Справа № 488/983/14-п 04.11.2014 04.11.2014 04.11.2014
Номер провадження: 33/784/262/14
Апеляційний суд Миколаївської області
Справа № 33/784/262/2014 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Федорченко А.А.
Суддя апеляційного суду
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2014 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретарів Параконного О.О. та Білика Є.І.,

особи, відносно якої провадження

по справі закрито ОСОБА_2,

прокурора прокуратури

Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_3,

розглянув апеляційну скаргу прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року, якою відносно

ОСОБА_2, який народився 06 грудня 1984 року в м. Миколаєві, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1,

провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За постановою судді, відносно ОСОБА_2 складено протокол АВ2 № 526427 від 08.02.2014 р., відповідно до якого останній 08.02.2014 р. о 17.00 годині рухаючись по вул. Артема в м. Миколаєві, на порушення вимог п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», керував автомобілем Шевроле, реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння. Від проходження в установленому порядку медичного огляду на стан наркотичного спяніння в медичному закладі ОСОБА_2 відмовився.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати і прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення згідно із санкцією статті.

Вказує на те, що суд не врахував, що відповідно до положень п.п. 3.7, 3.8, 3.12, 3.13 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.09.2009 р. спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоровя України № 400/666, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обовязкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан спяніння. Предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 3.12 цього розділу.

У постанові суду, як на одну з підстав для закриття справи, зроблено посилання на неможливість проходження медичного огляду на стан спяніння. В той же час, цей висновок суперечить протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки підставою для його складання явилось не тільки керування транспортним засобом у стані наркотичного спяніння, а саме відмова ОСОБА_2 від проходження медичного огляду на визначення такого стану.

Висновок суду про те, що ОСОБА_2 не відмовився від проходження огляду на стан спяніння суперечить вимогам п. 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують, увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 р. № 1103, абз. 2 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», якими передбачено, що якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його ознаки спяніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків (ОСОБА_4 та ОСОБА_5М.), що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при тривалому правопорушенні два місяці з дня його виявлення. У випадку, коли визначені строки закінчилися, провадження в справах про адміністративні правопорушення виключається. При подачі апеляційної скарги прокуратурою не додержано вимог ст. 292 КУпАП, згідно якої скарга і протест на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядаються правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня їх надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, особи, відносно якої провадження по справі закрито ОСОБА_2, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення ґрунтується на доказах, досліджених і належним чином оцінених судом.

Згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

П. 3.12 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції передбачено, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.

ОСОБА_2 стверджував, що від проходження медичного огляду на стан спяніння він не відмовлявся, але на прохання лікаря не зміг надати біологічне середовище (сечу) у звязку з відсутністю фізіологічного бажання. Надати біологічне середовище іншим чином лікар йому не пропонував.

Лікар ОСОБА_6 в суді першої інстанції поясняв, що ОСОБА_2 прибув до обласного наркологічного диспансеру в супроводі інспекторів ДАЇ для проходження огляду на стан спяніння. ОСОБА_2 не висловлював своєї незгоди щодо проведення огляду, навпаки, сприяв проведенню функціональних проб, але надати біологічне середовище не зміг, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання. Відповідно до встановленого порядку проведення огляду, ОСОБА_2 було запропоновано випити води, на що він погодився. Для проведення огляду на стан спяніння однієї особи лікар має 50 хвилин, і, оскільки вказаний час сплинув, ним було надано висновок про те, що встановити діагноз ОСОБА_2 неможливо у звязку з відсутністю хіміко-токсілогічних досліджень.

Допитаний апеляційним судом інспектор ДПС УДАІ УМВС України в Миколаївській області Федоров С.С. пояснив, що ОСОБА_2 погоджувався пройти медичне обстеження для визначення стану наркотичного спяніння шляхом здачі сечі, але не зміг цього зробити і поясняв це відсутністю фізіологічної потреби. Під час перебування в медичному закладі він весь час перебував поряд з ОСОБА_2, лікар не пропонував ОСОБА_2 пройти медичне освідування на стан спяніння будь-яким іншим чином окрім здачі сечі.

Наведені показання свідків свідчать про те, що ОСОБА_2 на вимогу працівників ДАЇ прибув до медичного закладу, але лікарем, незважаючи на те, що предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, відібрання іншого біологічного середовища, як це передбачено наведеною Інструкцією ОСОБА_2, крім надання сечі, не пропонувалось.

Отже доводи прокурора про небажання ОСОБА_2 здати біологічне середовище, яке було розцінено, як ухилення чи відмова від проходження медичного огляду, суд вважає безпідставними.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування постанови суду, як того просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу прокурора Корабельного району м. Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2014 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1