Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 33/778/263/14 Головуючий в 1-й інстанції: Нагорний А.О.
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції: Шаповал О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 01 липня 2014 року у м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Веселівського району Запорізької області Смирнова В. на постанову судді Веселівського районного суду Запорізької області від 22.05.2014 року,

встановила:

Постановою судді Веселівського районного суду Запорізької області від 22.05.2014 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Згідно з постановою судді, 03.05.2014 року о 19 годині 45 хвилин на вул. Чапаєва в смт Веселе ОСОБА_3 керував мопедом Ноnda Dio без державного номерного знаку, у стані алкогольного сп'яніння, що є порушенням пункту 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову судді щодо ОСОБА_3 скасувати, прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді 7-ми діб арешту, вважаючи, що попри те, що при розгляді справи було з'ясовано, що правопорушник не працює, судом йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, на думку апелянта, призначення адміністративного стягнення у вигляді штрафу особі, яка не працює, відповідно не має доходу, створює умови, за яких виникає ризик уникнення відповідальності за вчинене правопорушення та ненадходження грошових коштів у сумі 3 400 грн. до Державного бюджету України.

У судове засідання ані апелянт, ані ОСОБА_3 не з'явилися, про місце і час розгляду апеляційної скарги були повідомлені у спосіб, зазначений в апеляційній скарзі, що не перешкоджає розгляду справи.

Справа розглядається в межах апеляційної скарги і на підставі даних, які містяться в справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

При розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення суддя в повному обсязі дослідив всі обставини справи і обґрунтовано визнав, що ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, викладених в постанові, відповідно до даних протоколу та доданих до нього доказів.

Фактичні обставини скоєння правопорушення та доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, які в апеляційній скарзі не ставляться під сумнів і не оскаржуються, повністю знайшли своє підтвердження дослідженими суддею в судовому засіданні матеріалами справи на підставі даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія АБ2 № 080018 від 03.05.2014 року та доданих до нього доказах, і з посиланням на які суддя обґрунтовано дійшов висновку про порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України /а.с. 1, 2, 3, 4/.

При цьому, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_3, апелянт просить постанову скасувати в повному обсязі та прийняти нову постанову, якою накласти на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді 7-ми діб адміністративного арешту.

Статтею 130 ч. 1 КУпАП, у скоєнні якої визнаний винним апелянт, передбачені для водія стягнення у вигляді: штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративного арешту на строк від семи до десяти діб.

Судом першої інстанції до апелянта відповідно до обставин та даних справи було застосоване адміністративне стягнення у вигляді мінімального штрафу в розмірі 3 400 грн.

Проте, як вбачається, з апеляційної скарги, прокурор вважає, що суд не міг призначити ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, оскільки правопорушник не працює.

При цьому, в обґрунтування цих своїх доводів апелянт не надав суду апеляційної інстанції доказів щодо матеріального стану ОСОБА_3 і даних про те, що останній не зможе сплатити призначений йому суддею штраф.

Статтею 32 КУпАП передбачено коло осіб, до яких не може застосовуватись адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту. Крім того, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, при визначені виду стягнення, у тому числі найбільш суворого, підлягає врахуванню не тільки матеріальний стан винної особи, а і інші обставини: характер вчиненого правопорушення, ступінь вини правопорушника, наявність обставин, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Проте, апелянт не мотивував в апеляційній скарзі та не надав доказів можливості призначення ОСОБА_3 іншого стягнення, а саме - адміністративного стягнення у вигляді арешту, який, крім того, порівняно з призначеним, є найбільш суворим стягненням, передбаченим санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, чим позбавив апеляційну скаргу можливості прийняти інше рішення в цій частині.

Таким чином, не можна вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги і в цій частині.

Виходячи з наведеного, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не дають правових підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції у повному обсязі з прийняттям нової постанови і накладенням на ОСОБА_3 більш суворого стягнення у вигляді адміністративного арешту.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Веселівського району Запорізької області Смирнова В. залишити без задоволення.

Постанову судді Веселівського районного суду Запорізької області від 22.05.2014 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн., залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області О.С. Шаповал