Справа № 456/976/14-п
Провадження № 3/456/345/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2014 року суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р. Т. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого оператором ВПУЗГ,

за ст. 185-1 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЛВ №0224195 від 19.11.2013 року, вбачається, що ОСОБА_1, 08 листопада 2013 року близько 06.00год. в с. Слобідка Стрийського району, Львівської області, прийняв участь у мирній акції, вираженої в безперервному русі на пішохідному переході, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1, свою вину заперечив та пояснив, що дійсно цього дня приймав участь у мирній акції, однак нічиїх прав та інтересів не порушував.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що в матеріалах справи відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про наявність вини ОСОБА_1, у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.. 185-1 ч. 1 КУпАП виходячи з наступного.

Так як, у відповідності до вимог ст.. 39 Конституції України, громадяни мають право збиратися мирно, без зброї і проводити мітинги, походи і демонстрації, про проведення яких завчасно сповіщаються органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування.

Згідно ст.. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина.

Відповідальність за ч.1 ст. 185-1 КУпАП настає у разі порушення встановленого порядку організації чи проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України від 19.05.2001 року, визначення конкретних строків завчасного сповіщення з урахуванням особливостей форм мирних зібрань, їх масовості, місця, часу проведення тощо є предметом законодавчого регулювання, однак в протоколі про адміністративне правопорушення, немає посилань на нормативний акт, яким встановлено цей порядок.

Відповідно до ст.. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» судами застосовується при розгляді справ Конвенція та практика Європейського Суду як джерела права.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини, по справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 року, в пунктах 54,55,67 сказано, що «за відсутності чіткого та передбачуваного порядку законодавства, що визначає правила проведення мирних демонстрацій, покарання заявника за порушення неіснуючого порядку було несумісним зі ст. 7 Конвенції».

Таким чином, Європейський суд з прав людини дійшов висновку про відсутність у національному законодавстві України порядку організації та проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, а тому притягнення громадян до адміністративної відповідальності за ст.. 185-1 ч. 1 КУпАП є порушенням ст. 7 Конвенції.

Законодавством України не встановлений порядок проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, а рішення місцевих рад не можуть підміняти Закон. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1, вини, тобто одного з елементів складу правопорушення, передбаченого ст.. 185-1 ч. 1 КУпАП, а отже, і самого складу адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом 10 діб з дня її винесення може бути внесено протест прокурора, або подана апеляція до апеляційного суду Львівської області.

Суддя: ОСОБА_2