Категорія:ст. ст. 173, 185 КУпАП Доповідач: Борсук П. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_1 з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, приватного підприємця на постанову Луцького міськрайонного суду від 16 грудня 2013 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. ст. 173, 185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173, 185 КУпАП, а саме в тому, що вона 21 серпня 2013 року, близько 06 год. 30 хв., на вул. Незалежності в смт. Торчин Луцького району Волинської області, перешкоджала державним виконавцям у проведенні виконавчих дій, висловлювала образи в сторону останніх, чим порушила громадський порядок і спокій громадян та вчинила злісну непокору законній вимозі працівників міліції, а саме, на зауваження працівників міліції про припинення вказаних дій не реагувала, шарпала останніх за формений одяг, внаслідок чого заважала виконанню ними своїх службових обовязків. Цією ж постановою суду провадження у справі закрито, звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Непогоджуючись з даною постановою ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити, у звязку з відсутністю у її діях події і складу адміністративних правопорушень.

Вважає, що дії з її боку щодо працівників міліції є не дрібним хуліганством, а захистом власного майна і самозахистом. З боку працівників міліції жодних законних вимог їй не предявлялось, тому і не мало місце правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши ОСОБА_2, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Однак у розглядуваній справі зазначені вимоги закону додержані не були.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, окрім іншого, підлягає встановленню чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з вимогами ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діянь, які містять ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого цим кодексом, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення. У ньому, крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є, пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Судовий розгляд справи повинен проводитись у межах визначених у протоколі обставин про адміністративне правопорушення, який є фактичним обвинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.173 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Субєктивна сторона цього правопорушення характеризується умисною формою вини і обовязковим мотивом неповагою до суспільства (хуліганські спонукання), тобто прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі.

Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с.2) не зазначені: мотиви висловлювань ОСОБА_2 у смт. Торчин на вул. Незалежності образ в адресу працівників ВДВС (якщо таке у дійсності мало місце) не вказані прізвища осіб ВДВС, яких вона шарпала за одяг, ці особи не зазначені як потерпілі, не вказані прізвища осіб, на зауваження яких вона не реагувала.

Диспозицією ст.185 КУпАП адміністративну відповідальність передбачено за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обовязків.

У відповідності до п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992 року (з змінами) розяснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неоднарозово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків, що адміністративна відповідальність за ст.185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.

Проте, у протоколі про це адміністративне правопорушення (а.с.20) не вказано прізвищ працівників міліції, на зауваження яких ОСОБА_2 не реагувала, вони не зазначені і як потерпілі (ст.269 КУпАП), не вказано, що ці вимоги працівників міліції були наполегливими та неодноразово повтореними.

У відповідності до матеріалів справи вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 складені начальником СДІМ Луцького УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 З його ж рапорту (а.с. 21-22) слідує, що він був безпосереднім учасником подій які ставляться в провину ОСОБА_2 Фактично, при таких обставинах ОСОБА_3 виступає як потерпілий у адміністративному правопорушенні, передбаченому ст. 185 КУпАП, а відтак не вправі був складати, принаймні, протокол про вчинення вказаного правопорушення.

Як вбачається із постанови суду першої інстанції, при прийнятті рішення, обставини справи досліджено неповно та однобічно, не перевірено обєктивність та повноту провадження у справі.

Так, в порушення вимог ст.278 КУпАП судом не перевірено правильність складання протоколів та інших матеріалів справи про вчинення адміністративних правопорушень і розглянуто справу за відсутності усіх необхідних для її правильного вирішення відомостей (даних).

Формулюючи у постанові фабулу обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 173, 185 КУпАП вказано про те, що вона перешкоджала державним виконавцям у проведенні виконавчих дій, висловлювала образи в сторону останніх, чим порушила громадський порядок і спокій громадян та вчинила злісну непокору законній вимозі працівників міліції, а саме, на зауваження працівників міліції про припинення вказаних дій не реагувала, шарпала останніх за формений одяг, внаслідок чого заважала виконанню ними своїх службових обовязків.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення за ст.185 КУпАП, їй не ставилось у провину, «шарпання працівників міліції за формений одяг», а хуліганські дії характеризувались шарпанням за одяг працівників ВДВС, висловлювання в їх адресу образ і не реагування на зауваження.

Сформувавши у постанові фабулу обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, суд не звернув уваги на кваліфікуючі ознаки правопорушень зазначених у протоколах про вчинення адміністративних правопорушень, а виклав їх в довільній формі на власний розсуд.

Не заслуговують на увагу посилання суду першої інстанції, як на доказ, на письмові пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки до змісту інкримінованих ОСОБА_2 правопорушень, вказані пояснення не конкретизовані і не містять доказових даних за зазначеними епізодами щодо конкретної особи. Не зібрані та не представлені в повному обсязі докази щодо вчинення виконавчих дій і складення відповідних документів в обґрунтування їх законності.

Зазначені недоліки призвели до винесення постанови, яку неможливо визнати законною у звязку з неповнотою провадження у справі, невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, що ставить під сумнів кваліфікацією вчиненого правопорушення.

Справа в суді апеляційної інстанції розглядається в межах поданої апеляційної скарги ОСОБА_2 Враховано встановлені порушення, неконкретність обвинувачення, відсутність належних і достатніх доказів її винуватості та неможливість погіршення становища апелянта, що в сукупності свідчить про необхідність задоволення апеляції.

Тому постанова суду щодо ОСОБА_2 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, а провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 грудня 2013 року щодо ОСОБА_2 про вчинення правопорушень передбачених ст.ст.173, 185 КУпАП скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження у справі щодо ОСОБА_2 за ст.ст. 173, 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з відсутністю події і складу адміністративних правопорушень.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя