Справа № 163/2622/14-п
Провадження №3/163/1666/14

ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2014 року суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С., при секретарі Семенюк К.М., з участю особи, що притягується до відповідальності ОСОБА_1, розглянувши направлені Любомльським РВ УМВС України у Волинській області матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацюючої, РНОКПП НОМЕР_1,

- за ч.1 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Ст. лейтенантом Любомльського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_2 складено протокол про те, що ОСОБА_1, 24.09.2014 року близько 12 години 00 хв. по місцю проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, ухилилась від виконання передбачених законодавством батьківських обовязків, стосовно своїх неповнолітніх дітей, що проявилось у неналежному стані утримання будинку та прилеглої до нього території.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 1 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявила, що з протоколом не згідна та пояснила, що в період складання протоколу вона була відсутня за місцем проживання, про його наявність їй стало відомо лише в суді, а тому від будь-яких пояснень, підписів, як значиться в протоколі, не відмовлялась. Зазначила, що проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми, без чоловіка. Разом з дітьми веде підсобне господарство. Стверджує, що діти доглянуті, щодо наявних в матеріалах справи фототаблиць, пояснила, що дійсно в той період часу біля будинку було не прибрано, однак це з тих причин, що проходили осінньо-польові роботи, на даний час біля будинку чисто та прибрано. Разом з тим вказує, що з будь-яким перевірками до неї ніхто не приходив, зауважень, бесід не проводив. Окремо, звертає увагу, що відомості в протоколі містять неправдиві дані, оскільки вона алкоголем не зловживає, а вживає його лише у виключних випадках, по святах.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Слід також зазначити, що за змістом ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначених законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Як свідчить аналіз змісту протоколу, у провину ОСОБА_1, як матері, ставиться ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Однак, такий умисел по справі не доведений з наступних підстав.

При складанні протоколу ОСОБА_1 по місцю проживання була відсутня, наявні в матеріалах справи пояснення вона не надавала, дана обставина підтверджується поясненнями особи, що склала протокол ОСОБА_2

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують обстеження умов проживання ОСОБА_1 разом з її дітьми, а також протоколи проведення бесід щодо неналежного виконання батьківських обовязків з останньою.

Також суд критично ставиться до наявних в матеріалах справи фототаблиць, так як вони не містять привязки до місця події, викладені без зазначення дати їх відтворення, осіб присутніх при цьому.

Пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні не спростовані, сумніву в їх обєктивності та правдивості не виникає, а тому суд приходить до висновку, що обставини викладенні в протоколі про адміністративне правопорушення не знайшли свого підтвердження.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ст. 256 КУпАП передбачено, що особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права і обовязки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також зміст ст. 63 Конституції України. Однак, як встановлено в судовому засіданні, права і обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 розяснені не були.

Згідно з п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року 23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевстановленого, оцінивши встановлені фактичні обставини по справі у їх сукупності, беручи до уваги, що працівник Любомльського РВ УМВС України у Волинській області під час складання протоколу не дотримався встановлених нормативно-правовими актами вимог до процедури складання та вимог до змісту протоколу, в тому числі не забезпечив реалізацію процесуальних прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, суд прийшов до висновку, що за таких обставин в силу ст. 7 КУпАП притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених законодавством обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей виключається та суд переконався, що у діянні ОСОБА_1 відсутні обовязкові ознаки складу правопорушення, вчинення якого поставлено їй у вину, а тому провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП підлягає закриттю за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 33, 245, п. 1 ч.1 ст. 247, 283, 284, 285 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 184 КУпАП, закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова протягом десяти днів з дня її винесення може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.