Дата документу Справа № 325/1074/14-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/416/14 Головуючий в 1-й інстанції: Діоба Г.О.
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП Доповідач: Жовніренко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2014 року суддя Апеляційного суду Запорізької області Жовніренко В.П., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, на постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року,

встановила:

Постановою судді Приазовського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює керівником регіонального відділення приватного підприємства «Скіф Експрес Нафта», проживає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4 000 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 06 липня 2014 року о 23 годині 05 хвилин по вул. Лісній в м. Запоріжжі керував автомобілем Volkswagen Passat державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду щодо нього скасувати та справу закрити, посилаючись на наступне:

- з протоколу вбачається, що його огляд на стан сп'яніння на місці не проводився, а в акті медичного огляду не вказано, яким пристроєм був проведений його огляд із зазначенням його номеру та дати сертифікації, до того ж, як вважає апелянт, пристрій «Алкотест», вказаний судом, та яким, нібито проводилось дослідження видихуваного повітря, взагалі не сертифікований в Україні, тобто, суддя, посилаючись на акт медогляду від 06.07.2014 року, порушив вимоги ст. 70 КАС України;

- не дивлячись на заперечення ним факту вживання алкоголю і неодноразове наполягання на проведенні аналізу крові, лікар ОСОБА_2 відмовив йому в цьому;

- його медичний огляд на встановлення стану сп'яніння проводився за відсутності понятих;

- з відеозапису, долученого до справи, вбачається, що відповідно до пояснень лікаря ЗОНД, аналіз видихуваного повітря використовуваним ними пристроєм, не є медичною експертизою, не дає точних об'єктивних даних і не може використовуватись в якості доказу, однак суддя не дав оцінки цьому факту;

- суд, задовольнивши його клопотання про допит в якості свідків інспектора ДАІ ОСОБА_3, його напарника, лікаря ОСОБА_4 та понятих у справі, фактично не допитав цих осіб.

У судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з'явився, про дату, місце і час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а постанова судді підлягає залишенню без змін за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції зазначені вимоги законодавства були виконані.

Так, виходячи з пояснень ОСОБА_1 у суді першої інстанції, він свою вину не визнав та пояснив, що керував у вказаний час транспортним засобом, не перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, працівники міліції зупинили його безпричинно, експертиза на стан сп'яніння згідно з вимогами законодавства проведена не була, а матеріали справи є фальсифікованими /а.с. 31/. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення апелянт відмовився від підпису протоколу і при цьому ніяких заперечень стосовно змісту протоколу та фактичних обставин не надав /а.с. 2/.

Однак, не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, суддя, на виконання вимог ст. 280 КУпАП, повно і об'єктивно перевірив всі обставини та докази на підтвердження дотримання правил медичного огляду, передбачених відповідними нормативними актами, і дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, як керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.

Порядок огляду водіїв, відповідно до вимог ст. 266 КУпАП, визначений «Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», яку затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я від 09.09.2009 року № 400/666 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2009 року за № 931/16947, згідно з якою огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

Виявивши у ОСОБА_1 підозру на ознаки знаходження його у стані алкогольного сп'яніння, він був направлений інспектором ДПС ОСОБА_3 до КУ «ЗОНД», де висновком лікаря ОСОБА_4 № 5818, складеним 06.07.2014 року о 23 год. 35 хв., було підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває у стані легкого алкогольного сп'яніння /а.с. 5/.

Окрім цього, факт знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння підтверджується також й іншими матеріалами справи, дослідженими суддею під час розгляду справи у присутності апелянта, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, серії АВ2 № 717628 щодо ОСОБА_1 /а.с. 2/; актом медичного огляду ОСОБА_1 № 5818 від 06.07.2014 року, згідно з яким у ОСОБА_1 виявлені клінічні ознаки сп'яніння, а при дослідженні повітря, що ним видихувалось, за допомогою вимірювального приладу «Алкотест» визначено вміст етанолу в концентрації 0,49 % /а.с. 20/; доданим до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписом, на якому зафіксований факт застосування вимірювального приладу «Алкотест» під час огляду ОСОБА_1 /а.с. 30/.

За зазначених вище обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині порушення процедури медичного огляду, є неспроможними, тому не вбачаю підстав для висновку, що лікар ОСОБА_4 діяв всупереч вимогам Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.09.2009 року за № 400/666.

Також апеляційна скарга та матеріали справи не містять посилання на те, що апелянтом були оскаржені та спростовані дії і висновок лікаря ОСОБА_4

Окрім цього, у разі незгоди з висновком лікаря ОСОБА_4 № 5818, складеним 06.07.2014 року о 23 год. 35 хв., ОСОБА_1 ніщо не перешкоджало пройти повторний огляд протягом двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, однак, ані матеріали справи, ані апеляційна скарга, не містять посилання на дані, які б свідчили про неможливість його повторного огляду у визначений законом час з причин, незалежних від апелянта.

Що стосується доводів апелянта з приводу того, що судом фактично не були допитані в якості свідків інспектори ДАІ ОСОБА_3, ОСОБА_5, лікар ОСОБА_4 та поняті, то показання цих осіб містяться у матеріалах справи, тому надання ними аналогічних свідчень в судовому засіданні, є недоцільним.

Виходячи з наведеного, доводи, якими обґрунтована апеляційна скарга, не знайшли свого підтвердження і, таким чином, не спростовують докази, зібрані під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та досліджені суддею, а також висновки суду, і не дають правових підстав для скасування постанови судді щодо ОСОБА_1 із закриттям справи.

Що стосується адміністративного стягнення, застосованого до правопорушника, то воно застосовано в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, які обтяжують та пом'якшують відповідальність.

Крім того, апеляційна скарга ОСОБА_1 містить посилання на статті Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), хоча порядок розгляду питань щодо адміністративних правопорушень та відповідальності за їх вчинення передбачений Кодексом України про адміністративну відповідальність (КУПАП).

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Приазовського районного суду Запорізької області від 16 вересня 2014 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4 000 грн., залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з 16 жовтня 2014 року.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.П. Жовніренко