Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5248/14-п Головуючий у 1-й інст. Комнацький О.В.
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

за участю: секретаря Дорошенко Н.В.,

захисника ОСОБА_1,

апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 27 березня 2014 року о 20 годині 55 хвилин у місті Житомирі по вулиці Вітрука керував автомобілем марки Фольксваген Гольф реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, не звязна мова, нестійка хода, почервоніння шкіряного покрову обличчя та очей). Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності свідків. Своїми діями, що виразилися у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити строк на апеляційне оскарження, змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100 гривень, призначивши йому стягнення у виді громадських робіт. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що строк оскарження був пропущений у звязку з тим, що жодного поштового повідомлення про виклик до суду він не отримав, копію постанови отримав лише 12.05.2014 року. Вказує, що самого факту порушення він не заперечує, проте зазначає що вжив невелику кількість алкоголю, належно орієнтувався у просторі та не мав нестійку ходу та незвязну мову. Крім того, зазначає, що він кається, визнає свою вину, вперше за весь водійський стаж притягується до відповідальності за ст.130 КУпАП, на даний час офіційно не працює, має тимчасові мінливі заробітки, допомагає повнолітнім дітям, а тому призначений судом максимальний розмір штрафу, визначений санкцією ч.1 ст.130 КУпАП є непомірно високим. В поданих до скарги змінах просить застосувати вимоги ст.22 КУпАП, звільнивши його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника, які просили постанову суду скасувати, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга в частині клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а в решті вимог є такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції цих вимог закону при розгляді даної справи не дотримався, справа розглянута без участі правопорушника. Дані про направлення йому судом повідомлень (а.с.5,6) про розгляд справи у матеріалах справи є, однак будь-які докази про те, що ОСОБА_2 отримав вказані повідомлення відсутні. Крім того, копію постанови правопорушнику було відправлено 30.04.2014 року (а.с.8), однак у справі немає достовірних відомостей про одержання її ним.

Це в свою чергу, позбавило ОСОБА_2 прав знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та користуватися іншими правами, гарантованими ст.268 КУпАП.

Порушення суддею вимог ст.268 КУпАП стало причиною пропуску скаржником строку, передбаченого ч.2 ст.294 КУпАП на апеляційне оскарження рішення суду, у зв'язку з чим, такий строк підлягає поновленню.

В ході апеляційного розгляду справи судом було відновлено права ОСОБА_2, як учасника процесу, що передбачені ст.268 КУпАП.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин зазначених у постанові суду першої інстанції, підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених і належно оцінених судом. Діям правопорушника дана правильна юридична оцінка.

Відповідно до ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження у справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що з 14.12.2013 року вступив в законну силу ЗУ «Про внесення змін до ст.130 КУпАП щодо посилення відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного спяніння» від 19.11.2013 року, які стосуються і стягнень, передбачених ч.1 вказаної статті, зокрема, з їх числа виключено такий вид стягнення як громадські роботи. Таким чином, на момент прийняття судом рішення санкція ч.1 ст.130 КУпАП не містила такого виду стягнення як громадські роботи, а тому даний вид адміністративного стягнення, про що просить в своїй апеляційній скарзі правопорушник, не може бути застосований до нього.

Згідно ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Доводи викладені в апеляційній скарзі про призначення надмірно суворого покарання, на переконання апеляційного суду, не можна визнати обґрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції наклав на ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 гривень, і яке не є максимальним за розміром штрафом, передбаченим санкцією ч.1 статті 130 КУпАП, як вказує в своїй апеляційній скарзі правопорушник. Крім того, враховуючи, що санкція вказаної статті передбачає також стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів та адміністративний арешт, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції застосував до ОСОБА_2 найменш суворий вид стягнення, який вказаний у санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Тому, на думку апеляційного суду, суд постановляючи рішення по справі правильно визначив вид та розмір адміністративного стягнення. Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.33 КУпАП: відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника, який вину визнає, щиро розкаюється, вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, з врахуванням ступеню його вини та відсутності обставин, що обтяжують відповідальність.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про надання допомоги повнолітнім дітям, які навчаються будь-якими доказами не підтверджено та не є безумовною підставою для помякшення накладеного на нього адміністративного стягнення.

Підстави для застосування ст.22 КУпАП відсутні.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, підстав для її скасування чи зміни немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 28.04.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_3