Дата документу Справа № 228/997/14-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №228/997/14-п Головуючий в 1 інст. Клименко В.П.
Провадження №33/778/415/14 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.41 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2014 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Алейніков Г.І., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Докучаєвського міського суду Донецької області від 30 липня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, яка працює директором по управлінню персоналом на ПАТ «ДФДК», та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 510 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у сумі 36 грн.54 коп.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 визнано винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, за наступних обставин.

Так, під час перевірки дотримання вимог трудового законодавства ПАТ «ДФДК», яка проведена 24 червня 2014 року територіальною державною інспекцією з питань праці у Донецькій області, встановлено, що оклади деяким працівникам з 1 червня 2014 року не сформовані з урахуванням розміру мінімального окладу, що не відповідає вимогам Регіональної Угоди, укладеної між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими обєднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2012 рік, і яка діяла на території області на час перевірки.

В порушення вимог ст.96 КЗпП, посадові оклади на час проведення перевірки не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме: мінімальні посадові оклади працівників які виконують кваліфіковану працю, повинні складати не менш 1680,84 грн. Фактично мінімальні оклади кваліфікованим працівникам станом на 1 червня 2014 року склали: оператору теплового пункту 1321 грн., машиністу насосних установок, лаборанту хімічного аналізу 1566 грн., що становить менше розміру 1 розряду кваліфікованого працівника.

За результатами вказаної перевірки 24 червня 2014 року головним державним інспектором праці ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_2, яка займає посаду директора по управлінню персоналом на ПАТ «ДФДК», та є відповідальною особою за організацію і контроль застосування схеми посадових окладів працівників підприємства, згідно посадової інструкції директора по управлінню персоналом на ПАТ «ДФДК», складено протокол про адміністративне правопорушення №05-10-040/0034.

Не погодившись з вказаною постановою суду, 22 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулася суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, в якій зазначила про те, що копію постанови суду вона отримала особисто у приміщенні суду лише 18 серпня 2014 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Перевіривши матеріали справи, суддя приходить до висновку, що доводи прокурора щодо причин пропуску цього строку заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, а тому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ «ДФДК» не входить та ніколи не входило до складу Донецької обласної організації роботодавців, тим більше згоди на підписання Регіональної угоди на 2011-2012 роки, яка була зареєстрована в Міністерстві праці та соціальної політики України від 21 лютого 2011 року за №12 та укладена між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими обєднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців ПАТ «ДФДК» не надавало, та будь-яких документів про впровадження в дію вказаною угоди на адресу Товариства не надходило.

Перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, суддя вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення зазначеного у постанові, ґрунтуються на досліджених матеріалах справи.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не зявилась, при тому, що була належним чином та своєчасно сповіщена судом про час та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи від ОСОБА_2 на адресу суду не надходило.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, не визнала, та у своїх письмових поясненнях доданих до протоколу про адміністративне правопорушення, зазначила, що відповідно до п.2.2 Генеральної угоди на 2010-2012 роки, конкретний розмір мінімальних ставок (окладів) заробітної плати, міжпосадові, між розрядні співвідношення встановлюються в галузевих угодах і колективних договорах (а.с.4).

Проте, вина ОСОБА_2 підтверджується: відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення №05-10-040/0034 від 24 червня 2014 року, зі змістом якого ОСОБА_2 ознайомилася, та його копію отримала (а.с.2-3); наказі про прийом на роботу та посадовій інструкції директора по управлінню персоналом, згідно яких ОСОБА_2 оформлена на роботу директором по правлінню персоналом, у звязку з чим, є відповідальною особою за організацію та контроль застосування схеми посадових окладів працівників підприємства (а.с.8-11); регіональній угоді між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими обєднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки, в якій зазначено, що норми угоди та положення є обовязковими для виконання та території Донецької області, і діють безпосередньо або шляхом включення до територіальних угод та колективних договорів (а.с.20-23).

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що ПАТ «ДФДК» не входить та ніколи не входило до складу Донецької обласної організації роботодавців, а тому вказана регіональна угода на 2011-2012 роки, яка укладена між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими обєднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців ПАТ «ДФДК», не стосується їхнього товариства, є безпідставними.

З наданих матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ДФДК» співпрацює з профспілковим комітетом м.Докучаєвськ Донецької області, а оскільки вказана регіональна угода на 2011-2012 роки була укладена в тому числі, і з головою обласної ради профспілок та головою Конфедерації вільних профспілок Донецької області, тому виконання вказаної регіональної угоди даним Товариством є обовязковим.

Тим більше, згідно загальних положень даної регіональної угоди на 2011-2012 роки, дія угоди розповсюджується на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, субєкти підприємницької діяльності. Його норми та положення є обовязковими для виконання на території Донецької області та діють безпосередньо або шляхом включення у територіальні угоди та колективні договори (а.с.21).

Крім того, в наданих суду апеляційної інстанції матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 або голова правління ПАТ «ДФДК», оскаржили до суду результати проведеної перевірки територіальною державною інспекцією з питань праці у Донецькій області.

Таким чином, суд повно та всебічно дослідив обставини справи, і прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, суддя приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_2, правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Докучаєвського міського суду Донецької області від 30 липня 2014 року щодо останньої.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Докучаєвського міського суду Донецької області від 30 липня 2014 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1