ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року м. Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Куракова В.В., за участю ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11 квітня 2014 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, раніше підданого адміністративному стягненню 08.01.2014 року за ч. 3 ст. 121 КУпАП, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців, -

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 21 січня 2014 року о 18 годині, керуючи автомобілем «ЗАЗ DAEWOO Lanos» державний номер НОМЕР_1 по вул. Макара Мазая в м. Маріуполі біля АМО «Кристал №1», при зміні напрямку руху не переконався у безпеці свого руху в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «КІА MAGENTIS» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, який рухався у попутному напрямку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 ПДР України, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно п. 10.1. Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не і створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Вимога цього пункту передбачає повну відповідальність водія, який розпочинає рух, перестроювання або змінює напрямок за безпеку дорожнього руху від початку і до закінчення маневру. При цьому не слід розраховувати на дії інших водіїв щодо попередження можливих наслідків у результаті виникнення небезпечних ситуацій.

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11 квітня 2014 року ОСОБА_1 визнаний винним за ст. 124 КУпАП та йому призначено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 місяців.

Із винесеною постановою не згодний ОСОБА_1, який вважає, що постанова незаконна та підлягає скасуванню. Стверджує, що розгляд справи проводився за його відсутності. Вказує, що виконав всі вимоги п. 10.1 ПДР України, перед перестроюванням подав попереджуючий сигнал про намір повороту вліво, рухаючись зі швидкістю 20 км/год за 100 метрів від повороту. Вважає, що ОСОБА_3 виконував не маневр випередження, а обгін. Стверджує, що експерт не дослідив його пояснення. Вважає, що у ДТП винний ОСОБА_3. Просить скасувати постанову, закрити провадження по справі за відсутністю складу правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши правопорушника, який в повному обсязі підтримав доводи апеляції, вважаю, що скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без зміни за таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно та всебічно встановив обставини дорожньо-транспортної пригоди та прийшов до обґрунтованого правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що і було зроблено районним судом при розгляді справи.

Суд першої інстанції належним чином мотивував свої висновки про доведеність вини ОСОБА_1 та обґрунтовано вказав на те, що вона підтверджується схемою наслідків ДТП, поясненнями ОСОБА_3, а також експертним висновком № 14/25 від 21.02.2014, в якому зазначено, що водій ОСОБА_1 перед зміною напрямку руху повинен був впевнитись, що його дії не створять небезпеки для руху іншим учасникам дорожнього руху, тобто діяти в рамках вимог п. 10.1 ПДР України, технічна можливість запобігання ДТП у водія ОСОБА_1, в розглянутій дорожній ситуації, залежала від виконання ним вимог п. 10.1 ПДР України, виконуючи які він мав технічну можливість запобігти ДТП, дії ОСОБА_1, які не відповідають п. 10.1 ПДР України, знаходяться в причинному зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, а тому доводи правопорушника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими.

Посилання правопорушника на те, що експерт був заінтересований нічим не підтверджені, а тому є неспроможними, крім того доводи апеляції спростовуються вказаним експертним висновком, оскільки експерт брав до уваги пояснення обох учасників ДТП, які суперечать одне одному, давав відповіді на кожне поставлене питання, приймаючи версії кожного з учасників ДТП та прийшов однозначного висновку, що як за однією версією, так і за іншою, винним у вчиненні ДТП є ОСОБА_1. (а.с. 15-17)

Також ОСОБА_1 в своїх поясненнях від 22.01.2014 року (а.с. 9) вказав, що побачив світло фар транспортного засобу, який наближався до нього с заду приблизно за 100 метрів до заїзду, по дзеркалам він бачив автомобіль, який до нього наближається.

Тому доводи стосовно того, що ОСОБА_1 виконав всі вимоги п. 10.1 ПДР України, перед перестроюванням подав попереджуючий сигнал про намір повороту вліво, рухаючись зі швидкістю 20 км/год за 100 метрів від повороту неспроможні.

Суд визнає безпідставними посилання ОСОБА_1 на те, що при розгляді справи судом першої інстанції він був відсутній, оскільки вони нічим не підтверджуються, у суду не має підстав ставити під сумнів дані з цього приводу, які викладено в оскаржуваній постанові суду.

Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 11 квітня 2014 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Куракова