ПОСТАНОВА

Іменем України

19.03.2014 м. Василівка

№3/311/236/2014

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Нікандрової С.О., розглянувши матеріали, що надійшли з Василівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, головного бухгалтера ПП «Тандем Профі Плюс», що мешкає за адресою: Запорізька область, місто Василівка, вул. Чекістів, 10/170, за ч.1 ст.163-1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з Василівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області надійшов протокол про адміністративне правопорушення №6 від 28 лютого 2014 року у відношенні ОСОБА_1, відповідно до якого актом зустрічної перевірки №7/22/3711287 від 14 лютого 2014 року при перевірці ПП «Тандем Профі Плюс» встановлено порушення ведення податкового обліку, а саме: відсутність поставок та документально не підтверджено реальність здійснених господарських відносин з ТОВ «Агро-Комплект» за VI.2011 року, чим порушено п.185 ст.185, ст.198, ст.18, ст..188 Податкового кодексу України, за що передбачена відповідальність згідно ст.163-1 ч.1 КУпАП.

Правопорушник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, виходячи з наступного:

Відповідальність за ст.163-1 КУпАП настає в разі відсутності податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємства, встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законом.

Як вбачається із змісту вказаної норми, її диспозиція є бланкетною /тобто яка, не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи тільки частину із них, відсилає до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність/.

Таким чином, закон вимагає при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від посадових осіб зазначати у зрозумілій формі в чому конкретно полягало порушення особи, відносно якої був складений протокол. Зокрема, у протоколі про адміністративне правопорушення слід було вказати не тільки назву нормативного акту, його статтю, частину, пункт статті тощо, а й викласти в чому полягає невідповідність дій правопорушника, які призвели до встановлених наслідків порушення порядку ведення податкового обліку, а також зазначити форму її вини.

У відповідності з вимогами ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають передачі разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно пункту 198.3 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг)... та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку... у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Як вбачається із акту перевірки Токмацької ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області №7/22/36711287 від 14.02.2014 р. обов'язковість наявності ТТН описується стосовно здійснення вантажних перевезень перевізником на договірних умовах, що свідчить про поверхневий підхід до оформлення результатів перевірки, інспектором не вивчений та досконало не перевірений факт поставки товару на підприємство.

Відповідно до розділу 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу, а товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно з п.п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних Правил основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Дорожній лист вантажного автомобіля є документом, без якого перевезення вантажів не допускається. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається Перевізнику.

Разом з тим, вказані Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов'язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до Податкового кодексу України товарно-транспортна накладна не є обов'язковим первинним документом, на підставі якого визначається об'єкт оподаткування та/або податкові зобов'язання.

Крім того, судом встановлено, що за умовами договору поставки запасних частин від ТОВ ПМТЗ «Агро-Комплект» до ПП «Тандем Профі Плюс» здійснювалася на склад покупця за рахунок постачальника ТОВ ПМТЗ «Агро-Комплект». Тобто замовником перевезень, у даному випадку, виступав контрагент ПП «Тандем Профі Плюс», а тому обов'язок оформлення товарно-транспортних накладних покладений саме на останнього.

Відповідно пп. 201.10 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Даних про те, що надані для перевірки видаткові і податкові накладні оформлені неналежним чином, в матеріалах справи відсутні. Також податковим органом не встановлено, що дані, які вказані в податкових накладних, складені уповноваженою особою ТОВ ПМТЗ «Агро-Комплект»», не відповідають дійсності.

Як зазначено в акті перевірки Токмацької ОДПІ ГУ Міндоходів у Запорізькій області №7/22/36711287 від 14.02.2014 р. у звязку з тим, що ПП «Тандем Профі Плюс» не надало товарно-транспортні накладні, які підтверджували факт доставки товару, тобто є підстави вважати, що видаткові і податкові накладні документувалися ПП «Тандем Профі Плюс» без мети реального настання правових наслідків, з метою заниження обєкту оподаткування, несплати податків, а відповідно дані, наведені в декларації з податку на додану вартість за червень 2011 року про обсяги придбання та податковий кредит не є дійсними. Зазначені висновки, що спірні операції не мали реального товарного характеру засновані на припущеннях.

Чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб'єктом господарювання. Невиконання контрагентом свого зобов'язання зі сплати ПДВ до бюджету зумовлює відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи.

Зазначений висновок узгоджується з позицію, викладеною у постанові Вищого адміністративного суду України від 14.11.2012 року по справі №К/9991/50772/12 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПВК "Будівельник" до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва. Цією постановою суд вказав на неправомірність визнання податковими органами у позасудовому порядку нікчемності правочинів. Як зазначено в постанові, головною підставою вважати правочин нікчемним являється її недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не Актами, які б факти в цьому акті не були відображені. Вказані в акті висновки є суто суб'єктивною думкою державного податкового ревізора-інспектора, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку. Висновок суду ґрунтується на положеннях ч.1 ст.204 ЦК, згідно якої угода є правомірною, якщо її недійсність прямо не встановлена законом або не визнана судом недійсною (презумпція правомірності).

Підстави нікчемності правочину встановлюються законом, а не актами податкових перевірок. Вказані в актах перевірки недоліки, допущені суб'єктом господарювання при укладенні та виконанні договорів, не є підставою для визнання правочинів нікчемними, оскільки законодавство не встановлює таких підстав нікчемності правочину.

Одним з основних завдань органів державної податкової служби є здійснення контролю дотримання податкового законодавства і надання роз'яснень законодавства з питань оподаткування платникам податків. Жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини і дані, вказані платником податків в податкових деклараціях.

Таким чином, навіть за наявності ознак нікчемності правочину податкові органи мають право лише звертатися до судів з позовами про стягнення в доход держави коштів, отриманих по правочинах, здійснених з метою, що свідомо суперечить інтересам держави і суспільства, посилаючись на їх нікчемність.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись ст.163-1, ч.1 ст. 247, 279, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі у відношенні ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.163-1 КУпАП закрити в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Василівського районного суду С.О. Нікандрова