33/775/9/2014(м)

Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Мирошниченко Ю.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2014 року м. Маріуполь
Суддя Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08.01.2014 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, зареєстрованого: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 4, кв. 11, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. 45, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 статті 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 5950 гривень,
Суд у постанові визнав встановленим, що ОСОБА_1 21.12.2013 року о 18.00 год. на перехресті вул. 8-го Березня та пров. Єрмака в м. Маріуполі, керував автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), що згідно п. п. 1.2, 1.3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції стало підставою для вимоги про проходження відповідно до встановленого п. п. 2, 3 вище зазначеної Інструкції порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням газоаналізатора Alcotest або медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, від яких він відмовився.
Постановою судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08.01.2014 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 5950 грн.
Не погодившись з постановою судді, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження по справі за ч. 1 ст. 130 КупАП на підставі ст. 247 КУпАП, мотивуючи тим, що 21.12.2013р. він дійсно вживав спиртні напої, але автомобілем не керував, оскільки ним керував ОСОБА_2, який не впорався з керуванням та зіткнувся з огорожею, після чого покинув транспортний засіб, а він та ОСОБА_3 отримали травми голови. До них підійшли люди, потім під`їхали працівники ДАІ, задавали питання, але у нього сильно боліла голова, він ледь не втратив свідомість, працівники ДАІ попросили його поставити підпис у чистих протоколах.
Він не працює, оскільки за станом здоров`я не має можливості працевлаштуватися, самостійного заробітку не має, тому навіть частково не може сплатити штраф.
Вважає, що при постановлені судового рішення, суд першої інстанції не надав всебічної та повної оцінки всім доказам по справі та призначив покарання у вигляді штрафу у максимальному розмірі.
Заслухавши заявника ОСОБА_1, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Суддя місцевого суду правильно дійшов висновку про те, що 21.12.2013 року о 18год. на перехресті вул. 8-го Березня та пров. Єрмака в м. Маріуполі, ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння із застосуванням газоаналізатора Alcotest або медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що він не керував автомобілем, тільки сів за руль та завів автомобіль, щоб зігрітися не знайшли підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
Так, суддею суду першої інстанції обґрунтовано визначено як достовірні докази у справі власноруч викладені пояснення самого правопорушника, згідно яких він вживав горілку та відмовився від проходження медичного огляду, автомобіль завів, він покатився та прокотився біля 0,5 метра (а/с 11), рапортом інспектора ДПС ОСОБА_4 (а/с 5), поясненнями свідків ОСОБА_5 (а/с 3), ОСОБА_6 (а/с 4), які підтвердили відмову правопорушника від застосування алкотестера та проходження огляду та зазначили, що ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини), проїхавши за кермом автомобіля більше 20 метрів, свої свідчення вказані свідки підтвердили в заявах на адресу апеляційного суду.
Крім того, керування ОСОБА_1 автомобілем «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_1 21.12.2013 року о 18 год. на перехресті вул. 8-го Березня та пров. Єрмака в м. Маріуполі підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 21.12.2013 року щодо ОСОБА_1 за ст. 126 ч.2 КУпАП та постановою про притягнення його за вказане правопорушення до адміністративної відповідальності, яка ним не оскаржена та набула законної сили.
Як вбачається з розяснень, що містяться у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп'яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Враховуючи викладене, вважаю, що суддя міського суду правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного спяніння.
Відповідно до вимог ст.8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє на час і за місцем вчинення правопорушення.
Адміністративне стягнення накладено у межах передбаченого ст.38 КУпАП трьохмісячного строку.
Вид і розмір адміністративного стягнення судом визначений відповідно до вимог ст.33 КУпАП.
Мінімальне адміністративне стягненням за ч.1 ст. 130 КУпАП передбачає тільки штраф, а згідно зі ст. 24 КУпАП (ОСОБА_2 адміністративних стягнень) штраф є менш тяжким адміністративним стягненням ніж громадські роботи.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП у разі зміни постанови в частині накладення стягнення в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, воно не може бути посилено.
Таким чином, громадські роботи, на які в ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 просив змінити стягнення, є більш суворою мірою стягнення, ніж штраф та в даному випадку не можуть бути застосовані.
Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 08.01.2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 5950 гривень залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя