ун. № 759/9018/13-п пр. № 3-в/759/13/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Дячука С.І.

при секретарі: Ткаченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 засуджений 03 липня 2013 року Святошинським райсудом міста Києва за ч.2 ст.130 КУпАП до громадських робіт строком на 60 годин.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року ОСОБА_1 замінено призначене адміністративне стягнення у вигляді громадських робіт строком на 60 годин на адміністративний арешт строком на дванадцять діб у зв'язку з ухиленням правопорушника від виконання судового рішення.

У своїй заяві ОСОБА_1 просить суд переглянути вказану постанову, посилаючись на такі обставини, вважаючи їх нововиявленими, оскільки не були відомі суду на момент постановлення рішення у справі, а саме: він тимчасово за сімейними обставинами проживав у місті Херсон, має ряд хронічних тяжких захворювань.

Заслухавши доводи ОСОБА_1, який підтримав свою заяву і просив її задовольнити, дослідивши всі матеріали як справи про адміністративне правопорушення (пр № 3/759/3798/13, ун. № 759/9018/13-п) так і виконавчої справи (пр. № 3-в/759/13/14 ун. № 759/9018/13-п), подані ОСОБА_1 документи, суд вважає, що постанову Святошинського районного суду м. Києва від 15 квітня 2014 року слід скасувати за нововиявленими обставинами з таких підстав.

Судові рішення як 03 липня 2013 року, так і 15 квітня 2014 року виносилися за відсутності ОСОБА_1.

Згідно за практикою ЄСПЛ жорстоке поводження підпадає під сферу застосування ст. 3 Конвенції тоді, коли його тяжкість досягає мінімального рівня, оцінка якого відносна; вона залежить від усіх обставин справи, таких як тривалість такого поводження, його фізичні та психічні наслідки, а в окремих випадках і стану здоров'я особи (справа Дуґоз проти Греції, рішення ЄСПЛ від 13 лютого 2001 року за заявою № 4090798; п. 44).

Стан здоров'я ОСОБА_1 ставить під сумнів співрозмірність законних санкцій, тривале реальне застосування яких вказує на високу ймовірність спричинення надто тяжких страждань правопорушнику внаслідок існуючого ризику незабезпечення його адекватного лікування з урахуванням стану його здоров'я та «практичних вимог ув'язнення».

ЄСПЛ у низці справ проти України, в яких скарги заявників стосувалися незабезпечення адекватного лікування під час тримання під вартою, встановив існування у національній пенітенціарній системі такої проблеми системного характеру (див., напр., рішення у справах «Мельник проти України» (Melnik v. Ukraine), пп. 69- 71, «Коктиш проти України» (Koktysh v. Ukraine), п. 86, «Похлебін проти України» (Pokhlebin v. Ukraine), заява № 35581/06, пп. 41- 42, від 20 травня 2010 року, «Логвиненко проти України» (Logvinenko v. Ukraine), заява № 13448/07, пп. 57- 58, від 14 жовтня 2010 року). ЄСПЛ неодноразово повторював, що надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов'язком держави (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72- 74). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов'язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров'я та «практичних вимог ув'язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з'ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення ст. 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 78, від 4 жовтня 2005 року, «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява № 46468/06, п. 140, від 22 грудня 2008 року, «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява № 41833/04, п. 104, від 27 січня 2011 року).

Беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, суд, який дійсно на момент розгляду справи, хоча і з вини ОСОБА_1, який не з'являвся до суду, був позбавлений можливості оцінити всі необхідні дані про стан його здоров'я, вважає за можливе і необхідне, застосовуючи процесуальний закон за аналогією права, у даному випадку скасувати свою постанову від 15 квітня 2014 року за нововиявленими обставинами, якими визнає дані про стан здоров'я ОСОБА_1, який унеможливлює відбування ним адміністративного арешту, і постановити нове рішення про відмову в задоволенні подання Святошинського РВ КВІ УДДУ ПВП у м. Києві..

Крім того, приймаючи до уваги правила, визначені ст. 303 КУпАП, суд визнає постанову Святошинського районного суду міста Києва від 03 липня 2013 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт строком на 60 годин такою, що не підлягає виконанню за давністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304 та 321-4 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати за нововиявленими обставинами.

Подання інспектора Святошинського РВ КВІ УДДУ ПВП у м. Києві про заміну ОСОБА_1 призначеного постановою Святошинського районного суду міста Києва від 03 липня 2013 року адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт на адміністративний арешт - залишити без задоволення.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 03 липня 2013 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт визнати такою, що не підлягає виконанню за давністю.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ С.І.ДЯЧУК