Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/20/14 Головуючий в 1-й інстанції суддя Рибалко Н.І.
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції суддя Шаповал О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 10 січня 2014 року у присутності апелянта ОСОБА_1 у м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2013 року,

встановила:

Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2013 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.

Згідно з постановою судді, 30.08.2013 року о 20 годині 10 хвилин водій ОСОБА_1 керував пасажирським мікроавтобусом РАФ 2203 держномер НОМЕР_1 по вул. Перемоги, 85 в м. Запоріжжі у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується результатами огляду на стан сп'яніння, проведеного за допомогою приладу ALCOTEST6810 DRAGER, чим порушив вимоги п. 2.9 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2013 року, після чого просить постанову судді скасувати та закрити справу за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, посилаючись на те, що він не був повідомлений судом про місце і час розгляду справи, внаслідок чого він був позбавлений права взяти участь у розгляді справи, чим були порушені його права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, зокрема, давати пояснення, заявляти клопотання про допит свідків

Також вважає, що суд при накладенні стягнення, всупереч вимогам ст. 33 КУпАП, не дослідив дані про його особу, матеріальний стан, обставини, що пом'якшують відповідальність, оскільки у матеріалах справи не містяться документи, що підтверджують його місце роботи, професію, характеристику, сімейний стан тощо, внаслідок чого, не вказав жодного доводу, на підставі якого обрано адміністративне стягнення, зазначене в постанові.

Окрім цього звертає увагу на те, що факт того, що в той день він знаходився не в стані алкогольного сп'яніння, можуть підтвердити свідки, які перебували з ним. Працівники ДАІ зупинили його автомобіль та змусили підписати сфабрикований протокол, який він підписав, не прочитавши, у зв'язку з тим, що повз них проїжджав інший автомобіль, який не зупинився і працівники ГАІ поїхали за ним, а він залишився їх чекати, хоча мав змогу піти, після чого, повернувшись, вони сказали підписати йому протокол, тому що в нього була відсутня „страховка", про що він й підписав протокол.

Також зазначив, що автомобіль використовується ним у робочих цілях і позбавлення його права керування автомобілем ставить його у дуже скрутне становище, оскільки він не має іншого способу заробітку для існування, а якщо суд дійде висновку, що він винен, то просить замінити йому стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік на стягнення у виді штрафу.

У судовому засіданні апелянт підтримав свою апеляційну скаргу, яку просить задовольнити у повному обсязі, клопотань не має, у тому числі в частині дослідження доказів, на які іде посилання в апеляційній скарзі, а також підтвердив, що не працює і додаткових доказів не має.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 в судове засідання суду першої інстанції 25.09.2013 року не з'явився, у тому числі не був у суді і 09.09.2013 року відповідно до дати, зазначеної у протоколі про адміністративне правопорушення під час його складання /а.с.1/, що вказує на необґрунтованість доводів скарги про те, що апелянту не було відомо про місце розгляду справи відносно його дій.

В матеріалах справи міститься поштовий конверт з судовою повісткою та повідомленням, які судом ОСОБА_1 були направлені за місцем його проживання і були повернуті у зв'язку з тим, що він не з'явився за їх отриманням на пошту і таким чином, хоча і з його вини, не був повідомлений про час та місце розгляду справи /а.с. 9/. Окрім цього, матеріали справи місять відомості про те, що ОСОБА_1 отримав копію постанови судді від 25.09.2013 року, але при цьому не містять даних про те, коли йому стало відомо про притягнення до адміністративної відповідальності. У судовому засіданні апелянт зазначив, що копію постанови судді від 29.09.2013 року отримав 12.12.2013 року і подав апеляційну скаргу з дотриманням десятиденного строку.

За таких обставин і з метою забезпечення права на захист вважаю за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді від 25.09.2013 року.

Апеляційна скарга розглядається в межах її доводів і на підставі даних, які містяться в справі.

Заслухавши апелянта стосовно доводів апеляційної скарги та її вимог, який пояснив, що він під час зупинення його працівниками інспекції дорожньої служби був тверезий, а викладене в протоколі не відповідає дійсності; дослідивши матеріали справи, доходжу наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, повністю знайшла своє підтвердження дослідженими суддею в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серія АА2 № 884953 від 30.08.2013 р. щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.2.9 Правил дорожнього руху України через керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння /а.с.1/ з поясненнями ОСОБА_1, який під час складання протоколу підтвердив керування автомобілем після вживання ним пива /а.с.1/; додатками до протоколу: даними про результати тестування на алкоголь /а.с. 1,5,6/, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння /а.с. 2, 3/, протоколом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 30.08.2013 року /а.с. 4/.

При складанні протоколу ОСОБА_1 визнав викладені в ньому обставини і не ставив їх під сумнів. В апеляційній скарзі, а також під час перевірки її доводів в судовому засіданні, ОСОБА_1 ставить під сумнів обставини, викладені у протоколі, але належних доказів на підтвердження своїх пояснень не має.

При розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення суд у повному обсязі дослідив всі обставини справи і обґрунтовано визнав, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при обставинах, викладених в постанові відповідно до даних протоколу та доданих до нього доказів.

Доводи ОСОБА_1 стосовно неповного та невсебічного з'ясування суддею усіх обставин справи в частині, що стосується призначення адміністративного стягнення, також є необґрунтованими.

Так, суддя вірно, відповідно до вимог закону, урахував всі дані, які містяться в матеріалах справи та правильно дійшов висновку, що з метою виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень ОСОБА_1 необхідно призначити стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів.

Не знайшли свого підтвердження й доводи ОСОБА_1 щодо наявності у нього обставин, які обумовлюють можливість призначення йому більш м'якого адміністративного стягнення, а саме штрафу, оскільки для висновку про можливість застосування такого виду стягнення, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, необхідно дослідити дані про майновий стан правопорушника і про можливість його сплати.

У матеріалах справи відсутні дані про майновий стан апелянта, не містяться вони і в апеляційній скарзі. Таким чином, апелянт позбавив апеляційну інстанцію можливості перевірити та зробити відповідні висновки про застосування до нього більш м'якого стягнення у вигляді штрафу.

Окрім цього, апелянтом не спростовані дані матеріалів справи в частині того, що він ніде не працює. Посилання апелянта на те, що автомобіль РАФ 2203, держномер НОМЕР_1, є єдиним джерелом його доходу, не підтверджено матеріалами справи і, крім того, не має суттєвого значення, виходячи з виду скоєного апелянтом адміністративного правопорушення.

Таким чином, не можна вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги і в цій частині.

За таких обставин, не вбачаю підстав для скасування та зміни постанови судді по доводам, наведеним в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2013 року.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2013 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області О.С. Шаповал