П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2014 року суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Дніпровського ВДАІ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Чуднов Житомирська область, громадянка України, працює на посаді фінансового директора Підприємства з іноземними інвестиціями Об'єднання елеваторна компанія, проживає за адресою: АДРЕСА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 , ст.122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

01 червня 2014 року о 05 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Фольцваген», д/н НОМЕР_1, в м.Києві по вул. Райдужна, 15, з ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп'яніння у встановленому законом порядку, водій ОСОБА_1 відмовилась в присутності свідків: гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3, чим порушила вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України.

01 червня 2014 року о 05 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Фольцваген», д/н НОМЕР_1, в м. Києві по вул. Райдужна, 15, не виконала вимоги працівника міліції про зупинку завчасно подану за допомогою жезла та свистка, після чого автомобіль було затримано за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 10, шляхом його переслідування патрульним автомобілем Мутсубіші ІІ2707 на синьому фоні, чим порушила вимоги п.2.4 Правил дорожнього руху України.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, в судовому засіданні вину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнала, пояснила тим, що дійсно 01 червня 2014 року о п'ятій годині ранку, здійснюючи керування транспортним засобом, була зупинена працівниками автомобільної інспекції, якими було запропоновано пройти медичне обстеження на стан алкогольного сп'яніння, однак вона відмовилась від проходження в установленому законом порядку огляду на стан сп'яніння, оскільки спиртних напоїв не вживала, тому не вбачала потреби доводи ці обставини іншими засобами, також заперечує той факт, що не зупинилась на вимогу правників автомобільної інспекції, вважає, що протокол про адміністративне правопорушення складено безпідставно, оскільки керування автомобілем з ознаками сп'яніння не підтверджується належними доказами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп'яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб і на інших осіб - накладення штрафу від двохсот до трьохсот п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк від семи до десяти діб.

Згідно абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року №14, якщо водій ухиляється від огляду, це є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.

Згідно абз. 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України роз'яснено, що для притягнення до відповідальності за с. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває в стані сп'яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Як убачається з даних, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія АБ2 №468404 від 01 червня 2014 року, протокол складено в присутності ОСОБА_1, після чого протокол надано їй для ознайомлення та дачі письмових пояснень по суті, пояснення ОСОБА_1, викладено у протоколі про адміністративне правопорушення, сам факт відмови у проходженні медичного обстеження на стан алкогольного сп'яніння не заперечується ОСОБА_1, яка підтвердила ці обставини в судовому засіданні.

Як вбачається з даних, які викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія АБ2 №468405 від 01 червня 2014 року, протокол складено в присутності ОСОБА_1, після чого протокол надано їй для ознайомлення та дачі письмових пояснень по суті, пояснення ОСОБА_1, викладено у протоколі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши наведені особою, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, обставини щодо скоєння адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серія АБ2 №468404 від 01 червня 2014 року та протоколі про адміністративне правопорушення серія АБ2 №468405 від 01 червня 2014 року; поясненнях свідків ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3. Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, яка до адміністративної відповідальності притягується вперше, має постійне місце роботи, вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При вирішенні питання про накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 36 гривень 54 копійки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 40-1, 122-2, ч. 1 ст. 130, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 3400 (три тисячі чотириста) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена або на постанову може бути внесено подання прокурора до Апеляційного суду м. Києва протягом 10-ти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя