Cправа № 127/2254/14-п
Провадження № 3/127/786/14
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 лютого 2014 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Чезганова А.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Територіальної державної інспекції з питань праці у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого головним лікарем Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3, за ст. 41 ч. 1 КУпАП ,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 3 лютого 2014 року, під час перевірки Територіальною державною інспекцією з питань праці у Вінницькій області, було встановлено, що головний лікар Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_1 допустив порушення ст. 18 КЗпП України - умови колективного договору не поширюються на всіх працівників установи. Приклад, у п. 9 розділу 7-го колективного договору установи на 2011-2015 роки зазначено, що при наданні щорічної відпустки, виплачувати одноразову допомогу на оздоровлення всім працівникам станції ШМД, згідно письмового рішення міської ради та виділення на це коштів. 10 грудня 2013 року видано наказ за підписом головного лікаря ОСОБА_1 за №270 від 10 грудня 2013 року «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення» не медичним працівникам, які були у відпустці з 1 січня 2013 року. Працівниця ОСОБА_2 відсутня у наказі №270 від 10 грудня 2013 року «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення», у зв»язку з чим остання не отримала матеріальну допомогу на оздоровлення, хоча ОСОБА_2 була у щорічній відпустці з 1 липня 2013 року по 30 липня 2013 року. Рішення головного лікаря про не внесення ОСОБА_2 до наказу №270 від 10 грудня 2013 року суперечить п. 9 розділу 7-му колективного договору установи, а також в цьому вбачається не виконання головним лікарем умов колективного договору.

У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні вищезазначеного правопорушення не визнав, суду пояснив, що в пункті 9 розділу 7 колективного договору Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на 2011-2015 роки від 21 грудня 2010 року зазначено, що при наданні щорічної відпустки, виплачувати одноразову допомогу на оздоровлення всім працівникам станції ШМД, згідно письмового рішення міської ради та виділення на це коштів. Письмового рішення Вінницької міської ради у 2013 році про виділення коштів для виплати одноразової допомоги на оздоровлення всім працівникам станції ШМД не було, а відповідно, і було відсутнє фінансування. В грудні 2013 року виникла незначна економія фонду заробітної плати, тому він прийняв рішення виплатити пропорційну матеріальну допомогу певним працівникам за їх особистий вагомий внесок в роботу установи і 10 грудня 2013 року видав наказ за №270 «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення» не медичним працівникам, які були у відпустці з 1 січня 2013 року. Працівниця ОСОБА_2 на той момент знаходилася у декретній відпустці і отримувала матеріальну допомогу від держави. Згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров»я України від 5 жовтня 2005 року №308/519, керівники мають право надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання. Вважає, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП, тому просить провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП закрити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, вважаю, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити з наступних підстав.

В пункті 9 розділу 7 колективного договору Вінницької міської станції швидкої медичної допомоги на 2011-2015 роки від 21 грудня 2010 року зазначено, що при наданні щорічної відпустки, виплачувати одноразову допомогу на оздоровлення всім працівникам станції ШМД, згідно письмового рішення міської ради та виділення на це коштів. Як встановлено в судовому засіданні письмового рішення Вінницької міської ради про виділення коштів для виплати одноразової допомоги на оздоровлення всім працівникам станції ШМД в 2013 році не було, а відповідно, не було і фінансування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що в грудні 2013 року виникла незначна економія фонду заробітної плати, тому він прийняв рішення виплатити пропорційну матеріальну допомогу певним працівникам за їх особистий вагомий внесок в роботу установи і 10 грудня 2013 року видав наказ за №270 «Про виплату матеріальної допомоги на оздоровлення» не медичним працівникам, які були у відпустці з 1 січня 2013 року.

Вважаю, що ОСОБА_1 правомірно видав вищезазначений наказ, оскільки згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров»я України від 5 жовтня 2005 року №308/519, керівники мають право надавати працівникам матеріальну допомогу, у тому числі на оздоровлення, у сумі не більше ніж один посадовий оклад на рік, крім матеріальної допомоги на поховання.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП, а тому провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 247 п. 1, 221 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП закрити, у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: