Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №33/778/160/14 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ №322/94/14-п ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст.130 КУпАП Доповідач Бочарников С.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 р. м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Бочарников С.О. за участі правопорушника ОСОБА_2 у відкритому судовому засіданні розглянувши в залі Апеляційного суду Запорізької області апеляційну скаргу та заяву ОСОБА_2 на постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31.03.2014 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31.03.2014 р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер звітної картки платника податків в матеріалах справи відсутній, притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, 07.02.2014 року о 23:15 год., він по вул. Чапаєва в смт. Тернувате Новомиколаївського району Запорізької області керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду на стан сп'яніння відмовився.

На вищевказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить постанову суду скасувати, а справу закрити у заявку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, наведені ОСОБА_2, вважаю скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Як вбачається з постанови, суд фактично не встановив обставини справи, пославшись тільки на протокол про адміністративне правопорушення і пояснення, які були долучені до протоколу. Проте судом у повному обсязі не було зясоване питання про наявність дійсних свідків правопорушення. Також слід звернути увагу, що в протоколі зазначалось, що у ОСОБА_2 були наявні ознаками спяніння, але залишається не зрозуміло за яких підстав суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 перебував у стані алкогольного спяніння, як зазначено в постанові, адже медичного огляду останнього не проводилося.

Так ОСОБА_2, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції стверджував, що він не скоював правопорушення яке йому інкримінувалося. Наголошував, що у вказаній в постанові і протоколі час автомобілем керував не він, а його сестра ОСОБА_3І (дівоче прізвище Виноградча). На підтвердження цього від останньої було надано пояснення. В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердила ці пояснення. Судом апеляційної інстанції було встановлено ОСОБА_3 має посвідчення водія і тривалий стаж керування автомобілем.

Суд першої інстанції натомість пояснення правопорушника до уваги не прийняв, проте не аргументував цього і визнаючи вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення послався на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Проте вказані особи судом допитані не були і їх пояснення не перевірені. При цьому ОСОБА_5 є дізнавачем ДАІ, і його свідчення взагалі не могли братися до уваги. ОСОБА_6 в свою чергу, не надавав пояснення, а будучи посадовою, відбирав їх у ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 5, 6).

ОСОБА_2, зазначав, що при складанні на нього протоколу про адміністративне правопорушення свідки присутні не були і наголошував, що йому взагалі не пропонували пройти медичний огляд так як він заперечував сам факт керування автомобілем. Перелічені обставини ставили під сумнів висновок про винність останнього у вчиненні правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, тому при апеляційному перегляді справи всі сумніви про доведеність вини ОСОБА_2 в та наявність в його діях складу правопорушення, мають тлумачитися на його користь.

Судом апеляційної інстанції були переглянуті відеозаписи, які містяться на диску долученому до матеріалів справи (а.с. 9). початок записів зазначено о 23 год. 14 хв. 45 сек., закінчення - у 23 год. 32 хв. 55 сек. На вказаних записах не відображено хто саме керував автомобілем НОМЕР_1, і не можливо встановити навіть хто виходив із-за керма після зупинки вказаного автомобіля. На записах було зафіксовано розмову одного із інспекторів з ОСОБА_2, але не зафіксовано, що останньому пропонувалося пройти медичний огляд на стан спяніння, адже інспектор вочевидь спонукав ОСОБА_2 визнати факт керування автомобілем а той цей факт не визнавав. Натомість на записі зафіксовано, що після відмови ОСОБА_2 від підпису в протоколі працівники ДПС поїхали зі вказаного місця. Очевидці і свідки правопорушення на записах відсутні і залишається незрозумілим звідки вони зявились, при тій умові, що пояснення в ОСОБА_4, почали відбирати о 23 год. 35 хв., тобто через хвилину я скінчився відеозапис, а у ОСОБА_5 одразу після ОСОБА_4 (а.с. 3, 4).

Не надавши належної оцінки зазначеним фактам, судом порушено вимоги ст.ст. 245, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За таких обставин постанова суду не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, при цьому суд апеляційної вважає, що відсутні об'єктивні дані, які б вказували на винність ОСОБА_2 в скоєнні інкримінованому йому правопорушення, у звязку з неякісним збором доказів у справі, і неповноти, що не може бути усунена в суді, тому на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2І складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 31.03.2014 р. у відношенні ОСОБА_2, скасувати.

Провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_7