АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2014 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю: ОСОБА_1; прокурора - Карпенко Р.І., апеляційну скаргу Нікопольського міжрайонного прокурора - Павлійчук В.А. на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою провадження, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця смт. Золотий Потік Бучацького району Тернопільської області; працюючого лікарем ветеринарної медицини 1 категорії Криворізького пункту державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні Придніпровської регіональної служби державного ветеринарного-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2, виданий Нікопольським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 10 жовтня 1996 року; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу та події адміністративного правопорушення,-

встановив:

постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, відносно ОСОБА_1, закрито, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу адміністративного правопорушення у діях особи, відносно якої складено протокол.

У відповідності до матеріалів справи ОСОБА_1 у вину ставилося порушення обмежень щодо сумісництва, передбачених ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Зокрема, ОСОБА_1 відповідно до наказу №26-к від 27 травня 2013 року Придніпровської регіональної служби ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті був прийнятий на посаду лікаря ветеринарної медицини 1 категорії Криворізького ПДВСКН, тобто будучи суб'єктом корупційних правопорушень, паралельно 20 травня 2013 року на підставі наказу №40 по Нікопольській міській державній лікарні ветеринарної медицини був прийнятий на півставки на посаду провідного лікаря, після чого наказом №53 від 01 липня 2013 року був переведений на півставки на посаду лікаря ветеринарної медицини лабораторії ветеринарно - санітарної експертизи Нікопольської міської державної лікарні ветеринарної медицини.

Таким чином, ОСОБА_1, працюючи на посаді лікаря ветеринарної медицини 1 категорії Криворізького ПДВСКН за сумісництвом на півставки працював на посаді лікаря ветеринарної медицини лабораторії ветеринарно - санітарної експертизи Нікопольської міської державної лікарні ветеринарної медицини.

Проте, з доводами викладеними у протоколі місцевий суд не погодився, обґрунтовуючи свої висновки, відсутністю достатніх доказів вини ОСОБА_1, оскільки останній як за основним місцем роботи, так і за сумісним про обмеження щодо сумісності повідомлений не був, як і не був повідомлений, що він є суб'єктом корупційних правопорушень і на нього поширюється дія Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Разом з тим, суд враховуючи виключення щодо видів діяльності, на які не поширюється обмеження щодо сумісництва, визначених у ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», зазначає, що особа по сумісництву займалася медичною практикою, що не забороняється законом.

Не погоджуючись з висновками суду, прокурором Нікопольської міжрайонної прокуратури було подано апеляційну скаргу, у порядку передбаченому ст. 294 КУпАП, в якій порушується питання про скасування постанови районного суду та прийняття нової, якою ОСОБА_1 визнати винним за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, та накласти відповідне стягнення передбачене санкцією статті.

На переконання прокурора, п.п. «ж» п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» передбачено, що дія антикорупційного законодавства поширюється і на службових осіб органів державної влади, до яких відноситься посада лікаря ветеринарної медицини 1 категорії на пункті державного ветеринарно-санітарного контролю. Таким чином, на думку прокурора, будучи суб'єктом корупційного правопорушення, ОСОБА_1., працюючи на посаді лікаря та провідного лікаря Нікопольської міської державної лікарні ветеринарної медицини, припустився порушення встановлених законно обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності.

З'явившись у судове засідання апеляційного суду, прокурор - Карпенко Р.І. подану апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Прокурор мотивував своє прохання тим, що матеріалами справи у повному обсязі доведено, що ОСОБА_1, працюючи на посаді лікаря ветеринарної медицини 1 категорії Криворізького ПДВСКН, тобто будучи службовою особою, допустив суміщення діяльності: паралельно працював на посаді лікаря та провідного лікаря Нікопольської державної лікарні ветеринарної медицини, що є недопустимим, відповідно до чинного антикорупційного закону.

У свою чергу, в апеляційному суді ОСОБА_1 виступив проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, а усі обставини з наведенням відповідних обґрунтувань суд правильно встановив. Обґрунтовуючи свої доводи невинуватості, ОСОБА_1 посилається на те, що він по сумісництву займався медичною практикою, що не заборонено законом.

Апеляційний суд, вислухавши осіб які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з наступних підстав.

Преамбулою Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» встановлено, що метою даного закону є визначення основних засад запобігання і протидії корупції у публічній і приватній сферах.

Разом з тим, загальними положеннями, п. 5 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», передбачено, що корупцією визнається використання суб'єктом корупційного правопорушення наданих йому службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою отримання неправомірної вигоди.

Отже, сумісництво, в розумінні Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» визнається протиправним, якщо за його допомогою особа - суб'єкт правопорушення створює для себе умови для отримання неправомірної вигоди.

З аналізу матеріалів справи та обставин, які були встановленні у суді першої інстанції, факт суміщення ОСОБА_1., працюючого на посаді лікаря ветеринарної медицини 1 категорії Криворізького ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні із зайнятістю на посаді провідного лікаря Нікопольської міської державної ветеринарної лікарні ніким не оскаржується. Жодних даних щодо можливості легалізації отриманих неправомірних доходів за допомогою сумісництва стороною обвинувачення не надано.

Разом з тим, у відповідності до п. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги, і лише у виключних випадках може вийти за її межі.

Як вбачається із постанови суду та поданих ОСОБА_1 письмових та усних заперечень у суді, мало місце суміщення у сфері медичної практики, що не заборонено законом.

У своїй апеляційній скарзі прокурор жодних доводів, які б ставили під сумнів зазначені висновки суду та доводи сторони захисту не наведено.

Тож, підсумовуючи викладене та враховуючи принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора під час перегляду не знайшли свого підтвердження, будучи спростованими висновками викладеними у постанові місцевого суду.

Разом з тим апеляційним судом було встановлено, що справу місцевий суд розглянув із дотриманням вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази наявні у справі належним чином перевірені, відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та дійшов правильного та обґрунтованого висновку, щодо відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, у діях ОСОБА_1.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги прокурора Нікопольської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області - Павлійчука В.А. - відмовити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2014 року, якою провадження, відносно ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, через відсутність складу та події адміністративного правопорушення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області