Справа № 744/1438/14
Провадження № 3/744/520/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2014 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

захисника ОСОБА_1,

особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

06 грудня 2014 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_2 по вулиці Новій в місті Семенівка Чернігівської області керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter (T4)», номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не визнав повністю та пояснив про те, що за обставин, поставлених йому до вини, він перебував у салоні згаданого автомобіля як пасажир і автомобілем зовсім не керував. Згодом до автомобіля підійшли працівники Державтоінспекції і, звинувативши його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, свавільно одягнули наручники й відвезли до місцевої лікарні на медичне освідування. Потім щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, підписувати який він відмовився. Ніяких свідків на місці його виявлення не було.

Опитаний як свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив про те, що він по суті є приятелем ОСОБА_2, який під час поставлених йому до вини подій автомобілем начебто не керував.

Не зважаючи на повне не визнання своєї вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, та пояснення вказаного свідка, вина ОСОБА_2 доводиться показаннями інших свідків.

Опитаний як свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив про те, що він працює інспектором ВДАІ з обслуговування Семенівського району Чернігівської області. 06 грудня 2014 року у нічний час він знаходився на патрулюванні та перебував на вулиці Самойловича в місті Семенівка Чернігівської області разом з інспектором ВДАІ з обслуговування Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_5. Після 23 години 00 хвилин, ближче до опівночі, по вулиці Самойловича проїжджав автомобіль марки «Volkswagen Transporter (T4)» та, побачивши патрульний автомобіль Державтоінспекції, різко пришвидшив свій рух. Він автомобіль, що проїхав повз цього, зупинити світловим жезлом не встиг, адже той поїхав навтьоки. Коли автомобіль марки «Volkswagen Transporter (T4)» ним на службовому автомобілі було наздогнано через певну відстань на вулиці Новій в місті Семенівка Чернігівської області і переслідуваний автомобіль зупинився, то виявилося, що у ньому перебував ОСОБА_2, який знаходився на пасажирському сидінні, куди судячи з усього він пересів. Інших осіб в салоні автомобіля марки «Volkswagen Transporter (T4)» не було. Цей автомобіль увесь час з моменту його виявлення перебував у полі його зору, автомобіль під час руху ніхто не залишав, після зупинки з нього ніхто не виходив, керувати ним ніхто крім ОСОБА_2 не міг. Через очевидний запах алкоголю з рота, ОСОБА_2 на місці ним було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння за допомогою закріпленого за ВДАІ з обслуговування Семенівського району Чернігівської області приладу «Драгер», але ОСОБА_2 це зробити не погодився. Потім ОСОБА_2 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, на що той погодився. Після проходження огляду в місцевій лікарні, де було виявлено стан алкогольного спяніння ОСОБА_2, ним було складено протокол про адміністративне правопорушення. Зазначені у протоколі свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ним були запрошені з вулиці особисто біля районного відділу міліції для того, щоб засвідчити факт складання протоколу й відмови ОСОБА_2 від пояснення та підпису, про обставини керування автомобілем ОСОБА_2 їм нічого не відомо. Під час доправлення ОСОБА_2 до лікарні ним та інспектором Орішком М. М. наручники до ОСОБА_2 не застосовувалися.

Опитаний як свідок інспектор ВДАІ з обслуговування Семенівського району Чернігівської області ОСОБА_5 у судовому засіданні дав пояснення, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_4, та підтвердив, що на місці виявлення ОСОБА_2 й по дорозі до місцевої лікарні до ОСОБА_2 наручники не застосовувалися, на медичний огляд в лікарні він погодився без примусу.

Опитана як свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила про те, що вночі на початку доби 07 грудня 2014 року вона як черговий лікар Семенівської центральної районної лікарні в силу своїх обовязків дійсно оглядала на стан спяніння ОСОБА_2. У ОСОБА_2 був відчутний різкий запах алкоголю з рота. Він вів себе дуже жваво, розповідав, що нібито сидів в автомобілі на місці пасажира. Скарг не предявляв, але здається, був під час огляду у наручниках.

Крім показань свідків-очевидців, вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводиться наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення документами: даними протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 1); висновку № 34 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 07 грудня 2014 року у відповідності до якого у ОСОБА_2 виявлено стан алкогольного спяніння (а.с. 5).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у справі доведена і його діяння правильно кваліфіковане при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, котра передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особою у стані алкогольного спяніння.

Убачаючи вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у справі доведеною повністю, суд не бере до уваги та відкидає зазначені вище пояснення ОСОБА_2 у судовому засіданні, оскільки такі пояснення прямо суперечать даним наведених вище пояснень свідків-очевидців події ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і вказує на його безсумнівні наміри ухилитися від адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. При цьому суд критично ставиться до пояснень у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 про начебто не керування автомобілем ОСОБА_2 та не бере їх до уваги, оскільки вони спрямовані на полегшення подальшої долі ОСОБА_2, з котрим свідок ОСОБА_3, як видно з його пояснення, перебуває у приятельських стосунках. Крім того, суд не сприймає як належний аргумент захисту ОСОБА_2 його твердження у судовому засіданні щодо неналежного, на його погляд, огляду на стан алкогольного спяніння, оскільки у судовому засіданні на основі пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зясовано, що ОСОБА_2 на місці працівниками міліції пропонувалося пройти медичний огляд на стан алкогольного спяніння, однак він не погодився це зробити і добровільно прослідував у лікарню. При цьому суд не бере до уваги пояснення у судовому засіданні лікаря ОСОБА_8 у частині наявності, на її погляд, під час огляду на ОСОБА_2 наручників, адже даний свідок у судовому засіданні зовсім не стверджувала про те, що огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного спяніння та його доставляння в лікарню були примусовими.

Призначаючи адміністративне стягнення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_2, котрий, поряд з іншим, не працює, ступінь його вини, майновий стан, відсутність поставлених до вини обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, не присутність помякшуючих відповідальність обставин.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 має бути призначене стягнення у виді штрафу у мінімальному розмірі у межах санкції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки інші види обумовлених зазначеною нормою матеріального закону адміністративних стягнень не забезпечать у повній мірі належний виховний вплив на особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 221, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначити стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень в доход держави.

У разі несплати штрафу добровільно у пятнадцятиденний строк, обчислюваний за правилами ч. 1 ст. 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у порядку примусового виконання постанови на підставі ч. 2 ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) в доход держави подвійний розмір штрафу в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) на користь держави судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня винесення постанови апеляційної скарги.

Суддя: О. І. Гнип