Справа № 490/2162/14-п 04.06.2014 04.06.2014 04.06.2014
Номер провадження: 33/784/119/14
Провадження № 33/784/119/14 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2014 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

за участі секретаря судового засідання Георгици Г.В.

Особи, що притягнута

до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2014 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, не працюючого, проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_3, що раніше не притягувався до адміністративної відповідальності; -

- провадження у справі закрито відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 13 лютого 2014 року, приблизно о 15.30 год. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099» номерний знак НОМЕР_1, рухався вулицею Артилерійською в м. Миколаєві, де в районі перехрестя з вулицею Нікольською, порушивши вимоги п. п. 2.3 «б», 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, не слідкував за дорожньою обстановкою та виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Лексус» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався вулицею Нікольською в сторону вулиці Великої Морської. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Закриваючи провадження по справі та визнаючи, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення суд зазначив, що крім власних пояснень ОСОБА_2, відсутність в його діях вини обумовлено тим, що в матеріалах справи на підтвердження факту проїзду останнім перехрестя на забороняючий сигнал світлофору жодних доказів не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді через неправильність висновків суду, грубі порушення застосування норм процесуального права, ігнорування доказів по справі, порушення прав потерпілого, а справу про адміністративне правопорушення направити на новий розгляд.

Вказує, що судом першої інстанції: порушено норми ст. ст. 251, 252 КУпАП; не прийнято до уваги протокол про адміністративне правопорушення, як доказ по справі; в порушення положень ст. 280 КУпАп та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 з порушенням прав потерпілого, односторонньо, необєктивно та неповно дослідив докази по справі, не врахував завдані пошкодження транспортним засобам, не дослідив пояснення потерпілого та особи, яка складала протокол.

Крім того, зазначає про тяганину в розгляді даної справи, яка відповідно до ст. ст. 257 ч. 1, 277 КУпАП, повинна була бути розглянута протягом 15 днів з дня одержання протоколу, а не через 2 місяці.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_3 уточнив свої апеляційні вимоги і просив про скасування постанови судді та постановлення нової ухвали про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

Заслухавши апелянта ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 на підтримку апеляційної скарги першого, думку ОСОБА_2 про законність та обґрунтованість постанови судді, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

З протоколу про адміністративне правопорушення АВ2 № 530029 від 13 лютого 2014 року вбачається, що в цей день приблизно о 15.30 год. ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ВАЗ 21099» номерний знак НОМЕР_1 в м. Миколаєві по вул. Артилерійській. При проїзді регульованого перехрестя з вул. Нікольською не врахував дорожніх обставин та виїхав на перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофора, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Лексус» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який рухався через перехрестя по вул. Нікольській. Внаслідок зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після зіткнення транспортний засіб «ВАЗ 21099» продовжив рух і допустив наїзд на сміттєві баки. Цими діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п. 2.3 «б», 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Розглянувши справу, суддя суду першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад даного адміністративного правопорушення, оскільки відсутність в його діях вини підтверджується власними поясненнями ОСОБА_2 та відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту проїзду ним перехрестя на забороняючий рух сигнал світлофору.

Так, ОСОБА_3 апеляційному суду пояснив, що безпосередньо перед ДТП зупинився на цьому перехресті на червоний сигнал світлофору і почав свій рух через перехрестя, коли загорілося зелене світло. При цьому ОСОБА_3 не стверджував, що бачив, щоб ОСОБА_2 виїхав на перехрестя на забороняючий рух червоний сигнал світлофору.

Ці показання апелянта жодним чином не спростовують показання ОСОБА_2 в апеляційному суді про його виїзд на це перехрестя зі швидкістю близько 50 км./год. на дозволяючий рух миготливий зелений сигнал світлофору.

Показання ОСОБА_2 в цій частині узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_5, який апеляційному суду пояснив, що в той час знаходився в автомобілі першого на передньому пасажирському сидінні. ОСОБА_2 виїхав на це перехрестя на дозволяючий рух миготливий зелений сигнал світлофору і мав завершити свій маневр. Швидкість його автомобіля не перевищувала 60 км./год. Проте, коли передня частина автомобіля ВАЗ вже була поза зоною перехрестя, сталося зіткнення з автомобілем Лексус.

Від цього удару в заднє ліве крило автомобіль ВАЗ кинуло на сміттєві баки. Як пояснив інспектор ДАІ, тут мав місце казус, бо коли на одному світлофорі ще зелений миготливий, на другому на цьому ж перехресті з протилежної сторони також загоряється зелений.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили правильність показань свідка ОСОБА_5

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також пояснили, що їх автомобілі не оснащені авто реєстраторами.

Показання ОСОБА_3, ОСОБА_2, свідка ОСОБА_5 в частині розташування автомобілів ВАЗ та Лексус після ДТП та отриманих цими автомобілями механічних пошкоджень узгоджуються з даними протоколу огляду місця ДТП, схемою огляду місця ДТП від 13.02.2014 року (а. с. 2, 3).

Показання ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 щодо швидкості автомобіля ВАЗ при проїзді вказаного перехрестя спростовують доводи письмових пояснень ОСОБА_3 (поданих апеляційному суду 03.06.2014 року) щодо швидкості автомобіля ОСОБА_2 60 80 км./год. Ці доводи є надуманими. Окрім того, таке порушення (перевищення допустимої швидкості руху) не ставилося ОСОБА_2 у провину.

Як пояснив ОСОБА_3 апеляційному суду, ці письмові пояснення були складені його представником, а тому просить брати їх до уваги лише в тій частині, що не суперечать встановленим апеляційним судом обставинам та показанням допитаних осіб.

Що стосується доводів апелянта про порушення судом першої інстанції його права доступу до суду, то апеляційним судом це право ОСОБА_3 поновлено.

Безпідставними є і твердження, викладені в апеляційній скарзі, та висловлені представником потерпілого про те, що судом першої інстанції не допитані свідки, працівники ДАІ, які здійснювали оформлення ДТП, оскільки, по перше, таких клопотань вони самі не заявляли під час апеляційного розгляду справи, незважаючи на зясування такої необхідності апеляційним судом, а по друге, працівники ДАІ не були очевидцями цієї ДТП.

Окрім того, як пояснили апеляційному суду і ОСОБА_3, і ОСОБА_2, і свідок ОСОБА_5, відразу після ДТП жодних свідків з числа водіїв не було, жоден з автомобілів не зупинявся; інспектори ДАІ, які здійснювали оформлення ДТП, прибули приблизно через 30 хв. після ДТП; і лише після їх приїзду підїхав якийсь водій, який заявив, що буцімто бачив, як ОСОБА_3 почав рух на зелений сигнал світлофору. Проте, жоден з учасників ДТП цю особу не бачив на місці ДТП безпосередньо до або після неї.

За таких обставин не було правових підстав викликати для допиту вказаних осіб як у суду першої інстанції, так і у апеляційного суду.

Твердження апеляційної скарги про неврахування судом завданих транспортним засобам пошкоджень, а також твердження представника потерпілого про ненадання судом першої інстанції оцінки схемі ДТП, характеру пошкоджень та способу взаємодії транспортних засобів під час ДТП, є безпідставними, оскільки ці дані жодним чином не спростовують показання ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_5 про виїзд ОСОБА_2 на це перехрестя на дозволяючий рух миготливого зеленого сигналу світлофора зі швидкістю його автомобіля 50 - 60 км./год.

З огляду на наведене, є вірним висновок судді суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про тривалість розгляду даної справи (2 місяці) є слушними, проте, ця обставина жодним чином не впливає на правильність висновку суду та законність прийнятого судом рішення у цій справі.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для скасування або зміни постанови судді.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Залишити без змін постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2014 року про закриття провадження у даній справі відносно ОСОБА_2 у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_6