Справа №359/6202/14-п
Провадження №3/359/1724/2014

Бориспільський міськрайонний суд Київської області
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2014 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Вознюк С.М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від ВДАІ з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району підпорядковане УДАІ ГУ МВС України в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП,

по відношенню до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає та зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне порушення, 26.05.2014 о 05 год. 20 хв. в м. Києві водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_2, з явними ознаками алкогольного спяніння, різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження медичного освідування на стан спяніння, встановленому законом порядку, пройти відмовився, в присутності двох свідків.

В судове засідання ОСОБА_1 зявився, вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав в повному обсязі, зазначив, що був зупинений працівником ДАІ.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення вимог: п. 2.5 ПДР, оскільки відсутні докази про відмову останнім від проходження такого огляду у закладі охорони здоров'я, які ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280, 283, 284 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративного правопорушень.

Тому єдиний доказ вини ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення не може вважатись достатнім для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

З цього приводу, суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і не містить всіх визначених цією статтею даних.

В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що від проходження медичного освідування на стан спяніння ОСОБА_1 пройти відмовився, в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в довільній формі пояснень не писали, а поставили підписи під написаним тестом, тому надані пояснення свідків в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Так, матеріали справи не містять доказів того, що дійсно ОСОБА_1 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння. До матеріалів справи не додані пояснення свідків, які б давали підстави стверджувати те, що він на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп'яніння та порушив вимоги 2.5 ПДР, що свідчило про скоєння ним адміністративного правопорушення. Зазначене унеможливлює підтвердження правильності обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, під керуванням ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп'яніння.

При вирішенні питання про обґрунтованість доводів протоколу про адміністративне правопорушення про керування автомобілем у стані алкогольного сп'яніння, суд звертає увагу на те, що протокол та матеріали справи не містять даних про вчинення працівниками ДАІ дій, які вони обов'язково повинні були вчинити при виявлені особи, яка керувала автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Так, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, при виявлені ознак керування особою транспортними засобами у стані алкогольного сп'яніння, працівники ДАІ повинні запропонувати особі пройти огляд на встановлення стану сп'яніння за допомогою технічних засобів. Між тим, матеріали справи не містять будь - яких даних про те, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд за допомогою таких засобів і що він відмовився від такого огляду.

Відповідно до вимог ст. ст. 265-2, 266 КУпАП у разі виявлення особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, працівники ДАІ зобов'язані вчинити дії, які унеможливлюють подальше керування цією особою транспортним засобом, а саме затримати автомобіль, чи передати керування ним іншій особі. Між тим, матеріали справи не містять будь - яких даних, які б указували на вчинення працівником ДАІ указаних дій.

З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що ОСОБА_1 інкримінована відмова від огляду на стан сп'яніння при наявності у нього явних ознак алкогольного сп'яніння.

За змістом вимог ст.266 КУпАП та п.1.7 Інструкції про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого 09.09.2009 року МВС України та МОЗ України, огляд особи на стан сп'яніння у закладі охорони здоров'я може провадитися лише у разі незгоди водія на проведення огляду на стан сп'яніння працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами.

З матеріалів справи не вбачається доказів проведення чи намагання проведення працівником міліції огляду водія на місці за допомогою спеціальних технічних засобів.

Оскільки відсутні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 та працівником ДАІ не дотриманий встановлений нормативними актами порядок огляду водія на стан сп'яніння, що висновки про відмову від проходження такого огляду у закладі охорони здоров'я не ґрунтуються на матеріалах справи.

Наведене вище у своїй сукупності викликає сумнів у доведеності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що трактується на його користь. У зв'язку із викладеним суд приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин протокол, щодо скоєння адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не може бути визнаний джерелом доказів.

Відповідно до ст. 247 КУпАП визначені обставини, що виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення, серед яких пунктом 1 визначено відсутність подій і складу адміністративного правопорушення.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, у суду відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зважаючи на те, що достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, визначеного ст. 130 ч. 1 під час розгляду адміністративних матеріалів в суді, - не здобуто, а ті що надані в якості підтвердження вчинення правопорушення, - суд оцінює критично з наведених вище обставин.

Враховуючи викладене та зазначені норми Закону, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП

На підставі наведеного, керуючись ст. 130 ч. 1 та п.1 ст. 247 КУпАп України, -

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження (опротестування) цієї постанови і може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили ___________________

Суддя: С.М.Вознюк