Справа № 490/2071/14-п 28.04.2014 28.04.2014 28.04.2014
Номер провадження: 33/784/106/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 33/784/1063/14 суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_1
категорія: ч.1 ст.130 КУпАП суддя апеляційного суду: Кваша С.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

28 квітня 2014 року м. Миколаїв

апеляційний суд Миколаївської області у складі:

судді: Кваші С.В.

при секретарі: Змучилова І.В.

за участю прокурора Тіщенка А.М.

захисника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляцією прокурора м. Миколаєва на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.03.2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

-визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та закрито провадження у звязку з малозначністю діяння.

Згідно постанови судді Нікітін О.В. 27.01.2014 року о 9 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Миколаєві рухався по пр. Героїв Сталінграду в районі будинку №105, в стані алкогольного спяніння. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.9 «а» ПДР України.

В апеляції прокурор не оспорюючи висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, просить суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст130 КУпАП та накласти стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

В запереченнях апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_2 просить постанову суду залишити без задоволення, а апеляційну скаргу без змін.

Заслухавши доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника ОСОБА_2, який вважав постанову суду законною та обґрунтованою та просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, як вбачається з постанови суду, закриваючи справу у звязку з малозначністю діяння, вчиненого ОСОБА_3, суддя врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, який вину в скоєному визнав, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Суд першої інстанції вказав, що стан спяніння ОСОБА_3 (0.63 проміле) дозволяв йому повністю володіти ситуацією на дорозі під час керування транспортним засобом.

Проте такий висновок суду є необґрунтованим, оскільки відповідно до п.2.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного спяніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0.2 проміле алкоголю в крові.

Так, згідно даних тесту, виконаного газоаналізатором «Драгер», у видихуваному ОСОБА_3 повітрі містилося 0.63 проміле, що більш ніж у тричі мінімальної межі, при якій особа вважається такою, що перебуває у стані алкогольного спяніння.

Також суд першої інстанції не надав уваги тій обставині, що ОСОБА_3, нехтуючи елементарними правилами дорожнього руху, вчинив грубе порушення ПДР, яким є керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, стягнення за яке передбачає істотний розмір штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами або адміністративний арешт.

Керування транспортними засобами в стані алкогольного спяніння створює реальну загрозу для оточуючих транспортних засобів та пішоходів і може призвести до дорожньо-транспортної пригоди, що вказує на істотну суспільну небезпеку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурору м. Миколаєва задовольнити.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 12.03.2014 року у відношенні ОСОБА_3 скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_4