Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/393/14
Єдиний унікальний № 336/7009/14-п Головуючий в 1-й інстанції Артемова Л.Г.
Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2014 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2014 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, приватного підприємця, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Садівництва, буд. 19-б, із застосуванням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік без оплатного вилучення транспортного засобу.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови, 27 серпня 2014 року о 16 годині, ОСОБА_2 на вул. Виробничій в м. Запоріжжі, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме бліде обличчя, нерозбірлива мова. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного чи іншого спяніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови через неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, зазначає, що суддя не надав уваги тому, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП та його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, оскільки в ньому не зазначено повні дані про посадову особу, яка склала вказаний протокол, відсутня інформація про первинну причину зупинки автомобіля, немає даних про технічний стан та реєстраційний номер приладу «ALCOTEST DRAGER», за допомогою якого йому було запропоновано пройти тест на спяніння, не вказана частина ст. 130 КУпАП, за якою його притягують до адміністративної відповідальності, а тому безпідставно не повернув вказаний протокол для належного дооформлення. Крім того, і сам допустив порушення його прав, оскільки не вжив заходів щодо його сповіщення про час та місце розгляду справи, чим обмежив його право на участь в судовому засіданні. Не зазначив в постанові, чому взяв до уваги пояснення свідків, яких до того ж не було на місці події та рапорт працівника ВДАІ, які викликали сумніви щодо їх достовірності, а тому безпідставно поклав в основу постанови недопустимі і недостовірні докази. Крім того, при призначенні адміністративного стягнення не врахував, що правопорушення вчинено неумисно і не потягло негативних наслідків, що він не є злісним порушником, наявність у нього помякшуючих обставин, а тому призначив надто суворе стягнення, не мотивувавши навіть своє рішення в цій частині.

Тому просить постанову скасувати та замінити йому захід адміністративного стягнення з позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік, на штраф у розмірі, передбаченим ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 з невідомих причин не зявився про час та місце розгляду був належним чином повідомлений.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про можливість відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП слухати справу у відсутність останнього, вважаючи, що його права, передбачені ст. 268 КУпАП не порушуються.

Перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджена зібраними докази у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АВ2 № 717280 від 27.08.2014 року щодо порушення ОСОБА_2 п. 2.5 Правил дорожнього руху України, в якому останнім власноручно зроблено запис про відмову від проходження огляду (а.с. 4), поясненнями свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які засвідчили відмову ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на стан наркотичного спяніння (а.с. 5).

Дослідивши в повному обсязі в судовому засіданні наведені докази, суддя дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, виклавши мотиви такого рішення у своїй постанові.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що суддя не надав уваги, внаслідок чого безпідставно поклав в основу постанови, в якості допустимого доказу його вини у вчиненні правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення, який складений з порушеннями вимог ст. ст. 256, 268 КУпАП, не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Так, приведені апелянтом у скарзі доводи щодо недопустимості такого доказу, як протокол про адміністративне правопорушення, через відсутність в ньому повних даних про посадову особу, яка склала вказаний протокол, інформації про первинну причину зупинки автомобіля, даних про технічний стан та реєстраційний номер приладу, за допомогою якого йому було запропоновано пройти тест на спяніння, частини статті 130 КУпАП, за якою його притягують до адміністративної відповідальності, не відповідають дійсним обставинам, оскільки суперечать змісту цього протоколу, в якому наведені і повні дані про особу, що склала протокол і про нормативний акт, який передбачає відповідальність за вчинене ним правопорушення (а.с. 4).

Стосовно ж його доводів про відсутність у протоколі інформації про первинну причину зупинки автомобіля, то такі вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, нормами ст. 256 КУпАП взагалі не передбачено. Відносно посилань на відсутність у протоколі даних про технічний стан та реєстраційний номер приладу «ALCOTEST DRAGER», за допомогою якого йому було запропоновано пройти тест на стан спяніння на місці, то враховуючи наявність підозр у перебуванні в стані наркотичного спяніння, уповноваженою на складення протоколу особою, ОСОБА_2 взагалі не пропонувалося пройти огляд за допомогою такого приладу, про що свідчить відсутність відповідних посилань у протоколі, оскільки визначення такого стану можливо лише в умовах медичного закладу.

Крім того, з урахуванням вказаних обставин відсутні підстави і вважати про порушення прав ОСОБА_2, передбачених ст. 268 КУпАП під час складення протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки зокрема йому були розясненні такі права, про що він розписався у протоколі (а.с.4).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав, які б свідчили про недопустимість чи неналежність такого доказу, як протокол про адміністративне правопорушення, через відсутність умов, щоб свідчили про складення його у порушення вимог ст. 256 КУпАП.

Необґрунтованим є і посилання ОСОБА_2 стосовно недостовірності таких доказів, як пояснення свідків, оскільки будь-які дані, які б вказували на їх неналежність чи недопустимість в матеріалах справи відсутні. Доводи ж про недостовірність рапорту працівника ВДАІ, на який посилається ОСОБА_2 у своїй скарзі, суд апеляційної інстанції взагалі залишає їх поза увагою, оскільки в матеріалах справи такий доказ відсутній і судом першої інстанції не досліджувався.

Не вбачає апеляційний суд і обставин, які б переконували у обмеженні судом першої інстанції права ОСОБА_2 на участь у судовому засіданні, через не вжиття заходів щодо сповіщення про час та місце розгляду справи. Так, в матеріалах справи наявна довідка, оформлена згідно до вимог Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS - повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01.06.2013 року № 73, згідно до якої ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце розгляду справи стосовно нього, шляхом SMS- повідомлення на його мобільний телефон, яке було йому доставлено (а.с. 7).

Не заслуговують на увагу також аргументи ОСОБА_2 щодо необґрунтованого призначення йому надто суворого адміністративного стягнення, оскільки суддею відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, згідно до яких він вину визнав під час складення протоколу, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, два з яких, як вбачається з довідки архіву порушень ВДАІ відповідно до ст. 39 КУпАП є непогашеними: 25.11.2013 р. - ч. 1 ст. 127 КУпАП, 29.12.2013 р. ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с.2), а за таких обставин правильно призначив йому стягнення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Стосовно ж доводів ОСОБА_2 про не врахування суддею при застосуванні адміністративного стягнення обставин, що помякшують його відповідальність, то такі обставини не були встановлені, та навіть апелянтом у скарзі не приведені.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, та відповідно підстав для зміни чи скасування оскарженої постанови, по наведеним у його скарзі доводам.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2014 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1