Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/480/14
Єдиний унікальний № 317/4316/14-п Головуючий в 1-й інстанції Мінгазов Р.В.
Категорія - ст. 124 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Фомін В.А., за участю особи, що притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, його захисника адвоката ОСОБА_3, іншого учасника пригоди ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року стосовно нього,

в с т а н о в и в:

постановою судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП притягнуто ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Також постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Як зазначено в постанові, 09 вересня 2014 року приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_2 у м. Запоріжжі, на перехресті вулиць Набережна Запорізька, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив рух на заборонений сигнал світлофору (жовтий), внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, котрий рухався на зелений сигнал світлофору.

Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджено, травмовано водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_4, якого доставлено до 5-ї Міської клінічної лікарні м. Запоріжжя.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність оскарженої постанови через порушення норм процесуального права, а саме порушення права на подання доказів. При цьому зазначає, що до початку розгляду справи в судовому засіданні він неодноразово звертався до суду, як в усній, так і в письмові формі із заявою про ознайомлення за участю захисника з матеріалами справи та записом з відеореєстратора, що перебував в автомобілі ОСОБА_4 з ціллю складення клопотання про призначення автотехнічної експертизи. Між тим йому була надана можливість ознайомитися лише з матеріалами справи, внаслідок чого він та його захисник були позбавлені можливості скласти обґрунтоване клопотання про призначення експертизи до судового засідання. Крім того, безпідставно відмовив у задоволенні клопотань заявлених в судовому засіданні щодо призначення автотехнічної експертизи, допиті свідків, дослідження в судовому засіданні запису відеореєстратора, що перебував в автомобілі ОСОБА_4 та взагалі не надав уваги письмовим поясненням останнього, з яких вбачалося, що ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 16.5, 16.8 ПДР України. При цьому перед судовим засідання виказав свою думку стосовно результатів розгляду справи, повідомивши, що вважає його винуватим у вчиненні ДТП.

Тому просить постанову скасувати, прийняти нову постанову, якою визнати його невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляційну скаргу, іншого учасника пригоди ОСОБА_4, який вважав постанову судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та аргументи скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 09.09.2014 року серія АБ2 № 184429 щодо порушення ОСОБА_2 вимог пункту 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху України (а.с. 3), схемою наслідків дорожньо-транспортної пригоди до протоколу (а.с.4), поясненнями учасників пригоди, наданих, зокрема в судовому засіданні, фототаблицею (а.с. 10, 11), записом з відеореєстратора, що знаходився в автомобілі НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, яким суддя надав правильну оцінку та вірно встановив наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, судом апеляційної інстанції в судовому засіданні був переглянутий запис з відеореєстратора, що знаходився в автомобілі НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, з якого безперечно встановлено, що ОСОБА_2 в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди рухався на червоне світло, а розпочав свій рух і виїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофору.

Також, апеляційним судом, за власною ініціативою до участі у справі було залучено фахівця в галузі автотехнічних пізнань старшого експерта НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізької області ОСОБА_5, який після неодноразово перегляду вказаного вище запису за участю учасників судового процесу та встановлення апеляційним судом вищезазначених обставин, пояснив, що дії ОСОБА_2 не відповідають вимогам пункту 8.7.3. «ґ» Правил дорожнього руху України, оскільки останній в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди рухався на червоне світло, а розпочав свій рух і виїхав на перехрестя на жовтий сигнал світлофору, а тому доводи ОСОБА_2 стосовно того, що він виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофору і завершував його перетинання згідно до Правил дорожнього руху України, не відповідають встановленим, як судом першої, так і апеляційної інстанцій обставинам.

З урахуванням наведеного, доводи апелянта щодо порушення ОСОБА_4 вимог пунктів 16.5, 16.8 Правил дорожнього руху України, які знаходяться у причинному звязку з подією дорожньо-транспортної пригоди, є необґрунтованими, оскільки суперечать дослідженим, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, доказам.

Доводи ОСОБА_2 щодо позбавлення його судом першої інстанції можливості ознайомитися з записом з відеореєстратора з ціллю складання до початку судового розгляду справи клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи, усунуті судом апеляційної інстанції, шляхом надання апелянту такої можливості, якою він скористався подавши до апеляційного суду клопотання про призначення автотехнічної експертизи.

Між тим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про призначення автотехнічної експертизи, оскільки досліджені в засіданні апеляційної інстанції докази не викликають сумнівів щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не заслуговують на увагу і посилання апелянта щодо необґрунтованої відмови судом першої інстанції у задоволенні заявлених ним під час судового засіданні клопотань щодо призначення автотехнічної експертизи, допиту свідків та інше, оскільки матеріали справи не містять даних, щодо заявлення ОСОБА_2 таких клопотань.

Безпідставними також і доводи ОСОБА_2 стосовно упередженості судді, через повідомлення перед судовим засідання своєї думки стосовно винуватця у вчиненні ДТП, оскільки вони не підтверджені фактичними даними.

Суддею відповідно до вимог закону, передбачених в ст. ст. 23, 33 КУпАП з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та інших обставин, правильно призначив ОСОБА_2 мінімальне альтернативне адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП у виді штрафу.

За таких умов, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 по наведеним у ній доводам.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1