Справа №: 310/2368/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2014 рокум. Бердянськ

Суддя Бердянського міськрайонного суду Запорізької області Пахоменко О.Г., розглянувши матеріал, який надійшов з територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, 05.10.1961р. народження, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, Дмитрівського сільського голови, яка мешкає за адресою: Запорізька область, Бердянський район, с. Дмитрівка, вул. Свободи, буд. 17,

у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 08-12-0031/0202 від 13.03.2014р., складеного головним державним інспектором праці ТДІзПП у Запорізькій області ОСОБА_2, «під час виконання посадових обовязків на посаді голови Дмитрівської сільської ради з листопада 2010 року по час складання протоколу ОСОБА_1, маючи організаційно-розпорядчі функції, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 188-1 КУпАП, яке є триваючим та встановлено актом перевірки № 08-12-0031/0307 від 13.03.2014р., допустила порушення трудового законодавства, а саме:

- в установі не виконується норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, а саме у розмірі 4% середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, чим порушено вимоги ст. 19 Закону України № 875 від 21.03.1991р. «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину не визнала, просила закрити провадження за відсутністю в її діях складу адмінправопорушення. Пояснила, що згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною інспекцією України з питань праці та їх територіальними органами у р.2 п.2.2. визначено, що «Протокол про адміністративне правопорушення складається ... у присутності порушника» та у п.2.3. визначено, що «У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються дата і місце його складення...». Але насправді, документи для перевірки, про склад яких її не повідомили, надавались інспектору бухгалтером сільської ради ОСОБА_3 до м. Бердянська, де і складався протокол, без її присутності, тобто не в с. Дмитрівка, як зазначено в протоколі та приписі. ОСОБА_1 визвали до м. Бердянська вже для підписання та отримання готового припису. Також згідно п.5 ст. 7, ч.3 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю ) у сфері господарської діяльності» їй не було предявлено направлення на перевірку та копію направлення (посвідчення) на перевірку , як зазначено на стор. 12 Акта перевірки субєкта господарюванням 08-12-0031/0307 в частині розділу Переліку питань для контролю дій державних інспекторів праці.

Відповідно до акту перевірки від 13.03.2014р., встановлені порушення ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» № 875-ХІІ в частині невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

13.03.2014р. на підставі зазначеного акту інспектором складено припис № 08-12-0031/0241 про вжиття заходів щодо усунення та недопущення в подальшому порушення вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» в частині виконання нормативу працевлаштування інвалідів в установі та повідомлення інспектора праці до 13.04.2014р.

Згідно ч.1 ст. 8 Господарського кодексу України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є субєктами господарювання.

Враховуючи те, що вона, ОСОБА_1 Дмитрівський сільський голова, представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет, що є органом місцевого самоврядування, і створений відповідною радою для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та не відноситься до субєктів господарювання, вважає, що сфера дії Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюється на сільську раду та її виконавчий комітет і не уповноважує посадових осіб територіальних органів Державної інспекції України з питань праці здійснювати державний нагляд на предмет додержання вимог законодавства з питань праці у Дмитрівській сільській раді.

Також зазначила, що під час виконання обовязків сільського голови з листопада 2010 року до сільської ради не звертались інваліди для працевлаштування, а за відомостями Бердянського районного центру зайнятості на обліку в центрі зайнятості не стоять інваліди працездатного віку, які зареєстровані в селах Дмитрівськоі сільської ради.

На період перевірки всі 8,5 штатних одиниць сільської ради були зайняті, вакансій немає. Сільський голова є розпорядником коштів сільської ради, але виключно за рішенням ради, а рада - це депутати, які на своїх пленарних засіданнях вирішують всі питання життєзабезпечення сільської ради. Вже тривалий час Дмитрівська сільська рада є дотаційною, бюджет обмежений, недостатньо коштів на захищені статті бюджету, тому немає підстав для створення нових робочих місць у штаті сільської ради.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що провадження в справі необхідно закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, з наступних підстав.

Розглядаючи справу, суд забезпечує своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне дослідження всіх обставин, передбачених ст.ст. 247, 280 КУпАП. Особливу увагу суд звертає на з'ясування в справі таких питань: чи мале місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад правопорушення, передбаченого Законом; чи винна дана особа у його вчиненні; чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення; чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність; чи заподіяно майнову шкоду; чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 188-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалід, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів, що тягне за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 14 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають посадові особи за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

Суддя ж за розгляду справи в межах порушеного провадження у відповідності до ст.ст. 245, 246, 256, 268, 280 КУпАП розв'язує всі питання факту і права, дотримуючись засад судочинства та здійснення правосуддя, коли висновки про винуватість не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у зв'язку з чим докази підлягають оцінці, серед іншого, на предмет їх достатності для вірогідних і безсумнівних висновків про вчинене на засадах забезпечення доведеності вини за ст. 129 Конституції України, і жоден з доказів згідно зі ст. 252 КУпАП не може мати наперед встановлену силу.

Дані вимоги закону державним інспектором праці не дотримані. Приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення, державний інспектор праці не зясував та не надав належних та допустимих доказів про винуватість останньої у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 188-1 КУпАП.

Так, проведення позапланової перевірки у виконавчому комітеті Дмитрівської сільської ради на предмет додержання вимог законодавства з питань праці було здійснено інспектором на підставі ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою передбачені загальні вимоги до здійснення державного нагляду (контролю).

Статтею 4 вказаного закону передбачено, зокрема, те, що виключно законами встановлюються органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» дія цього Закону поширюється на відносини, повязані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За змістом ч.1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність субєктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно ж ч.1 ст. 8 Господарського кодексу України держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є субєктами господарювання.

Згідно ст. 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення. Повноваження сільського, селищного, міського голови визначені в ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до яких сільський голова:

1) забезпечує здійснення у межах, наданих законом, повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади;

13) є розпорядником бюджетних коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою;

14) представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у

відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства;

15) звертається до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів.

Враховуючи те, що ОСОБА_1, як Дмитрівський сільський голова, представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет, що є органом місцевого самоврядування, і створений відповідною радою для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та не відноситься до субєктів господарювання, тому сфера дії Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюється на сільську раду та її виконавчий комітет і не уповноважує посадових осіб територіальних органів Державної інспекції України з питань праці здійснювати державний нагляд на предмет додержання вимог законодавства з питань праці у Дмитрівській сільській раді.

Згідно ст. 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

Вважаю, що проводити позапланові перевірки у виконавчих комітетах сільських рад на предмет додержання ними вимог законодавства з праці в частині виконання нормативів робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, інспекція з питань праці не має повноважень, оскільки органи державної влади та органи місцевого самоврядування не є субєктами господарювання тому, що дія інспекції поширюється на відносини, повязані із здійсненням державного нагляду у сфері господарської діяльності, і не має повноважень на здійснення державного нагляду в органах державної влади та місцевого самоврядування. Таким чином, проведена перевірка є незаконною.

Статтею 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Згідно ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань. Закон не покладає обовязку на роботодавця здійснювати самостійний пошук інвалідів для працевлаштування.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на підставі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 268 КУпАП на особу, яку звинувачують у скоєнні правопорушення, не покладається обовязок доказування, цей обовязок покладається на органи та посадових осіб, які складають протокол та розглядають справу. Це право особи закріплено у ст. 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

З урахуванням наведеного вважаю, що по справі достовірно не встановлений склад адміністративного правопорушення по ч.2 ст. 188-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247 ч.1, 280, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 188-1 КУпАП - закрити на підставі ст. 247 п.1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На постанову протягом десяти днів з дня її винесення сторони можуть подати апеляційну скаргу, а прокурор внести подання в апеляційний суд Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя: О.Г. Пахоменко