Справа № 486/100/14-п 19.03.2014 19.03.2014 19.03.2014
Номер провадження: 33/784/72/14
Справа № 33/784/72/14 Категорія: ст. 130 ч. 2 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2014 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

За участі: секретаря судового засідання Лі І.К.

особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 лютого 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, що перебуває у цивільному шлюбі, не працюючого, проживаючого на пр-ті Комуністичний, 10 кв. 105 в м. Южноукраїнську Миколаївської області, раніше притягувався до адміністративної відповідальності за постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 18.10.2013 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді 40 годин громадських робіт ; -

- притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Згідно постанови судді, ОСОБА_2 є таким, що протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

17 січня 2014 року об 11.45 годині по вул. Дружби народів в м. Южноукраїнську ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці.

Від проходження огляду в медичному закладі в передбаченому законодавством порядку з метою встановлення факту вживання наркотичних засобів відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити накладене на нього стягнення. Вважає постанову судді занадто суворою та безпідставною. Посилається на свої пояснення працівникам ДАІ щодо свого зовнішнього вигляду про вживання ліків від застуди та погане самопочуття.

Твердить: що в оскаржуваній постанові невірно зазначено, що він не визнав свою вину, оскільки в дійсності він повністю розкаявся та визнав свою провину у відмові від проходження медичного огляду, а не визнавав перебування у стані наркотичного спяніння; що розкаюється та визнає свою провину.

Посилається на те, що позбавлення його права керування транспортним засобами на два роки буде мати негативні наслідки, оскільки позбавить його можливості заробляти кошти на утримання своєї сімї та призведе до тяжкого фінансового становище всієї родини, оскільки зазначений автомобіль є єдиним джерелом отримання доходів.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд приходить до наступного.

Апелянт не оскаржує постанову в частині фактичних обставин справи щодо відмови від проходження у встановленому законом порядку від огляду у медичному закладі на стан спяніння та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Посилання апелянта на перебування в той час під впливом лікарських препаратів є безпідставним. В даному випадку не є вирішальним, чи ОСОБА_2 перебував в стані наркотичного чи іншого спяніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки він притягнутий до адміністративної відповідальності за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про те, що зазначений автомобіль є єдиним джерелом отримання доходів і позбавлення його права керування транспортним засобами на два роки позбавить його можливості заробляти кошти на утримання своєї сімї та призведе до тяжкого фінансового становище родини, є безпідставні та голослівні, оскільки на їх підтвердження ОСОБА_2 жодних документів не надано.

Крім того, застосований до нього вид адміністративного стягнення у виді позбавлення його права керування транспортним засобами на певний строк є найбільш мяким, ніж інші, передбачені ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Згідно загальних засад судочинства апеляційний суд не вправі погіршувати становище особи накладенням на неї більш суворого стягнення, ніж обраний суддею суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанова судді зміні.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 лютого 2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_3