АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1, прокурора - Карпенко Р.І., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу на посаді головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу культури та туризму Синельниківської міської ради, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданого 23 грудня 2000 року Синельниківським МРВУМВС України у Дніпропетровській області; зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, з накладенням на нєї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, -

встановив:

постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2014 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

При обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи призначеною на посаду головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу культури та туризму Синельниківської міської ради, згідно з наказу начальника Синельниківського міського відділу культури № 15 від 05 липня 1999 року, тобто будучи суб'єктом корупційного правопорушення, передбаченого п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» допустила суміщення із забороненою оплачуваною законом діяльністю, а саме була включена до складу дільничної виборчої комісії №120922 територіального виборчого округу №39, на підставі постанови окружної виборчої комісії «з виборів Президента України територіального виборчого округу №39» №12 від 06 травня 2014 року.

За участь у роботі у виборчій дільничній комісії отримала платню у розмірі 341,04 гривень, чим фактично припустилася порушення ч. 1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, посилається на те, що постанова суду необґрунтована. Зокрема, суд належним чином не обґрунтував свої висновки щодо визнання її суб'єктом корупційного правопорушення.

На переконання апелянта у відповідності до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про вибори Президента України», до складу виборчої комісії не можуть входити службові особи органів державної влади, органів влади АРК та органів місцевого самоврядування. Проте її кандидатуру, на підставі постанови окружної виборчої комісії з виборів Президента України територіального виборчого округу №39, було затверджено, що, на її думку, підтверджує факт, що вона не є посадовою особою - суб'єктом корупційного правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі, підтвердивши доводи викладені в ній та просила її задовольнити, на підставі того, що вона не є суб'єктом корупційних правопорушень.

В свою чергу прокурор в суді виступив проти задоволення апеляційної скарги, мотивуючи тим, що суд першої інстанції у повному обсязі встановив усі обставини, які необхідні для вирішення справи по суті. Також зазначив, що посада головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу культури та туризму Синельниківської міської ради, відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», класифікується як посадова особа органу місцевого самоврядування.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості постанови суду першої інстанції, є безпідставними, виходячи з наступного.

У відповідності до примітки до ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, суб'єктом правопорушення є особи зазначенні у пункті 1, підпунктах «а», «б» пункту 2 частини 1 статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

В свою чергу, у підпункті «в» частини 1 статті 4 «Про засади запобігання і протидії корупції» визначено, що до суб'єктів корупційних правопорушень відносяться державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування.

У ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» дано визначення посадової особи органу місцевого самоврядування. Так, у відповідності до зазначеної статті закону, під посадовою особою місцевого самоврядування розуміється особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Дія зазначеного Закону не поширюється на технічних працівників та обслуговуючий персонал органів місцевого самоврядування.

Окрім цього, згідно з класифікатором посад органів місцевого самоврядування, ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», до шостої категорії посад органів місцевого самоврядування відносяться посади головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських рад.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що суб'єктами корупційних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, визнаються особи, які займають посади, які наділенні організаційно-розпорядчими та консультативно-дорадчими функціями органів місцевого самоврядування та отримують заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 у відповідності до наказу №10 від 06 травня 1999 року Синельниківського міського відділу культури (а.с. 8) була прийнята з випробуванням на посаду головного бухгалтера. Після закінчення випробувального строку наказом Синельниківського міського відділу культури №15 від 05 липня 1999 року (а.с. 9) ОСОБА_1 була прийнята на постійній основі на посаду головного бухгалтера, з відповідним посадовим окладом, згідно із штатним розписом.

Разом з тим у матеріалах справи наявна посадова інструкція головного бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу культури та туризму Синельниківської міської ради, затверджена начальником відділу культури та туризму - ОСОБА_2 01 вересня 2008 року, та власноручно підписана ОСОБА_1 (а.с. 10-12), згідно з якої головного бухгалтера наділено обов'язком координації та організації внутрішнього фінансового контролю в установах культури на всіх етапах бюджетного процесу, що відноситься до організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій. Окрім цього у розділі «відповідальність» чітко зазначено, що на головного бухгалтера поширюється відповідальність за недотримання правил поведінки посадової особи місцевого самоврядування.

Отже, з аналізу зазначених матеріалів справи свідчить, що посада головного бухгалтера відділу централізованої бухгалтерії відділу культури та туризму Синельниківської міської ради, яку займає ОСОБА_1, наділена організаційно-розпорядчими та консультативно-дорадчих функціями, що повністю співпадає із визначенням посадової особи органу місцевого самоврядування, відповідно до ст. 2 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та є суб'єктом корупційного правопорушення, відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Оцінивши у своїй сукупності наявні у матеріалах справи докази, апеляційний суд приходить до висновку про правильність кваліфікації дій ОСОБА_1, як суб'єкта корупційного правопорушення порушення та належного встановлення місцевим судом усіх фактичних обставин справи, зафіксованих у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою служби безпеки.

Також, під час перегляду встановлено, що порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи судом першої інстанції не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для притягнення особи до відповідальності та накладення на неї адекватного та справедливого стягнення встановив.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним під час переглядом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 серпня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, із накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області