Справа №577/3137/13-п Головуючий у суді 1-ї інстанції - Калантаєнко
Номер провадження 33/788/7/14 Суддя-доповідач ОСОБА_1
Категорія 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року суддя Апеляційного суду Сумської області Литовченко Н. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2013 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець і мешканець м. Конотоп, вул. Івана Франка, 35/115, непрацюючий, раніше притягувався до адміністративної відповідальності:

15.01.2013 р. за ст.130 ч.1 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців;

12.02.2013 р. за ст.130 ч.2 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки, -

притягнений до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2013 року, 09 червня 2013 року о 01 год. 00 хв. в м. Конотоп по вул.Лукіна, ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керував автомобілем НОМЕР_1, відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п.п. 2.9, 2.5 ПДР України. Дослідивши матеріали справи, врахувавши характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що обтяжують і помякшують його відповідальність, його майновий стан, суд дійшов до висновку про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 7 (сім) років з оплатним вилученням транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21124 номерний знак ВМ 7801АА.

На зазначену постанову суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, не заперечуючи доведеності своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не погоджується з постановою суду, просить поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження зазначеної постанови суду, змінити винесену відносно нього постанову суду від 14.06.2013р., виключивши оплатне вилучення транспортного засобу. Вважає, що під час розгляду справи суд помилково вирішив питання про оплатне вилучення транспортного засобу.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що строк на оскарження пропустив з поважних причин, оскільки про існування оскаржуваної постанови він довідався лише 17 грудня 2013 року, після вилучення автомобіля. Акцентує, що вказаний автомобіль вони придбали зі своєю колишньою дружиною, шлюб з якою розірвано у серпні 2013 року та він є спільним майном подружжя і предметом спору між ними.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку щодо наявності підстав у поновленні строку на апеляційне оскарження та залишенні без задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Суди при прийнятті рішення повинні дотримуватися вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, належної оцінки зібраних доказів, вирішення її в точній відповідальності із законом, а також вимог ст. 268 КУпАП щодо додержання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, судове засідання було проведено із дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 та ст. 268 КУпАП, оскільки про час, день і місце розгляду справи ОСОБА_2 був сповіщений відразу при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, який відповідає вимогам закону. В день розгляду справи до суду ОСОБА_2 не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. З урахуванням того, що відповідно до діючого законодавства явка правопорушника до зали судового засідання не була визнана обов'язковою, суд правомірно розглянув справу у відсутності правопорушника.

Враховуючи, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся за відсутності ОСОБА_2, даних про отримання ним копії постанови суду матеріали справи не містять, вважаю необхідним поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови.

Винність ОСОБА_2 у вчинені вказаного в постанові правопорушення підтверджується не тільки поясненнями самого правопорушника, але і зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом дана належна правова оцінка і які ніким під сумнів не ставляться.

Також вбачається, що рішення суду в частині накладення на ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу ВАЗ 21124 номерний знак НОМЕР_2 є обґрунтованим.

До винесення оскаржуваної постанови від 14 червня 2013 року, (Чередниченко) І.В. двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, а саме: постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15.01.2013р. за ч.1 ст.130 КУпАП, постановою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2013р. за ч.2 ст.130 КУпАП., належних висновків для себе не зробив і знову вчинив грубе порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 КУпАП, оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім обєктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилученні за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета.

Тобто, за змістом вказаної норми Закону оплатному вилученню підлягає лише той предмет чи обєкт адміністративного правопорушення, власником якого є сам правопорушник.

Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_3 (а.с.14).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що своїми діями ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 130 КУпАП, наклавши на останнього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 7 (сім) років з оплатним вилученням транспортного засобу.

Доводи апелянта про те, що вказаний автомобіль придбаний спільно з колишньою дружиною і предметом спору між ними, не заслуговують на увагу, оскільки на час винесення постанови скаржник перебував у шлюбі, а наявність спору між ним та дружиною з приводу автомобіля не підтверджено документально.

Враховуючи вищевказане, приходжу до висновку про відсутність підстав для зміни постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2013 року, оскільки така є законною, та винесеною у відповідності із ст.245 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2013 року.

Постанову судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 червня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.3 ст.130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_1