Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 33/778/213/14 Головуючий в 1-й інстанції: суддя Скляр С.Ю.
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції: суддя Шаповал О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 27 травня 2014 року за участі ОСОБА_1 у м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 25.04.2014 року,

встановила:

Постановою судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 25.04.2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Згідно з постановою судді, 10 квітня 2014 року о 16 годині 10 хвилин ОСОБА_1 по вул. Поштовій в смт Комиш-Зоря Куйбишевського району Запорізької області керував автомобілем ЗАЗ-110207 за реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (почервоніння білків очей, різкий запах алкоголю з порожнини рота), при цьому, в присутності двох свідків на пропозицію працівників ДАІ відмовився від проходження в установленому порядку огляду на стан сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді щодо нього змінити, замінити накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік на штраф у розмірі, встановленому ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В обґрунтування скарги зазначив, що він не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, внаслідок чого він був позбавлений права взяти участь у розгляді справи, чим були порушені його права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, а копію постанови судді отримав лише 29.04.2014 року.

Також апелянт вважає, що при накладенні стягнення суд не врахував дані про його особу, що до теперішнього часу він не притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень та має можливість сплатити штраф.

Окрім цього, просить звернути увагу на те, що автомобіль він використовує у робочих цілях, у побуті та у домашньому господарстві, а тому позбавлення права керування ним, поставить його у дуже скрутне матеріальне становище та викликає дискомфорт у побуті.

В судове засідання апелянт не з'явився, подав заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, клопотань не подав, у тому числі в частині дослідження додаткових доказів, у тому числі на підтвердження обставин, на які іде посилання в апеляційній скарзі. Неявка апелянта не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, яка розглядається в межах її доводів і на підставі даних, які містяться в справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, вони містять поштове повідомлення, відповідно до якого ОСОБА_1 19.04.2014 року особисто отримав судову повістку з викликом у судове засідання суду першої інстанції на 25.04.2014 року /а.с. 8/, однак у судове засідання у призначений час не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 у скарзі про те, що він не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, внаслідок чого він був позбавлений права взяти участь у розгляді справи, є необґрунтованими, неспроможними та спростовуються матеріалами справи.

При розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення суддя у повному обсязі дослідив всі обставини справи і обґрунтовано визнав, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, викладених в постанові, відповідно до даних протоколу та доданих до нього доказів.

Доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів і не оскаржується, та повністю знайшла своє підтвердження дослідженими суддею в судовому засіданні матеріалами справи на підставі даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія АА2 № 862263 від 10.04.2014 року та доданих до нього доказах, на підставі яких суддя обґрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, який відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння /а.с. 3, 4/.

Статтею 130 ч. 1 КУпАП, у скоєнні якої визнаний винним апелянт, передбачені для водія стягнення у вигляді: штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративного арешту на строк від семи до десяти діб.

Судом першої інстанції до апелянта відповідно до обставин та даних справи було застосоване адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, яким він володіє згідно з посвідченням водія НОМЕР_2 /а.с. 6/ строком на один рік, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, як мінімальний строк і не свідчить про застосування занадто суворого виду стягнення виходячи з того, що найбільш суворим видом стягнення за вказаною частиною статті закону є арешт. Для застосування такого виду стягнення, як штраф, відповідно до норм ст. 33 КУпАП, необхідно дослідити дані про майновий стан правопорушника і про можливість його сплати.

Проте, у матеріалах справи відсутні дані про майновий стан апелянта, не подавались ці дані до суду першої інстанції, не містяться вони і в апеляційній скарзі, а також апелянтом не спростовані дані матеріалів справи в частині того, що він ніде не працює, що має суттєве значення при вирішенні питання про можливість призначення такого виду стягнення, як штраф.

Таким чином, апелянт позбавив апеляційну інстанцію можливості перевірити та зробити відповідні висновки про застосування до нього більш м'якого стягнення у вигляді штрафу.

Посилання апелянта на те, що використання ним транспортного засобу тісно пов'язано з домашнім господарством і є джерелом забезпечення його доходу не дає підстав для висновків про наявність можливості сплатити штраф і, крім того, не має суттєвого значення, виходячи з виду скоєного апелянтом адміністративного правопорушення.

За таких обставин, не вбачаю підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та зміни постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Куйбишевського районного суду Запорізької області від 25.04.2014 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області О.С. Шаповал