Справа № 493/1664/14-п
Провадження № 3/493/582/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Наумчак Л.І.

при секретарі Шестун І.В.

за участю прокурора Темного В.Д.,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли від УБОЗ ГУМВС України в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, колишнього начальника тягової підстанції ОСОБА_2 дистанції електропостачання ДП «Одеська залізниця», мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення не притягувався,

- за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КпАП України, згідно якого він, перебуваючи на посаді начальника тягової підстанції на станції ОСОБА_2 дистанції електропостачання ДП «Одеська залізниця» з 01.07.2011 року по 11.04.2014 року, являючись посадовою особою юридичної особи публічного права, будучи субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, в порушення вимог, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно у письмовій формі не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів в звязку із порушенням обмежень щодо роботи близьких осіб, передбачених ч. 1 ст. 9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», які виразились в перебуванні у прямому підпорядкуванні близької особи сина ОСОБА_3

В судовому засіданні правопорушник не визнав даний факт правопорушення та пояснив суду, що конфлікту інтересів в даному випадку немає.

Прокурор в судовому засіданні висловився в підтримання складеного протоколу про адміністративне правопорушення та його обґрунтованість.

Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, думку прокурора, зясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

В ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» від 07.04.2011 року, визначені поняття корупції та корупційних правопорушень, а саме: під корупцією розуміється використання особою, зазначеною в ч. 1 ст. 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та повязаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в ч. 1 ст. 4 Закону, або на її вимогу іншим особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та повязаних із цим можливостей. Під корупційним правопорушенням розуміється умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною в ч. 1 ст. 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Обовязковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб. Крім того, корупційні правопорушення характеризуються умисною формою вини.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до диспозиції ст. 172-7 КпАП України, відповідальність передбачена за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Згідно примітки 2, у цій статті під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

При цьому конфлікт інтересів повинен бути реальним (очевидним) і передбачуваним.

За змістом ст. 172-7 КУпАП особистий інтерес це користь, вигода яка стосується (або цікавить) особи, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких родичів.

Також, у будь-якому випадку склад корупційного правопорушення передбачає наявність чотирьох взаємозумовлених взаємоповязаних елементів: обєкта та обєктивної сторони, субєкта та субєктивної сторони і відсутність хоча б однієї із вказаних ознак виключає наявність корупційного діяння.

Встановлені судом обставини в їх сукупності свідчать про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні як обєктивні так і субєктивні ознаки конфлікту інтересів.

Обєктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обовязків, тому зобовязана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього.

Субєктивна сторона характеризується прямим умислом.

У протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не зазначено, в чому конкретно полягає суперечність між особистими інтересами ОСОБА_1 та його посадовими обовязками, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття ним рішень, а також на вчинення чи не вчинення певних дій під час виконання наданих йому повноважень, що може свідчити про виникнення конфлікту інтересів.

Суду не надано ніяких доказів, які б достовірно свідчили про перевагу особисто-корисливих інтересів ОСОБА_1 над суспільно-корисними інтересами при виконанні ним своїх службових повноважень, а також, що він використовував надані йому службові повноваження не на користь суспільства і держави.

Тобто, в діях ОСОБА_1 відсутня основна субєктивна ознака поняття конфлікту інтересів її внутрішня суперечливість. Також в діях ОСОБА_1 відсутні і обєктивні ознаки конфлікту інтересів.

Крім того, відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Разом з тим, сам по собі факт родинного звязку ОСОБА_1 з ОСОБА_3 не можуть служити достатніми даними для визнання наявності суперечності між особистими інтересами ОСОБА_1 та його службовими повноваженнями.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особи, зазначені в підпункті «а» пункту 2 частини 1 ст. 4 Закону, зобовязані ужити заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, повідомляти невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Крім того, на ОСОБА_1, який працює на станції ОСОБА_2 дистанції електропостачання ДП «Одеська залізниця», за адресою с. Білине Балтського району Одеської області не поширюються, згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», обмеження щодо безпосереднього підпорядкування близьких осіб та щодо повідомлення про конфлікт інтересів.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1, з огляду на його роботу в сільській місцевості, не повинен був повідомляти свого безпосереднього керівника про конфлікт інтересів внаслідок відсутності цього конфлікту, а тому визначити умисність діяння ОСОБА_1, навіть при умові не подання письмового повідомлення своєму безпосередньому начальству, не можливо.

Таким чином, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутня наявність конфлікту інтересів, він не мав умислу на скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, відсутні відомості, докази, які б достовірно свідчили про наявність у ОСОБА_1 особистих інтересів чи обставин, що можуть призвести до невиконання чи неналежного виконання ним своїх посадових обовязків.

Згідно з п.п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є посадові особи юридичних осіб публічного права. На думку прокурора та повноважної особи, яка склала протокол, ОСОБА_1 є посадовою особою юридичної особи публічного права, а тому підпадає під дію цього Закону. Однак, з такими висновками погодитись не можна.

Загальні положення про юридичну особу наведені в Главі 7 Підрозділу 2 Розділу ІІ Книги Першої ЦК України. Ч. 1 ст. 80 ЦК України наведено поняття юридичної особи, а саме це організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Згідно норм ст. 95 ч. 1 та ч. 3 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Як вбачається з п. п. 1.1, 1.3 Положення про ОСОБА_2 дистанцію електропостачання Одеської залізниці, дистанція не є юридичною особою, вона створена на базі відокремленого структурного підрозділу Одеської залізниці, отже враховуючи те, що все майно дистанції є складовою частиною майна Одеської залізниці, то виключається можливість віднесення ОСОБА_2 дистанції електропостачання до категорії юридичних осіб публічного права.

Також, судом об'єктивно встановлено, що на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був переведений на іншу роботу, отже з 11.04.2014 року не працює на посаді начальника тягової підстанції на станції ОСОБА_2 дистанції електропостачання ДП «Одеська залізниця».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що немає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки такі посадові особи, згідно з Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» не є субєктами адміністративного корупційного правопорушення і відповідно, діяння цих осіб не містять в собі ознак корупційного правопорушення. Тому, провадження у справі підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 10, 172-7, 245, 247, 251, 280 КпАП України, ст. ст. 1, 4, 9, 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. 124 п. 5 Конституції України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративному матеріалу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів.

СУДДЯ: