ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2014 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Хараджа О. О., розглянувши в м.Маріуполі матеріали, що надійшли з Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН № НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії КС № 153247, виданий 31 липня 2002 року Жовтневим РВ ММУ УМВС України в Донецькій області, працюючого слюсарем у ЦРАО ПАТ «ММК ім. Ілліча», який є субєктом господарської діяльності, який зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 164 КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

15 вересня 2014 року о 16.30 годині ОСОБА_1, рухаючись по пр. Ілліча в Іллічівському районі м. Маріуполя, здійснював господарську діяльність у сфері пасажирських перевезень на транспортному засобі ЗАЗ державний номерний знак НОМЕР_2 без одержання ліцензії на провадження такого виду господарської діяльності та ліцензійної картки, чим порушив правила провадження господарської діяльності.

Правопорушник у судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення визнав повністю та пояснив, що з 19 листопада 2012 року є субєктом господарювання і має право на провадження господарської діяльності у сфері надання послуг таксі, про що надав відповідне свідоцтво платника єдиного податку серії А 3 772229 від 19 листопада 2012 року. Між тим ліцензію на перевезення пасажирів автомобільним транспортом в передбаченому законом порядку він не отримував та ліцензійної картки не має.

Окрім визнання ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КУпАП, вона підтверджується дослідженими матеріалами справи.

Відповідно до п.25 ч.2 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу повітряним, річковим, морським, автомобільним, залізничним транспортом.

Пунктом 2 ч.4 ст. 9 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів на такі види робіт, як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Згідно п.2 ч.5 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» документами для юридичної особи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, для водія таксі є посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ліцензійна картка, інші документ, передбачені законодавством України.

Ця ж норма пролонгується п. 1.6. Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", затверджених наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 427 від 02.07.2010 року, згідно яких ліцензія видається, в тому числі, на такі види робіт, як надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі; надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Згідно ч. 2 п. 86 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» № 176 від 18.02.1997 року для надання послуг таксі перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Таким чином, наявність відповідної ліцензії та ліцензійної картки є обовязковою умовою надання послуг з внутрішніх перевезень пасажирів на таксі.

Як вбачається з матеріалів справи, необхідна ліцензія та ліцензійна картка у ОСОБА_1 відсутня.

Таким чином вина ОСОБА_1 у провадженні господарської діяльності без одержання державної реєстрації як суб'єкта господарювання або без одержання ліцензії на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, є доведеною та його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 164 КУпАП.

При обранні виду та міри адміністративного стягнення, враховується характер правопорушення, обставини даної справи, а також дані про особу правопорушника, який працює, є субєктом господарювання.

На підставі викладеного, вважаю необхідним піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу без конфіскації знарядь виробництва, а саме транспортного засобу ЗАЗ державний номерний знак НОМЕР_2.

Оскільки судом ухвалене рішення про накладення адміністративного стягнення, з правопорушника також підлягає стягненню судовий збір відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 164 ч.1, 283 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 36,54 грн.

На постанову суду може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівській районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з моменту його винесення.

Суддя: О. О. Хараджа