Провадження № 33/779/1/2014
Категорія ст. 124 КУпАП
Головуючий у І інстанції Барашков В. В.
Суддя - доповідач Попович С. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2014 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Попович С. С., розглянувши за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2013 року справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Суддя мотивував свою позицію тим, що про відсутність вини у вчиненні ОСОБА_3 правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП свідчать матеріали адміністративної справи,

факт вчинення цього правопорушення не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи в суді, а тому провадження слід закрити по вказаній підставі.

Не погодившись з постановою судді Лялька В. Д., потерпілий у справі, подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить, поновивши строк на апеляційне оскарження, який пропустив оскільки його не було повідомлено про час та місце слухання справи, постанову судді скасувати та винести нову, якою встановити наявність в діях ОСОБА_3 складу вказаного правопорушення та закрити провадження у справі з підстави передбаченої п. 7 ст. 247 КУпАП, мотивуючи тим, що постанова винесена передчасно, без з'ясування усіх об'єктивних обставин справи, є невмотивована та необґрунтована, викладені в її тексті обставини не відповідають дійсності. Не обґрунтовано з покликанням на відповідні докази, що стало підставою закриття провадження у справі, не наведено мотивації, що обґрунтовує підстави закриття справи. Вважає, що ОСОБА_3, перетнувши острівець, що розділяє протилежні потоки руху транспорту на ділянці дороги де відбулася ДТП, порушив як вимоги п. 11.4. ПДР України, так і вимоги п. п. 1.3., 1.5., 2.3. «б», 11.4., 12.1., 12.3. ПДР України, що і призвели до настання ДТП, внаслідок якої апелянту заподіяно матеріальну шкоду. Він же зі свого боку керував транспортним засобом не порушуючи правил дорожнього руху.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його захисника, які вважали постанову судді по суті законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що строк на оскарження постанови, виходячи зі змісту ст. 289 КУпАП, підлягає до поновлення, оскільки апелянт про розгляд справи повідомлений не був, з матеріалами справи ознайомився 30 вересня 2013 року.

А вирішуючи апеляційну скаргу по суті виходжу з наступного.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Проте суддею першої інстанції дані вимоги закону, як правильно зазначив і апелянт, не були належно виконані, що і стало причиною оскарження постанови.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 683357 від 15 липня 2013 року ( а. с. 1 ) 21 травня 2013 року близько 15 год. на автодорозі Київ - Чоп, на перехресті в с. Бродки Миколаївського району Львівської області, неподалік АЗС «Петроль», керуючи транспортним засобом Рено д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 не справився з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з автомобілем Хюндай Н1, д. н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження, чим порушив вимоги п. 11.4 Правил дорожнього руху України.

Протокол, в порушення Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, затв. наказом МВС України від 26 лютого 2009 року № 77, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 квітня 2009 року за № 374/16390, складено не працівниками ВДАІ по місцю вчинення ДТП, а по місцю проживання ОСОБА_3, до протоколу не долучено передбачених розділом У1 Інструкції документів, із-за чого усувати ці недоліки прийшлось в ході апеляційного розгляду справи, в матеріалах якої фактично не було доказів про фактичні обставини ДТП.

До повноважень апеляційного суду в ході даного розгляду відповідно до ст. 294 КУпАП входить або залишення постанови в силі або її зміна або скасування та винесення нової постанови. Повернути справу для усунення тих чи інших недоліків апеляційний суд не вправі.

Ст. 124 КУпАП передбачає відповідальність за порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Згідно протоколу ОСОБА_3 ставиться у вину те, що він порушив пункт 11.4 ПДР, який передбачає, що на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги. А чому він виїхав на зустрічну смугу руху, які при цьому порушив інші вимоги ПДР, перш ніж виїхав на зустрічну смугу руху, не зазначено, тобто, у протоколі не зазначено саме суттєве : що ж стало причиною яка привела до ДТП. Суддя ж в суді першої інстанції сам не вправі поставити таке у вину особі.

Апелянт правильно вказав, що для того щоб вважати ОСОБА_3 винуватим у ДТП, йому слід було ставити у вину не тільки порушення п. 11.4 ПДР, а порушення ряду інших пунктів ПДР. Проте таке порушення з боку працівників ВДАІ не може бути усунуто навіть і при наявності до того підстав і в ході апеляційного розгляду.

Для того щоб зробити правильний висновок щодо фактичних дій ОСОБА_3 та кваліфікації його дій слід дати оцінку тим фактичним обставинам та доказам, що були отримані в ході апеляційного розгляду справи.

Зокрема, апеляційним судом було витребувано ряд письмових доказів, в тому числі протоколи допитів апелянта ОСОБА_2 та ОСОБА_3 оскільки по вказаному ДТП були отримані певними особами тілесні ушкодження у зв»язку з чим відбирались показання одразу ж на місці.

Так, будучи допитаним в якості свідка в день ДТП 21 травня 2013 року апелянт по справі ОСОБА_2 підтвердив, що зазначено у протоколі його допиту, що у вказаний день та час падав дощ, поверхня дороги була мокра, він, керуючи своїм автомобілем, побачив, що раптово на його смугу руху з смуги руху на якій рух здійснюється у зустрічному напрямку, перетнувши роздільний газон та місце, де мав би бути встановлений на газоні парапет, і який в даному місці на відстані приблизно 20 м відсутній, рухається автомобіль РЕНО і одразу відчув удар, відбулось зіткнення автомобілів.

Аналогічні по суті пояснення щодо обставин ДТП ОСОБА_2 дав і в ході апеляційного розгляду

Як підтверджує протокол допиту в якості свідка від того ж дня ОСОБА_3, він, керуючи своїм автомобілем у вказаний час і місці побачив, що на протилежній полосі руху знаходився у перекинутому стані автомобіль ( як підтверджують інші матеріали справи належний ОСОБА_5 ) і в той же час побачив, що попереду його автомобіля на асфальті було видно жирні райдужні плями, думає, що це від пального, і коли він автомобілем виїхав на них, то автомобіль став некерований і його стало нести на зустрічну полосу руху, перетнувши роздільний газон та місце де мав би бути встановлений парапет який в даному місці відсутній, одразу відчув зіткнення свого автомобіля з іншим автомобілем, зауважив також, що в тому місці також ще поганий і стік води.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_3, підтвердивши вказані показання, також доповнив, що вважає, що якби дорожніми службами було встановлено на місці перетину роздільної смуги металеву огорожу ( парапет ), то ДТП не сталось би. По отриманій ним після інформації в місці ДТП на протязі останніх років було кілька ДТП, в тому числі зі смертними наслідками і все із-за відсутності огорожі між смугами руху.

Будучи допитаний в ході апеляційного розгляду в якості свідка ОСОБА_5 підтвердив, що 21 травня 2013 року він, керуючи своїм автомобілем Мітсубісі, у вказаному місці із-за неналежних дорожніх умов не справився з керуванням і перетнувши розподільчу смугу, що розділяє зустрічні полоси руху на вказаній автодорозі, перетнувши зустрічну смугу руху, з»їхав у кювет, автомобіль його перекинувся. Причиною такого стало те, що в тому місці дорога постійно замаслена, слизька, йому стало відомо, що на тій ділянці дороги вже відбулось кілька ДТП зі смертними наслідками, що парапет збитий ще приблизно п»ять років тому, і ДТП стаються саме по цій причині. Після ДТП з його автомобілем він бачив як по дорозі різко стало нести автомобіль РЕНО яким керував ОСОБА_3, РЕНО став некерований, і його понесло через розподільчу смугу на полосу автодороги зустрічного руху транспорту, куди кинуло і його, і сталась ДТП. Після ДТП на автодорозі були кореспонденти 24-го каналу ТБ які знімали місця ДТП саме по вказаній причині, брали інтерв»ю. На тому місці під час ДТП була купа болота, вода.

Довідка видана ОСОБА_6 підтверджує, що 21 травня 2013 року на автодорозі Київ-Чоп 573 км, Миколаївського району мала місце ДТП з участю належного йому автомобіля Мітсубісі Педжеро.

З долучених до справи фотографій видно, що на автодорозі в місці де був з»їзд автомобіля ОСОБА_3 з полоси по якій він рухався, через «острівок» маються маслянисті чи бензинові плями, що підтверджує показання ОСОБА_3 в цій частині.

Ст. 9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна ( умисна або необережна ) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП - адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Ст. 11 цього Кодексу передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Зазначені вище обставини та докази дають підстави прийти до висновку про те, що в діях ОСОБА_3 відсутня як умисна так і необережна форма вини щодо наслідків ДТП, що мала місце. А тому слід вважати, що у його діях дійсно відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, як це зазначив суддя першої інстанції, оскільки він не порушив тих чи інших ПДР які мали причинний наслідок до наслідків ДТП. Йому і у вину не ставилось порушення тих чи інших пунктів ПДР які привели до ДТП згідно з протоколом про адмінправопорушення.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», розділ 11. Обов»язки і права власників дорожніх об»єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій, пункт 11 передбачає, що власники дорожніх об»єктів або уповноважених ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов»язані в тому числі : своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху, постійно контролювати стан усіх елементів дорожніх об»єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об»єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об»єктів, аналізувати стан аварійності на дорожніх об»єктах, виявляти аварійно-небезпечні ділянки і місця концентрації дорожньо-транспортних пригод, розробляти і здійснювати заходи щодо удосконалення організації дорожнього руху та усунення причин та умов, що призводять до їх скоєння.

Вказаний пункт передбачає також і обов»язок вказаних осіб відшкодовувати у встановленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

З копії акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги км 572 + 950 м 2013 року вбачається, що о 14 год. 30 хв. мало місце зіткнення за участю транспортних засобів РЕНО ДАСТЕР д. н. з. НОМЕР_1 та ХЮНДАЙ Н1 д. н. з. НОМЕР_2, де четверо пасажирів ХЮНДАЙ отримали тілесні ушкодження, обстеження проведено з участю майстра філії Стрийської ДЕД та інспектора з дізнання ВДАІ Миколаївського РВ, які встановили, що зазначена ділянка є дорогою державного значення другої технічної категорії, радіус кривої в плані 1500 м, повздовжній ухил проїзної частини 60%, стан проїзної частини : мокрий, поперечний ухил проїзної частини 20%, укріплення узбіч гравійнопіщане, недоліки в утриманні дороги які необхідно усунути для забезпечення безпеки дорожнього руху : встановити відсутнє дорожнє огородження, недоліки в утриманні дороги, які сприяли скоєнню ДТП : відсутнє дорожнє огородження.

Досліджуючи причину ДТП та аналізуючи зазначені обставини і докази, приходжу до висновку, що ДТП мала місце не з вини ОСОБА_3, а з причин неналежного утримання автодороги в місці ДТП, в тому числі через відсутність парапету в тому місці через яке проїхали автомобілі ОСОБА_5 та ОСОБА_3, при його наявності ДТП що мало місце не сталось би.

При викладених обставинах, усунувши ті недоліки які допустив суддя в суді першої інстанції, дослідивши можливі докази, вмотивувавши позицію щодо причин які привели до ДТП, вважаю, що оскаржена постанова по суті є правильною і у її скасуванні слід відмовити оскільки по справі відсутня подія і склад адміністративного правопорушення з боку ОСОБА_3 як і інших учасників дорожнього руху.

Керуючись ст. ст. 245, 247, 256, 289, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження вказаної постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2013 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП без змін.

Постанова остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області С. С. Попович

Згідно з оригіналом

Суддя С. С. Попович