33/775/43/2014(м)
241/284/14-п

Категорія: ст. 172-6 ч. 1 КУпАП Головуючий 1 інстанції: Демочко Д.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2014 року м. Маріуполь
Суддя Апеляційного суду Донецької області Преснякова А.А., за участю прокурора Нікітіної К.О. та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу прокурора Першотравневого району Донецької області ОСОБА_2 на постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 21 березня 2014 року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, безробітного, депутата Комишуватської сільської ради Першотравневого району Донецької області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, б. № 25а визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП, -
Відповідно до протоколу № 31 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення від 03 березня 2014 року, ОСОБА_1 згідно рішення № YI/1-2 від 19.11.2010 року «Про визнання повноважень депутатів Комишуватської сільської ради» є депутатом Комишуватської сільської ради Першотравневого району Донецької області VI скликання з 31.10.2010 року по теперішній час і відповідно до п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб`єктом декларування та суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення та зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, яка повинна зберігатися в особовій справі щодо нього.
ОСОБА_1 обвинувачується у скоєнні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» у зв`язку з неподанням до 01.04.2013 року «Декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру» за 2012 рік.
Постановою судді Першотравневого районного суду Донецької області від 21.03.2014 року ОСОБА_1 визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 ч.1 КУпАП та провадження щодо нього закрито.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції прокурор Першотравневого району Донецької області ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказану постанову, постановити нову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції цієї статті.
Апелянт вказує, що при винесенні постанови, суд не взяв до уваги, що кодексом України про адміністративні правопорушення передбачена і необережна форма вини, а зазначив, що в діях ОСОБА_1 немає умислу, проте як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП може бути скоєне і з необережності.
У адміністративному протоколі ОСОБА_1 власноруч письмово зазначив, що декларацію не подав своєчасно, оскільки забув про необхідність цього.
Суд не надав належної оцінки показанням свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4. які пояснили, що попереджали всіх депутатів Комишуватської сільської ради Першотравневого району про необхідність подачі декларації та надавали відповідні бланки декларації.
Також суд у постанові неправильно вказав ініціали прокурора, який приймав участь при розгляді адміністративної справи, замість ОСОБА_5 вказано ОСОБА_6 та вказано, що протест прокурора подається до Донецького апеляційного суду, однак діючим КУпАП не передбачена можливість внесення прокурором протесту.
Заслухавши прокурора Нікітіну, яка підтримала доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1, який не визнав доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і обєктивне зясування обставин кожної справи.
При зясуванні винності особи у вчиненні будь-якого корупційного правопорушення необхідно виходити не тільки зі змісту диспозиції тієї чи іншої норми ст. 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, а й враховувати загальні засади поняття корупції та корупційного правопорушення, що містяться в ч.1 ст. 1 цього Закону.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції під корупцією розуміється використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей. Корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 прямо вказав на необхідність визнання і дії в Україні принципу верховенства права, а та кож міжнародно-правових норм і рішень міжнародних судових установ, які є обов'язковими для держави, і на необхідність врахування, насампе ред, того, що термін «корупція» означає «використання особою наданих їй службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції та кої вигоди для себе чи інших осіб» та роз'яснив, чому діяння, яке не відповідає змісту терміна «корупція», не може визнаватися корупційним правопорушенням.
Вчинення адміністративного правопорушення уми сно, визначено в ст. 10 КУпАП, а саме адмініст ративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, пе редбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
У справах про адміністративні корупційні правопорушен ня суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань:
- чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відпові дальності;
- чи містить діяння склад корупційного правопорушення, передбаче ного Законом;
- чи особа є винною в його вчиненні;
- чи належить вона до суб'єктів цього правопорушення;
- чи не містить правопорушення ознак злочину;
- чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені ст. 38 КУпАП;
- чи немає інших обставин, що виключають провадження в справі.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік.
Адміністративна відповідальність за ст. 172-6 ч. 1 КУпАП настає за неподання або несвоєчасне подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, передбаченої Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції».
В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1, будучи депутатом Комишуватської сільської ради Першотравневого району Донецької області VI скликання з 31.10.2010 року по теперішній час, був зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік, яка повинна зберігатися в особовій справі щодо нього, але не подав до 01.04.2013 року вказаної декларації за 2012 рік за місцем роботи, а подав до податкової інспекції, тобто формально в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
Між тим, при вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 172-6 ч.1 КУпАП (неподання або несвоєчасне подання декларації), немає грошей, майна чи іншої неправомірної вигоди ні як предмета, ні як мети, відсутнє використання службо вих повноважень та пов'язаних із цим можливостей. Вказане правопорушення з об'єктивної сторони виявляється у бездіяльності, а з суб'єктивної - найчастіше характеризуються необереж ністю, тому вказане адміністративного правопорушення не є корупційним правопорушенням.
За таких обставин, враховуючи, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад саме корупційного правопорушення, тоді як апеляційна скарга містить вимоги про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції цієї статті, приходжу до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.
Інші апеляційні доводи прокурора про неправильно вказані у постанові суду ініціали прокурора, який приймав участь при розгляді адміністративної справи та розяснення суду щодо подання прокурором протесту на вказану постанову суду також не можуть бути підставою для скасування постанови суду.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КпАП України, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Першотравневого району Донецької області ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Першотравневого районного суду Донецької області від 21 березня 2014 року, якою щодо ОСОБА_1 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-6 ч.1 КУпАП - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: