Дата документу Справа № 315/943/14-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 315/943/14-п Головуючий в 1 інст. Каракай Н.Д.
Провадження №33/778/500/14 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.140 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Булейко О.Л., розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4З на постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором КП «Благоустрій сервіс» Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн,

встановила:

17 липня 2014 року начальником ВДАІ Гуляйпільського району Запорізької області ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.4 ст.140 КУпАП.

У протоколі зазначено, що ОСОБА_2 порушив правило норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиці Шевченко в місті Гуляйполе в районі будинку №58, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду. Вказаними діями порушені вимоги ДСТУ 3587-97 та Закону України «Про автомобільні дороги».

Постановою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з апеляційною скаргою, та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в якому зазначили про те, що апеляційна скарга подана до місцевого суду рекомендованим листом в останній день оскарження постанови.

Перевіривши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що доводи апелянта щодо причин пропуску цього строку заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять постанову суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 змінити, а саме: виключити (змінити) дату та час вчинення адміністративного правопорушення, що спричинило ДТП, як такі що не відповідають дійсності; внести виправлення щодо номеру будинку, в районі якого вчинено адміністративне правопорушення та сталося ДТП. Свої вимоги обґрунтовують тим, що судом не взято до уваги того факту, що протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 складено в день виявлення правопорушення, а не його вчинення, у звязку з чим судом невірно визначено дату адміністративного правопорушення, яке спричинило ДТП. Також, на думку апелянтів, в порушення ст.283 КУпАП, у постанові не зазначено, в чому саме полягає порушення ОСОБА_2 правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулиць, та мотивувальна частина постанови викладена не в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, суддя вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Кодексом про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи протоколу про адміністративне правопорушення, а також зміст постанови, що приймається. У них повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення та відомості, необхідні для розгляду справи, зокрема про час, місце вчинення адміністративного правопорушення, суть його, дані про свідків і потерпілих, їх пояснення, а якщо правопорушенням спричинено матеріальну шкоду, про це також зазначається у процесуальних документах.

У даній справі протокол не містить всіх необхідних реквізитів, а суд не тільки не усунув неповноту протоколу, а й вийшов за межі формулювання суті правопорушення.

Таке нехтування закону призвело до того, що у цих важливих процесуальних документах обставини правопорушення викладені таким чином, що з їх змісту не можна зробити однозначного висновку про те, які дії вчинив ОСОБА_2 умисно, чи з необережності, тобто не встановив субєктивну сторону правопорушення, передбаченого ст.140 КУпАП, які правила та норми порушив, наслідки вчиненого правопорушення.

Із матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 винним себе не визнавав як на стадії складання протоколу, так і на стадії розгляду протоколу судом.

Слід зазначити, що особою, яка складала протокол - начальником ВДАІ Гуляйпільського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, не відібрано пояснень від ОСОБА_2 з приводу дорожньо-транспортної пригоди, як того вимагає КУпАП. У протоколі є лише короткий запис про невизнання ним вини, «бо ремонт доріг не проводився в звязку з відсутністю фінансування».

За ч.4 ст.140 КУпАП настає відповідальність за порушення правил, норм, стандартів що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, невжиття заходів, щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникнення умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, що спричинило створення аварійної обстановки, або пошкодження транспортних засобів, вантажів шляхів, шляхових або інших споруд, чи іншого майна.

Складаючи протокол відносно ОСОБА_2 начальник ВДАІ Гуляйпільського РВ ГУМВС України в Запорізькій області не звернув увагу на те, що у статті 140 КУпАП чітко визначено обєкт, обєктивну сторону правопорушення, та наслідки порушення у виді створення аварійної обстановки, або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів,дорожніх споруд, чи іншого майна. Наслідки у виді дорожньо-транспортної пригоди, як вказано у протоколі, за результатами вчинення правопорушення передбаченого ст.140 КУпАП, взагалі не передбачені.

Допущені порушення позбавили суд можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення, про що в апеляційній скарзі заявили ОСОБА_3, ОСОБА_4, особи, які вважають себе потерпілими.

У протоколі, в порушення вимог ст.269 КУпАП, не зазначено дані про потерпілих. Виходячи із вимог КУпАП, потерпілим особу можна визнати лише з моменту внесення даних про неї у протокол.

За вимогами ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновками експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей, а також іншими документами.

За таких обставини, постанову суду не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений відносно ОСОБА_2, разом з матеріалами справи, необхідно повернути начальнику ВДАІ Гуляйпільського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, для доопрацювання.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

постановила:

поновити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року щодо ОСОБА_2

Постанову Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 23 вересня 2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, скасувати. Протокол про вчинення адміністративного правопорушення складений відносно ОСОБА_2, разом з матеріалами справи, повернути начальнику ВДАІ Гуляйпільського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, для доопрацювання.

Постанова апеляційного суду є остаточною, та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1