови судді у даній справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, серед яких складеним щодо ОСОБА_2 протоколом про адміністративне правопорушення серії АВ2 №155038 від 21 грудня 2013 року, висновком №4487 щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 в Сумському обласному наркологічному диспансері 21 грудня 2013 року о 17 годині 45 хвилин на стан алкогольного сп'яніння, письмовим рапортом інспектора ВДАІ СМВ УМВС України в Сумській області Бережного Р.В., поясненнями свідка ОСОБА_3

При цьому, за змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №155038 убачається, що при складанні зазначеного протоколу ОСОБА_2 було роз"яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України і ст. 268 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення інспектором ДПС ДАІ вимог ст. 266 КУпАП щодо непроведення його огляду на стан сп"яніння на місці зупинки транспортного засобу є необгрунтованими, оскільки у поясненні, яке давав ОСОБА_2 на місці зупинки, відсутні дані про його згоду на здійснення такого огляду працівником міліції, а огляд ОСОБА_2 на стан сп"яніння проведено за його згодою в компетентному закладі охорони здоров"я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для цього.

Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_2 у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає вимогам ст. 33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та інших обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, і є не самим суворим видом стягнення, які передбачені законом за вчинення такого правопорушення, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами є менш суворим видом адміністративного стягнення, ніж таке передбачене санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення як адміністративний арешт.

Що стосується строку, на який ОСОБА_2 позбавлено права керування транспортними засобами, то з урахуванням відсутності у справі доказів наявності обставин, які б пом"якшували відповідальність порушника, та відсутності належної критичної оцінки ним своєї протиправної поведінки через невизнання під час розгляду справи своєї вини, є законним, обгрунтованим і справедливим застосування вищезазначеного адміністративного стягнення на строк два роки.

В той же час, згідно вимог ст.294 КУпАП, у разі зміни постанови в частині накладення адміністративного стягнення в межах, передбачених санкцією статті Кодексу України про адміністративні правопорушення, це стягнення не може бути посилено. Тому зміна накладеного на ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на стягнення у виді адміністративного арешту суперечетиме вимогам закону.

Не убачається доцільним застосування до ОСОБА_2 і такого передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП стягнення, як штраф у розмірі від 200 до 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки у справі відсутні дані, які б свідчили про наявність у порушника самостійних заробітків і спроможності сплатити штраф у такому розмірі, який є досить значним.

Крім цього, доводи скаржника про те, що він використовує автомобіль для забезпечення матеріального утримання своєї родини і про перебування на його утриманні батьків-пенсіонерів та про стан їх здоров"я не забезпечені будь-якими об'єктивними доказами ні на момент розгляду справи суддею суду першої інстанції, ні на момент розгляду справи у апеляційному порядку.

Враховуючи вищевказане, постанова судді у даній справі є законною та обґрунтованою і підстави для її зміни чи скасування за поданою ОСОБА_2 апеляційною скаргою відсутні.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 21 січня 2014 року у даній справі про накладення на ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_1