Справа № 488/6002/13-п 31.07.2014 01.08.2014 01.08.2014
Номер провадження: 33/784/116/14
Провадження № 33/784/116/14 Категорія: ст. 124 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2014 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

За участі: секретарів судового засідання Лі І.К., Георгици Г.В.

Особи, що притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого водієм ТОВ «Діамант сервіс», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого на ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_5; -

- визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження по справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП в звязку із закінченням передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Згідно постанови судді 16.11.2013 року приблизно о 10.10 год. водій ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2121 реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по Херсонському шосе в м. Миколаєві, де районі будинку № 72 по Херсонському шосе не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із рухаючимся у зустрічному напрямку автомобілем Пежо 107 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову судді через відсутність в його діях ознак адміністративного правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Твердить, що судом першої інстанції не дано належної оцінки адмінпротоколу відносно нього та не прийнято до уваги його незгоду з цим протоколом та з порушенням вимог п. п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України); що своєї вини у скоєнні ДТП ніколи не визнавав і завжди його пояснення ґрунтувалися на тому, що йому діями водія КІА була створена аварійна обстановка, внаслідок чого був змушений різко змінити швидкість та напрямок руху для уникнення зіткнення з цим автомобілем.

Також стверджує: що здійснював обгін, а не випередження, посилаючись на те, що кожна з протилежних смуг руху має ширину по 5 м. 20 см. і для того, що там були по два ряди - правий та лівий - у одному напрямку, необхідна загальна ширина не менше 5 метрів 50 см. (2,75 х 2 = 5,50 м.); що при здійсненні ним обгону водій КІА різко змінив напрямок руху у бік його автомобіля і що для уникнення зіткнення і застосував екстрене гальмування з відворотом вліво, від чого залишилися сліди «юзу»; а слід під позначкою «LЗ» не має ніякого відношення до його автомобіля. Тому вважає, що працівником ДАІ безпідставно відображені у схемі сліди екстреного гальмування у формі «юзу», які начебто були залишені колесами ВАЗ-2121.

Крім того, наводить свої доводи в обґрунтування наявності в діях водія автомобіля КІА складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, посилаючись на наявність на тій ділянці проїзної частини декількох каналізаційних люків і та те, що останній не врахував дорожньої обстановки, відволікся від контролю за нею і перемістив свій автомобіль вліво, коли він (ОСОБА_2 ) здійснював обгін.

Окрім того, твердить, що при описанні скоєного ним правопорушення, у адмінпротоколі інспектор зазначив, що начебто він (ОСОБА_2Ю.) перевищив допустиму швидкість. Однак при цьому взагалі не вказав, які швидкісні обмеження ним були не враховані, на скільки були перевищенні допустимі обмеження.

При цьому твердить, що під час здійснення маневру з обгону автомобіля КІА жодного показника швидкості не порушував.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілого ОСОБА_4, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 530511 від 16.11.2013 року вбачається, що в цей день приблизно о 10.10 год. ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_3 в м. Миколаєві по Херсонському шосе та в районі будинку № 72 по не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із рухаючимся в зустрічному напрямку автомобілем Пежо 107 р/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження; чим порушив п. п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а. с. 1).

Розглянувши справу, суддя прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, і його дії містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки водій ОСОБА_2 допустив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, що свідчить про порушення ним пунктів 2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України, яке знаходиться у причино-наслідковому звязку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталося.

Твердження апелянта ОСОБА_2 про те, що ДТП сталася з не з його вини, а з вини водія автомобіля КІА ОСОБА_5 необґрунтовані і спростовані матеріалами справи.

Так, в своїх письмових поясненнях від 16.11.2013 року ОСОБА_2 зазначив, що при обгоні автомобіля НОМЕР_4, водій останнього здійснив різку зміну напрямку руху вліво і своїм маневром спровокував аварійну ситуацію. Щоб запобігти зіткненню з КІА, повернув кермо вліво і застосував екстрене гальмування, внаслідок чого його автомобіль понесло на смугу зустрічного руху, де сталося зіткнення з автомобілем Пежо 107 (а. с. 4).

В апеляційному суді ОСОБА_2, підтвердивши ці свої пояснення, також твердив, що схема ДТП є неправильною, оскільки на ній безпідставно відображені сліди гальмування його автомобіля, в той час як це були сліди юзу.

Пояснення ОСОБА_2 в частині створення водієм автомобіля КІА аварійної ситуації шляхом різкої зміну напрямку руху вліво при виконанні ним (ОСОБА_2Ю.) маневру обгону цього автомобіля є голослівними та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Так, свідок ОСОБА_5 апеляційному суду пояснив, що 16.11.2013 року їхав з батьком на автомобілі марки КІА до дому по вул. Херсонське шосе зі швидкістю приблизно 40-60 км./год. Їхав прямо, рівномірно, напрямок руху не змінював. Хоча на дорозі і були ями, та обрав таку траєкторію руху, щоб їхати прямо, оскільки дуже добре знає цю дорогу. Перед його авто їхав вантажний автомобіль. Побачив як його автомобіль почав обганяти автомобіль марки Ніва. Потім почув, як засвистіли гальма і побачив, що автомобіль Ніву занесло на зустрічну смугу, в наслідок чого він зіткнувся з автомобілем Пежо. Проїхав вперед та зупинився, тому що став свідком ДТП.

Свідок ОСОБА_5, пасажир автомобіля КІА, в апеляційному суді дав аналогічні пояснення в тій частині, що його син тоді керував автомобілем КІА і вони рухалися зі швидкістю приблизно 40 км./год. Ніяких перешкод на дорозі не було. Були люки, але загрози не становили, оскільки син обрав таку траєкторію руху, щоб ці люки їм не заважали. Він не змінював напрямок руху. Почув свист гальм і побачив, що автомобіль Ніва обганяв їх автомобіль і рухався приблизно зі швидкістю 60 70 км./год. Назустріч їхав автомобіль марки Пежо і вони зіткнулися.

Потерпілий ОСОБА_4, підтримавши свої письмові пояснення від 16.11.2013 року та пояснення, які він давав в суді першої інстанції, апеляційному суду пояснив, що в той день 16.11.2013 року їхав на автомобілі Пежо 107 по Херсонському шосе. В зустрічному напрямку йшла колона автомобілів: вантажний автомобіль, автомобіль КІА та автомобіль Ніва. Останній почав обганяти автомобіль КІА, але потім його траєкторія руху почала змінюватися вправо, а потім його кинуло вліво на зустрічну смугу, де і сталося зіткнення автомобіля Ніва з його автомобілем Пежо. Також потерпілий пояснив, що не може стверджувати, що автомобіль КІА зміщувався вліво, обїжджаючи люки, оскільки цього не бачив. Вважає причиною ДТП велику швидкість технічно несправного автомобіля Ніва та недостатній досвід водія цього автомобілю, наголосивши, що це є його особистою думкою як водія з багаторічним стажем.

Свідок ОСОБА_7 в апеляційному суді пояснив, що працює старшим інспектором відділу оформлення ДТП ДАІ м. Миколаєва і склав протокол про адміністративне правопорушення у цій справі відносно ОСОБА_2 Під час оформлення цієї ДТП ним не було встановлено даних, що водій автомобіля Кіа створив аварійну ситуацію для інших учасників руху. Зі слів ОСОБА_8 водій автомобілю Кіа Сід різко змінив напрямок руху. Але були допитані всі водії та свідки події, які стверджували, що водій автомобілю марки Кіа рухався прямо. Виявлені на місці ДТП та зазначені у схемі ДТП сліди гальмування, є доказом того, що саме водій автомобілю марки Ніва не обрав відповідну швидкість руху та не впорався з керуванням. І це був чітко виражений слід гальмування, а не слід юзу.

Показання свідка ОСОБА_7 водночас спростовують і твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 в частині неправильності зазначення у схемі ДТП слідів гальмування автомобіля Ніва.

Крім того, ці ж доводи апеляційної скарги спростовуються фактом підписання протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди та схеми огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 16.11.2013 року всіма учасниками (в тому числі і ОСОБА_2Ю.) і понятими без будь-яких зауважень та застережень (а. с. 2, 3).

За таких обставин суддя суду першої інстанції обґрунтовано визнав вказану вищевказану схему належним та допустимим доказом.

Крім того, предметом розгляду у цьому провадженні є матеріали справи саме відносно ОСОБА_2, а не водія автомобіля КІА ОСОБА_5, а тому не ґрунтуються на законі твердження апелянта про наявність в діях водія автомобіля КІА складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Суддя суду першої інстанції належним чином оцінив сукупність вищезазначених доказів і вірно вказав, що пояснення потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (старшого інспектора СОМ ДТП ВДАІ ММУ УМВС України в Миколаївській області) узгоджуються з дослідженими судом письмовими матеріалами - даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 530511 від 16.11.2013 року, протоколом огляду місця ДТП від 16.11.2013 року, схемою огляду місця ДТП від 16.11.2013 року, які спростовують показання правопорушника ОСОБА_2

Посилання апелянта ОСОБА_2 на пояснення свідка ОСОБА_11 про слова водія автомобіля КІА про здійснення ним маневру задля обїзду ями на дорозі, внаслідок чого автомобіль Ніва виїхав на зустрічну смугу руху, де сталося зіткнення, є безпідставним виходячи з такого.

Вказаний свідок ОСОБА_11 16.11.2013 року був на місці ДТП і як понятий приймав участь у огляді місця ДТП та складанні схеми огляду місця ДТП (а. с. 2, 3), і мав реальну можливість дати відповідні пояснення з приводу цих відомостей працівнику ДАІ ОСОБА_7, що оформлював цю ДТП.

Проте, цього не зробив, оскільки такі відомості в матеріалах справи відсутні (в тому числі і здобуті під час судових розглядів судами обох інстанцій).

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо зазначення інспектором ДАІ у протоколі про адміністративне правопорушення про перевищення ним (ОСОБА_2Ю.) допустимої швидкості, то вони є необґрунтованими, оскільки порушення швидкісного режиму останньому не ставилося у провину.

Так, свідок ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду даної справи пояснив, що обрання безпечної швидкості руху в сенсі п. 12.1 ПДР України це не перевищення швидкості руху, при якій водій при виникненні перешкоди зумів би відреагувати і що не було підстав для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Суддя суду першої інстанції також надав належну оцінку аналогічним доводам ОСОБА_2 та його захисника в судовому засіданні, навівши аналіз відповідних пунктів ПДР України (12.1, 12.4).

Крім того, суддя також належним чином проаналізував і інші пункти ПДР України (п. п. 1.10, 11.1, 14.2, 14.3), не повязані з межами доказування вини ОСОБА_2, обґрунтовано зазначивши, що зробив це виключно з метою зясування обґрунтованості заперечень правопорушника ОСОБА_2

Твердження апелянта та його захисника про не безпідставне не проведення судами обох інстанції певних експертиз не ґрунтуються на законі, оскільки матеріали даної справи не містять всіх необхідних достовірно встановлених вихідних даних для призначення та проведення необхідних експертиз (у відповідності до вимог національного законодавства щодо експертної діяльності та проведення судових експертиз), і можливість зібрати такі вихідні дані також відсутня як за їх втратою за спливом часу, так і за відсутністю для цього правових підстав та можливостей у цьому провадженні.

Доводи апеляції ОСОБА_2 про його незгоду з адмінпротоколом відносно нього та не визнання ним вини у порушенні вказаних пунктів ПДР є безпідставними, оскільки така незгода та невизнання ОСОБА_2 вини не спростовують сукупності доказів його вини.

А крім того, у будь якому разі, незалежно від того, чи згодна особа з протоколом про адміністративне правопорушення відносно неї, чи визнає свою вину, або ні, винуватість такої особи у будь якому разі має бути доведена у встановленому законом порядку сукупністю доказів у справі.

Міркування сторони захисту щодо певних понять з намаганням змінити певні акценти у цій справі (сліди гальмування назвати слідами юзу; плутатися в поняттях випередження та обгін; потерпілого у справі назвати очевидцем події, хоча у нього інший процесуальний статус як учасника ДТП, вимагання від потерпілого памятати всі обставини події, що інтересують захисника) суд розцінює як позицію захисту, направлену на уникнення правопорушником передбаченої законом відповідальності.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції про доведеності вини ОСОБА_2 у порушенні п. п. 2.3 «б», 12.1, 12.3 ПДР України та у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є вірним та обґрунтованим.

Так, суддею вірно вказано, в ході судового розгляду дослідженими доказами доведено, що водій ОСОБА_2 допустив неуважність, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, що свідчить про порушення ним пунктів 2.3.б, 2.3 «б», 12.1, 12.3 Правил, яке знаходиться у причино-наслідковому звязку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталося.

З урахуванням вищевикладеного апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню і відсутні підстави для скасування або зміни постанови судді суду першої інстанції.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_12