Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/341/14
Єдиний унікальний № 335/6498/14-п Головуючий в 1-й інстанції Леусенко В.М.
Категорія ст. 130 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2014 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2014 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, не одруженого, працюючого ливарником пластмаси у ПП «Агарков», який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, бул. ГвардійськийАДРЕСА_1, із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 3 500 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36, 54 грн.

Як зазначено в постанові, 25 травня 2014 року о 01 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 на 437 км автодороги Н-08 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, невиразна мова), на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

12.08.2014 року ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що хоча він і був присутній під час оголошення постанови, однак не зміг зорентуватися, за яких підстав суд визнав його винуватим у вчиненні правопорушення, а враховуючи, що копія постанови йому була надана лише 08.08.2014 року, то вважає, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.

По суті скарги посилаючись на незаконність постанови, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі у звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому зазначає, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження огляду на стан спяніння, між тим суд незважаючи на це, незаконно визнав його винуватим за те, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного спяніння. Крім того, не надав уваги надуманості дій інспектора ВДАІ щодо наявності у нього ОСОБА_2 ознак алкогольного спяніння, а також незаконності дій цієї уповноваженої особи, щодо відмови у проходженні огляду на стан спяніння на місці зупинки за допомогою технічних приладів та безпідставного спрямування його на огляд в медичний заклад.

В засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисник адвокат ОСОБА_3 підтримали апеляційну скаргу, зокрема і в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 01.08.2014 року і просили задовольнити її в повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі, зокрема і в частині поновлення строку на апеляційне оскарження постанови від 01.08.2014 року, з огляду на наступне.

Виходячи з вимог ст. 289, ч. 2 ст. 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої її винесено, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У своїй апеляційній скарзі особа, щодо якої винесено постанову ОСОБА_2 порушує питання про поновлення строку на її апеляційне оскарження, посилаючись на поважність пропуску цього строку.

Враховуючи, що копія постанови була надана ОСОБА_2 лише 08.08.2014 року, суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови від 01.08.2014 року пропущено ОСОБА_2 з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Виходячи з вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається з матеріалів справи, суд при розгляді справи зазначених вимог закону не виконав.

Так, виходячи з фактичних обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 148402 від 25.05.2014 року, які визнані судом доведеними і покладені в основу постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній на 437 км автодороги Н-08 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, невиразна мова), на вимогу працівника міліції пройти у встановленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України (а.с.1).

В обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення, суд, зокрема послався у своїй постанові на письмові пояснення інспекторів ДПС ОСОБА_4, ОСОБА_5, протокол про адміністративне правопорушення, рапорт інспектора ДПС ОСОБА_4, письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівником міліції у присутності двох свідків.

Частиною 3 наведеної вище статті передбачено, що у разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоровя.

Згідно пункту 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок) «водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя».

Виходячи з пункту 8 вказаного Порядку у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя уповноважена особа Державтоінспекції в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до пункту 1.7 Інструкції про виявлення у водії транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України 09 вересня 2009 року № 400/666, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06 жовтня 2009 року за № 931/16947 (далі Інструкція) «у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, огляд на стан спяніння проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 КУпАП».

Таким чином, ураховуючи наведене відмова особи від проходження такого огляду, як обєктивна ознака правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП може мати місце лише при наявності двох її ознак, а саме відмови особи від проходження огляду з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу і у відповідному закладі охорони здоровя.

ОСОБА_2 не визнаючи вину у вчиненні правопорушення, зазначав у суді першої інстанції, що він відмовився від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі, але не відмовлявся від проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу. Аналогічні пояснення ним були надані і в засіданні апеляційної інстанції.

Згідно пояснень працівників ДПС ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд лише у медичному закладі. При цьому виходячи з цих пояснень, а також рапорту інспектора ДПС ОСОБА_4 проходження такого огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 не пропонувалося. Крім того, згідно пояснень ОСОБА_5 проходження огляду на місці зупинки ОСОБА_2 не пропонувалося, оскільки були відсутні не ушкоджені упаковки трубок алкотесту «Драгер» та через те, що у ОСОБА_2 було більше ознак наркотичного спяніння ніж алкогольного (а.с. 6, 29, 30, 41, 42).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вони були свідками того, що в їх присутності водій автомобіля НОМЕР_1 відмовився пройти медичний огляд в установленому порядку (а.с.3,4).

Аналізуючи наведені докази, суд апеляційної інстанції не може визнати такими, що безперечно доводять вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, пояснення працівників ДПС ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки виходячи з їх же пояснень проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки ними ОСОБА_2 не пропонувалося, обґрунтованих підозр наявності у останнього ознак спяніння ними у цих поясненнях не наведено, а інспектором ДПС ОСОБА_5 взагалі зазначено на наявність підозр іншого спяніння наркотичного, що не узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення. Крім того, не можливо погодитися із твердженням того, що огляд на місці зупинки не проводився через відсутність неушкоджених упаковок трубок алкотесту «Драгер», оскільки зазначені обставини ОСОБА_2 під час його зупинки не розяснювались, про що в свою чергу свідчить відеозйомка цих обставин.

Не можуть слугувати доказами вини ОСОБА_2 у відмові від проходження у встановленому порядку огляду на стан спяніння і пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вони в свою чергу лише підтверджують той факт, що ОСОБА_2 пропонувалося пройти огляд лише у медичному закладі (медичний огляд).

Наведені обставини вказують на те, що працівниками ДПС було порушено встановлений порядок огляду на стан спяніння ОСОБА_2, а тому відмова останнього в аспекті обєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути визнана необґрунтованою.

Розглядаючи справу, суддя не надав уваги вказаним обставинам, та зокрема, зазначив у своїй постанові, що в діях ОСОБА_2 містяться ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, за що відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення не складався.

За таких обставин, достовірні, допустимі докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2014 року.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 серпня 2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 3 500 гривень скасувати, а провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в діях останнього складу зазначеного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1