Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/270/14
Єдиний унікальний № 317/1990/14-п Головуючий в 1-й інстанції Мінгазов Р.В.
Категорія - ст. 41 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши за участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на оскарження та апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2014 року,

встановив:

постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2014 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який працює директором Запорізької філії ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36, 54 грн.

Згідно з постановою, під час виконання посадових обовязків, маючи організаційно-розпорядчі функції, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, яке встановлено актом перевірки № 08-18-0026/0586 від 24.04.2014 року, оскільки допустив порушення трудового законодавства, а саме заробітну плату працівникам підприємства виплачував не в першочерговому порядку. Так, згідно наданих довідок встановлено, що з 307174, 56 грн., які надійшли на рахунки підприємства в період з листопада 2013 року по березень 2014 року, на виплату заробітної плати використано лише 153550, 71 грн. або приблизно 50 %, інші грошові кошти були ним використані на сплату податків, електропостачання та інші господарські потреби, чим порушив вимоги ст. 97 КЗпП України та вимоги ст. 15 Закону України «Про оплату праці».

У клопотанні ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження наведеної постанови, посилаючись на те, що він не був повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки за вказаною у постанові адресою не проживає, а тому про існування постанови йому стало відомо лише 10.06.2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що розглянувши справу у його відсутність, без належного повідомлення про час та місце розгляду справи, суд позбавив його можливості надати докази на підтвердження своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення та не надав уваги тому, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушеннями вимог закону, оскільки до нього не долучено ряд необхідних для прийняття правильного рішення у справі документів, зокрема стосовно того, що філія не є юридичною особою і фінансується з Підприємства. При цьому кошти на сплату податків, електропостачання та інші господарські потреби були сплачені за рахунок коштів, які надійшли від контрагента та у звязку з тим, що на той час у Підприємства проблем із фінансуванням не було. Крім того, не врахував, що філія за вирощену та реалізовану продукцію проводить перерахування коштів на рахунок Підприємства, яке усупереч нормативним документам провело відрахування з філії в такому обсязі, що призвело до несвоєчасної виплати заробітних плат та інше. Також зазначає, що з матеріалів справи та постанови судді не вбачається, що судом при обранні виду стягнення досліджувалися та враховувалися дані про його особу, майновий стан, обставини, що пом'якшують відповідальність, як того вимагають положення ст. 33 КУпАП, а у матеріалах справи не міститься документів, які б підтверджувати докази його невинуватості, оскільки й він також не отримує заробітну плату.

Тому просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції апелянта та його захисника, які підтримали клопотання про поновлення строку на оскарження постанови та апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, доводи клопотання та апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку на оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до вимог ст. ст. 289, 294 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до вказаних вимог закону, ОСОБА_2 порушує перед апеляційним судом питання щодо поновлення строку на оскарження постанови судді від 28 травня 2014 року, посилаючись на поважність пропуску цього строку.

З огляду на наявний в матеріалах справи реєстр суду про відправку поштової кореспонденції неможливо встановити, на яку адресу ОСОБА_2 було направлено сповіщення про час та місце розгляду справи (а.с. 8), а враховуючи, що в оскаржуваній постанові зазначена адреса, по якій останній не проживає, його сповіщення викликає певні сумніви.

За таких обставин, суд вважає необхідним поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови від 28 травня 2014 року.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Виходячи з вимог, викладених у ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Між тим з огляду на оскаржену постанову та матеріали справи, суддею зазначені вимоги закону дотримано не було.

Так, суддею прийнято рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності фактично лише на підставі протоколу та копії акту перевірки, зміст яких містить лише посилання на факт порушення норм трудового законодавства України щодо порушення строків виплати заробітної плати працівникам філії та виплати її не в першочерговому порядку.

Однак, суддею не надано уваги тому, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено: час, місце та суть адміністративного правопорушення, вчиненого саме з вини ОСОБА_2, зокрема в частині того, які суми заробітних плат і кому були нараховані та коли вони підлягали виплаті, а також доказів на підтвердження факту виплати заробітної плати працівникам філії не в першу чергу, а тому фактично не перевірено відповідність наведеного протоколу вимогам ст. 256 КУпАП. Не містить цих даних і акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 08-18-0026/0586 від 24.04.2014 року та довідка про рух грошових коштів на р/рахунку філії за період з 01.11.2013 року по 31.03.2014 року (а.с. 1, 3-4).

Крім того, поза увагою судді залишилось те, що до протоколу не додано доказів на підтвердження даних про особу правопорушника, у тому числі в частині факту та періоду його роботи, обовязків по виплаті заробітної плати, як директора філії, та його конкретних протиправних винних дій відповідно до вимог ст. 9 КУпАП.

Також суддею при розгляді справи не було враховано письмові пояснення ОСОБА_2, згідно з якими відповідальність за діяльність Філії несе Підприємство - ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу», та що у разі не сплати коштів за електропостачання, газопостачання та інше, філія не в змозі була б провадити свою господарську діяльність та дотримуватися належних умов праці, що підтверджено доданими до скарги документами (а.с. 22-68).

Враховуючи наведені обставини, суддя не мав правових підстав для однозначного висновку про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, по обставинам, наведеним у протоколі, у звязку з чим, постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

клопотання ОСОБА_2 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 28 травня 2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень - скасувати, а провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1