Справа № 344/79/14-п
Провадження № 33/779/72/2014
Категорія ст.41 ч.1 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2014 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Шкрібляк Ю.Д., з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Івано-Франківську справу про адміністративне правопорушення за його апеляційною скаргою, на постанову Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець м.Івано-Франківська, вул.Івана Павла ІІ, 20, кв.№135, працює заступником директора КП «Дорожнє ремонтно-експлуатаційне управління», громадянин України,?

визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП), та накладено адміністративне стягнення у виді 510 грн. штрафу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 36 грн. 45 коп.судового збору.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_2 допустив порушення вимог законодавства, а саме:

- ч.ч.1, 2 ст.115 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), ст.24 Закону України «Про оплату праці», оскільки робітнику з благоустрою ОСОБА_3 станом на 26 грудня 2013 року не була виплачена заробітна плата за відпрацьований час у листопаді та грудні 2013 року;

- ч.1 ст.116 КЗпП, оскільки при звільненні робітника з благоустрою ОСОБА_3 із займаної посади 09 грудня 2013 року (наказ від 09 грудня 2013 року №165Л), станом на 26 грудня 2013 року з ним не проведений розрахунок заробітної плати.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу (далі АС), в якій покликається на незаконність постанови відносно нього, оскільки судом неповно зясовані всі фактичні обставини справи, а зібраними доказами не підтверджується його вина у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Просить його АС задовольнити, а постанову щодо нього скасувати за відсутності в його діях кладу адміністративного правопорушення, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду апелянт ОСОБА_2 пояснив, що на час проведення перевірки на КП «ДРЕУ» він виконував обовязки директора цієї установи. Пригадує, що ОСОБА_4 був звільнений наказом від 09 грудня 2013 року, оскілки останній не виходив на роботу і тому не пройшов випробувальний термін. З вказаним наказом ОСОБА_4 не був ознайомлений, однак його було повідомлено про те, що для отримання розрахункових коштів йому необхідно відкрити рахунок в «А-Банку», або ж самостійно зявитися для отримання готівки в бухгалтерію КП «ДРЕУ». Однак, ОСОБА_4 відмовився відкривати банківський рахунок у вказаному банку, і в бухгалтерію установи для проведення розрахунків не зявився. ОСОБА_4 двічі надсилалися повідомлення про необхідність зявитися в бухгалтерію установи для отримання розрахункових коштів, однак він не відреагував. Наголосив, що вже після проведеної перевірки працівники КП «ДРЕУ» самостійно виїхали за місцем проживання ОСОБА_4 та здійснили розрахунок заробітної плати з ним шляхом виплати готівкових коштів. Винним себе у вчиненні адмінправопорушення не вважає. Крім цього, справа розглянута без його участі, тому постанова щодо нього є незаконною і її слід скасувати та закрити провадження за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2, який просить постанову щодо нього скасувати, а справу закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення; дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та долучені під час апеляційного розгляду документи, вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП, при розгляді справи про адмінправопорушення суддя зобов'язаний з'ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адмінвідповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.

Вимогами ч.2 ст.279 КУпАП передбачено, що під час судового розгляду суд, окрім іншого, заслуховує осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Суддя вказаних вимог закону дотримався, однак не в повній мірі.

Субєктом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, є посадові особи підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

З доданих під час апеляційного розгляду документів, зокрема витягну з наказу від 10 жовтня 2012 року №115Л, ОСОБА_2 переведено на посаду заступника директора з 11 жовтня 2012 року. З довідки від 17 квітня 2014 року №1-6/59, вбачається, що з 27 листопада 2013 року по 03 січня 2014 року ОСОБА_2 виконував обовязки директора КП «ДРЕУ», так як директор підприємства ОСОБА_5 перебував на лікарняному.

У відповідності до посадової інструкції заступника директора ОСОБА_2, він належить до категорії керівників, і в разі відсутності директора виконує обовязки директора підприємства.

Таким чином, в період з 27 листопада 2013 року по 03 січня 2014 року ОСОБА_2 виконував обовязки керівника КП «ДРЕУ», а тому був відповідальний за правильність нарахування і виплати заробітної плати працівникам, в тому числі і виплати розрахункових коштів ОСОБА_4

Як зазначено в постанові судді, в обґрунтування вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, наводяться протокол про адміністративне правопорушення №09-01-052/1080 від 26 грудня 2013 року (а.с.1) та акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №09-01-052/1266 (а.с.2-3).

Окрім цього, апеляційний суд бере до уваги також те, що у відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 був звільнений з роботи наказом від 09 грудня 2013 року №165Л.

З урахуванням цього, розрахунок з ОСОБА_4 мав бути проведений 09 грудня 2013 року, і ОСОБА_2 був за це відповідальний, однак цього не було зроблено.

Як видно з копій листів КП «ДРЕУ», наявних в матеріалах справи, 16 грудня та 24 грудня 2013 року ОСОБА_4 надсилалися рекомендовані листи з повідомленнями про вручення поштових відправлень, в яких його повідомлялося про необхідність зявлення у відділ кадрів КП «ДРЕУ» для отримання розрахункових коштів та одержання трудової книжки, однак він цього не зробив.

Фактична виплата коштів ОСОБА_4 була здійснена 27 грудня 2013 року, що підтверджується копіями відомостей на виплату грошей №ВЗП-000414 за листопад та грудень 2013 року.

Таким чином, оскільки розрахунок заробітної плати з ОСОБА_4 був здійснений не в день його звільнення, тому підтверджується вина ОСОБА_2 як керівника підприємства, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

З урахуванням цього, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, повністю доведена матеріалами справи, а висновки судді про його винуватість, є мотивованими.

В матеріалах справи є дані, що ОСОБА_2 тричі повідомлявся про розгляд справи в суді першої інстанції, однак відсутні докази про те, що він отримав ці повістки (а.с.5-7).

Таким чином, ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього.

Однак, суддя розглянув справу без участі ОСОБА_2, чим порушив вимоги ч.1 ст.268 КУпАП, в тому числі і його право на захист.

За таких обставин, постанова відносно ОСОБА_2 є незаконною, а тому її слід скасувати.

У відповідності до вимог ст.38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Як встановлено п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені статтею 38 цього Кодексу.

Так, порушення ОСОБА_2 вимог законодавства про працю було виявлено 26 грудня 2013 року, про що складено відповідний протокол.

Оскільки на час апеляційного розгляду трьохмісячний строк притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності вже сплив, тому постанову слід скасувати та прийняти нову, якою визнати його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, однак провадження в справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати та постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, а провадження по справі закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 цього Кодексу.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1

Згідно з оргіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1