Справа № 500/3504/14-п Провадження № 3/500/1099/14
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 червня 2014 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1, що народилася 15 січня 1954 року в м. Ш.-3 Свердловського району Ворошиловградської області, громадянки України, працюючої директором реабілітаційного центру в с. м. т. Суворове, проживаючої за адресою: с. м. т. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, вул. Шевченка, буд. 21,

за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1, працюючи на посаді директора реабілітаційного центру ухилилася від виконання встановлених законодавством обовязків щодо забезпечення належних умов виховання неповнолітньої вихованки реабілітаційного центру ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка 15.05.2014 р. самовільно залишила центр.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення притягуваної, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнала повністю та розкаялася в його вчиненні.

Крім повного визнання своєї вини притягуваною ОСОБА_1, її вина у невиконанні встановлених законодавством обовязків щодо виховання неповнолітньої дитини повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, а також матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, у тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення.

А як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ухиляється від виконання обовязків, встановлених законом щодо забезпечення належних умов виховання неповнолітньої вихованки реабілітаційного центру.

Крім того, її вина також підтверджується матеріалами справи, що досліджені судом, а саме: рапортом оперативного чергового Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області від 16.05.2014 р., заявою на ім'я начальника Ізмаїльського МВ (з обслуговування м. Ізмаїл та Ізмаїльського району) ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1, письмовими поясненнями неповнолітньої ОСОБА_2, письмовими поясненнями самої ОСОБА_1, копією постанови про закриття кримінального провадження від 17.05.2014 р., а також копією розпорядження Голови Ізмаїльської районної державної адміністрації № 24/ко-2013 від 12.04.2014 р.

Таким чином з викладеного випливає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, повністю доказана зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винної.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене нею адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Таким чином, з урахуванням вказаних обставин справи, приймаючи до уваги особу ОСОБА_1, суд вважає, що для її виправлення, а також для припинення нових правопорушень, є необхідним накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження. Суд також вважає, що таке стягнення як попередження буде достатнім, воно повністю досягне мети його застосування, у звязку із чим суд не вбачає підстав для накладення більш суворого стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 184 КУпАП, такого як штраф.

Крім того, суд вважає за необхідне в силу ч. 1 ст. 401 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі, передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., а саме в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 36,54 грн.

Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України

про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_3