Справа № 352/1348/14-п
Провадження № 33/779/150/2014
Категорія ч.2 ст.130 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 з участю прокурора Марчук О.В. та особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою прокурора Тисменицького району І.Бояна на постанову Тисменицького районного суду від 18 липня 2014 року,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, українця, одруженого, -

провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, закрито у зв,язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно постанови суду відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.130 КУпАП, у якому зазначено, що він 11 червня 2014 року приблизно о 22 годині у с. Чукалівка, по вул. Гонтара керував автомобілем Опель Аскона д.н.з.НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння.

Висновок суду про відсутність події та складу адмінправопорушення в діях ОСОБА_2 ґрунтується на тому, що в порушення вимог Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом інших лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції лікарем не було складено ні акту медичного обстеження, ні висновку щодо результатів медичного огляду, хоча такий висновок складається в усіх випадках, зокрема і при відмові правопорушника від проходження медичного огляду.

Крім того сам ОСОБА_2М заперечив вину та пояснив, що він не керував транспортним засобом, і тільки забирав документи, оскільки його автомобіль зламався, а свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили показання ОСОБА_2

В апеляційній скарзі прокурор просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки він не приймав участь у розгляді справи, а про винесення такої постанови йому стало відомо з листа ВДАІ Тисменицького району від 01.08.2014 року, що надійшов у прокуратуру 04.08.2014 року. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Вказує на незаконність та необґрунтованість постанови суду, покликаючись на те, що суд не оцінив факти, наведені в протоколі про адмінправопорушення, не навів інших належних і допустимих доказів, які б спростовували наведену в протоколі інформацію, що свідчить про неповноту та однобічність розгляду справи.

Заслухавши пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, ОСОБА_2, який заперечив вимоги апеляції, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги вважаю, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Із супровідного листа ВДАІ Тисменицького району від 01.08.2014 року вбачається, що він надійшов у прокуратуру 04.08.2014 року, про що свідчить поштовий штамп на ньому. Тому процесуальний строк підлягає поновленню, як пропущений з поважної причини.

За змістом ст. 245 КУпАП суд зобовязаний всебічно, повно і обєктивно зясувати обставини справи, вирішити її у точній відповідності із законом. Однак суд не дотримався вказаних вимог.

Суд, закриваючи провадження по справі, у постанові послався на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили пояснення правопорушника, що ОСОБА_2 11.06.2014 року дійсно перебував в с. Чукалівка, однак його авто зламалось, він не керував ним, а тільки забирав документи. При цьому протоколу судового засідання не велося, свідків про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань не попереджувалося, і крім самих прізвищ інших даних свідків не зазначено.

Однак суд не допитав свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, зазначених у протоколі про адмінправопорушення з метою підтвердження чи спростування пояснень самого ОСОБА_2, які на виклик до апеляційного суду не зявилися, однак із письмового пояснення свідка ОСОБА_5 вбачається, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, останній дійсно перебував у стані алкогольного спяніння.

Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення того ж дня о 22год.30хв. ОСОБА_2 був доставлений в обласний наркодиспансер для медичного огляду на стан спяніння, від проведення якого він відмовився, про що ствердила лікар ОСОБА_7, а також це не заперечив і сам ОСОБА_2

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_3 пояснив, що 11.06.2014 р. приблизно о 22 год. він разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 пішли до автомобіля останнього, який хотів забрати із автомобіля документи, тому, що автомобіль поламався. При цьому не заперечив, що всі вони разом вживали спиртне. Пояснення свідка ОСОБА_3 є непослідовними і частково суперечать поясненню ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8 І М. під час розгляду справи в апеляційному суді підтвердив, що 11.06.2014 року, приблизно о 22год., під час патрулювання на автомобілі ДАІ в с. Чукалівка звернули увагу, що на обочину зїхав автомобіль, який раптово зупинився і у якому виключилося світло. Коли підїхали до вказаного автомобіля, то усі особи які були в салоні, в тому числі і ОСОБА_2, перебували у стані алкогольного спяніння. Після доставки ОСОБА_2 в наркологічний диспансер, останній відмовився від проходження освідчення.

Як видно з постанови, суд не врахував тієї обставини, що сам правопорушник у протоколі зазначив, що випив пляшку пива, тобто підтвердив факт вживання ним алкоголю та підписав протокол. Однак суд не дав належної правової оцінки вищенаведеним фактам.

Відповідно до вимог п. 2.5ПДР за відмову від проходження медичного огляду водій несе відповідальність згідно з чинним законодавством так само, як і за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

При постановленні рішення, судом невірно тлумачиться зміст Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом інших лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції , зокрема у постанові суду зазначено, що висновок про результати медичного огляду особи на стан спяніння складається в усіх випадках.

Однак із п.3.20 вказаної Інструкції вбачається, що такий висновок складається безпосередньо після медичного огляду особи на стан спяніння у трьох примірниках, тому за обставин відмови від проходження медичного огляду висновок не складається, оскільки це суперечило б самому змісту акту медичного огляду та відповідного висновку.

За таких обставин суд не оцінив факти, наведені в протоколі про адмінправопорушення, не навів інших належних і допустимих доказів, які б спростовували наведену в протоколі інформацію, що свідчить про неповноту та однобічність розгляду справи, а тому постанова суду підлягає до скасування.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити прокурору строк на апеляційне оскарження постанови Тисменицького районного суду від 18 липня 2014 року.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Постанову Тисменицького районного суду від 18 липня 2014 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1