Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1610/14-п Головуючий у 1-й інст. Баренко С.Г.
Категорія ч.3 ст.130 КУпАП Доповідач Зав'язун С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2014 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Зав'язуна С.М.,

за участю:

секретаря Білоус Т.А., Велидчук І.М., Пятницького А.Г.,

представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника правопорушника ОСОБА_1 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року щодо

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

встановив:

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та закладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк десять років, починаючи з 18.06.2014 року до 18.06.2024 року з оплатним вилученням транспортного засобу Opel Vectra, д/н НОМЕР_1.

Згідно постанови суду, 24 березня 2014 року о 23 год. 30 хв. ОСОБА_2 по вул.Ольжича, у м. Житомирі, керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння. Вказаними діями останній порушив вимоги п.2.9 а ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Житомирського районного суду від 18.06.2014 року та винести нову постанову, якою відмовити в притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, справу відносно нього закрити. В обґрунтування своїх вимог посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема вказує, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений лише через 3 год.30 хв. після вчинення правопорушення, а висновок про результати медичного огляду складений не тільки раніше протоколу та з порушеннями його змісту, а й через 2 год. 50 хв. після вчинення правопорушення, що прямо суперечить «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Зазначає, що затримання ОСОБА_2 відбулося з застосуванням насильства у приміщенні ресторану, що прямо виключає його відповідальність, так як транспортним засобом у нетверезому стані він не керував, на момент затримання автомобіль перебував у нерухомому стані. Факт перебування ОСОБА_2 у ресторані Шульц спростовує факт переслідування останнього. Крім того, вказує, що ОСОБА_2 не була надана копія протоколу та копія медичного висновку та було призначено додаткове стягнення виді оплатного вилучення транспортного засобу власником якого являється не ОСОБА_2, а ОСОБА_3

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Однак, розглядаючи справу, суд не виконав вказані вимоги закону. Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП є необґрунтованими, оскільки не підтверджені наявними у справі доказами, яким суд першої інстанції не надав належної правової оцінки у їх сукупності.

Як зазначено в п. 2.9 (а) ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під вплив лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів працівниками міліції у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я.

Відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яку затверджено спільним Наказом МВС та МОЗ України № 400/666 від 09.09.2009 року, зокрема пунктами 2.1, 2.3, 2.5 та 2.6 передбачено, що у разі наявності ознак сп'яніння, передбачених цією Інструкцією, уповноважена особа Державтоінспекції МВС проводить на місці зупинки огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, які мають, зокрема, свідоцтво про державну реєстрацію та свідоцтво про його повірку, які перед проведенням огляду уповноважена на проведення огляду особа надає на вимогу особи, яка підлягає огляду і такий огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків, до того ж не можуть бути залучені як свідки працівники міліції, або особи щодо неупередженості яких є сумніви.

Аналогічні положення також відображені в Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок).

Крім того, відповідно до п. 6 Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров'я, та п. 1.7. вищевказаної Інструкції, згідно якого у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, огляд на стан сп'яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров'я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як вбачається з протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_2 близько 23 год. 30 хв. по вул.Ольжича, у м. Житомирі, керував автомобілем НОМЕР_2 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.2.9 а ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.З ст.130 КУпАП (а.с.2).

Однак, цей протокол про адміністративне правопорушення не містить даних щодо пропонування ОСОБА_2 працівниками Державтоінспекції МВС пройти огляд на стан сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів або його незгоди з результатами такого огляду, що є грубим порушенням вищевказаного Порядку, Інструкції та ст. 266 КУпАП. В вказаному протоколі лише зазначено про те, що ОСОБА_2 відмовився від пояснень та підпису протоколу.

З пояснень ОСОБА_4 (даних суду першої інстанції), який є працівником ДПС ВДАІ Житомирського MB УМВС і який складав протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП встановлено, що на момент затримання ОСОБА_2 працівниками міліції огляд водія на стан алкогольного сп'яніння із застосуванням технічних засобів не проводився і навіть не пропонувався такий огляд, а його відразу було направлено в медичний заклад (технічний носій, на якому зафіксоване судове провадження).

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в присутності яких ОСОБА_2 нібито керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, однак пояснення цих свідків в матеріалах справи не має, та вони не були допитані з цього приводу судом першої інстанції під час розгляду матеріалів справи.

Відомості ж у протоколі про адміністративне правопорушення про вручення ОСОБА_2 копії протоколу та його відмови від підписання протоколу, на думку апеляційного суду, викликають обґрунтовані сумніви, так як у відповідних графах підписи вищевказаних свідків в підтвердження того, що ОСОБА_2 відмовився підписати протокол та отримав його копію відсутні.

Згідно з ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного сп'яніння здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи медичний огляд було проведено лише через 2 год. 50 хв. після вчинення правопорушення.

Спростування судом першої інстанції затраченого часу переслідуванням правопорушника, його затриманням, оглядом автомобіля на предмет пошкодження з причин ДТП, складанням процесуальних документів, до уваги апеляційний судом не беруться, так як будь-яких доказів саме переслідування правопорушника в матеріалах справи не має. Апеляційний суд в даному випадку враховує місце розташування пабу Шульц, який розташований за адресою м.Житомир, вул.Перемоги, 1, в якому перебував ОСОБА_2 та місце ДТП, яка сталася за адресою м.Житомир, вул.Перемоги, 24, та час затрачений на складання протоколу та проведення медичного огляду, пояснення інспектора ДПС ВДАІ Житомирського MB УМВС ОСОБА_4 який в судовому засіданні пояснив, що відразу як вони підїхали до місця ДТП, таксист їм повідомив, що автомобіль, який причетний до ДТП стоїть біля пабу Шульц, а також на те що, будь-яких даних про проведення огляду автомобіля на пошкодження саме вказаним інспектором Танським О.В., який складав протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП в матеріалах справи не має. Залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується лише протоколом огляду ДТП (а.с.49-56), не може саме по собі свідчити про переслідування правопорушника та в будь-якому разі не спростовує порушення порядку направлення ОСОБА_2 для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння. Крім того, працівниками міліції протокол за ст.124-4 КУпАП за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди не складався.

Відповідно до вимог ч.5 ст.266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції на вказані порушення вимог закону при розгляді справи уваги не звернув, не перевірив та не встановив законність дій (вимог) працівників міліції, які при порушенні щодо ОСОБА_2 провадження у справі про адміністративне правопорушення діяли не у відповідності до своїх повноважень та способу, передбачених чинним законодавством, а тому протокол про адміністративне правопорушення та Висновок щодо результатів медичного огляду №590 не може бути визнаний допустимим доказом.

В постанові у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.13) та у постанові про закриття кримінального провадження від 24.04.2014 року (а.с.38) не вказано, що ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння. Посилання суду першої інстанції на те, що перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння на кваліфікацію дій правопорушника за ч.1 ст.126 КК України не впливає, а тому і не повинно бути зазначено у протоколі є необґрунтованим, так як при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП, інспектор ВДАІ Житомирського PB ОСОБА_7 керувався положеннями ст.33 КУпАП, відповідно до яких при накладенні адміністративного стягнення враховується окрім іншого, також обставини що обтяжують відповідальність, якою зокрема і згідно п.6 ст.35 КУпАП є вчинення правопорушення в стані спяніння.

Будь-які інші належні, допустимі та достовірні докази, які вказували б на наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, як у матеріалах справи про адміністративне [ правопорушення, так і в досліджених в апеляційному суді матеріалах кримінального провадження №0001445, відсутні.

Крім того, вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_2, судом першої інстанції не було враховано, що вказаний автомобіль належить на праві приватної власності і іншій особі, а саме ОСОБА_3, що підтверджується, як протоколом про адміністративне правопорушення, так і свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. За даних обставин, накладення такого адміністративного стягнення законом не передбачено.

Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

За таких обставин, враховуючи, що наявні у справі докази зібрані з порушеннями чинного законодавства, у зв'язку з чим є недопустимими, і містять істотні суперечності, що викликає обґрунтовані сумніви у їх достовірності, а інших належних і допустимих доказів, які з достовірність і достатністю вказували б на керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, у справі немає, виходячи з положень ст.62 Конституції України, апеляційний суд приходить до висновку що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ч.1 п.1 ст.247 КУпАП, а порушене щодо ОСОБА_2 провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю за відсутності в його діях складу правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП - скасувати у звязку відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення. І остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: