БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2014

Справа № 497/1793/14-п

Провадження № 3/497/673/14

28.07.2014 року, суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали, що надійшли з Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області Державної інспекції України з питань праці відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, працюючої директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Лоза» з 02.11.2010 року, зареєстрованої і проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, особу якої встановлено згідно паспорту громадянки України серії КМ № 765459, виданий 05.03.2012 року Малиновським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про притягнення до адміністративної відповідальні за ч.2 ст.188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

В період з 18.06.2014 року по 25.06.2014 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області Державної інспекції України з питань праці, ОСОБА_3, на виконання службових обов'язків підставі наказу від 24.03.2014 року № 49, направлення на перевірку від 15.05.2014 року № 3098/015/01-17, проведена перевірка додержання субєктом господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування Товариством з обмеженою відповідальністю «Золота Лоза», директором якого з 02 листопада 2010 року є ОСОБА_2.

В процесі перевірки були виявлені порушення норм чинного трудового законодавства в частині працевлаштування та зайнятості інвалідів, а саме порушено вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо реєстрації товариства в Одеському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів та виконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів.

Перевіркою первинних документів кадрового обліку встановлено, що протягом 2014 року на товаристві було прийнято 39 працівників, жоден з яких не має інвалідності.

Згідно інформації Болградського районного центру зайнятості керівництво товариства не зверталося до них з проханням направити інвалідів, як знаходяться на обліку, як безробітні, для їх працевлаштування в товаристві, тобто товариством не вжито усіх вичерпних заходів для працевлаштування інвалідів та виконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів.

У судовому засіданні представник правопорушника ОСОБА_2 ОСОБА_4, діючий за дорученням від 25 липня 2014 року № 126, провину керівника визнав частково. Пояснив, що в 2013 році в товаристві було працевлаштовано 2 особи інваліда: ОСОБА_5, ОСОБА_6. В 2014 році, а саме 02 червня було прийнято на роботу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та 30.06.2014 року ОСОБА_9, які є інвалідами. Тобто, в 2014 році виконано вимоги закону щодо працевлаштування інвалідів. До Болградського районного центру зайнятості дійсно керівництво товариства не зверталося з проханням направити інвалідів, оскільки в цьому не було потреби. Так як, бажаючі працевлаштуватися інваліди були на місці, мешканці с. Голиця, які прийняті на сезонні роботи. Згідно припису ТДІзПП від 25.06.2014 року, усі виявлені порушення усунуто та 25.07.2014 року за № 25/07-3 на адресу інспекції надано письмове інформування про виконання вимог припису.

У відповідності до ст. 280 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення з'ясовуються такі обставини: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За ст. 188-1 ч.2 КУпАП правопорушення полягає у невиконанні посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, а також неподанні до Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Факт скоєного гр. ОСОБА_2 правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 15-14-015/0052 від 27.06.2014 року, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, складеними головним державним інспектором праці ТРІзПП в Одеській області ОСОБА_3 № 15-14-015/0908, який підписаний особисто ОСОБА_2.

Крім того, в судове засідання представником ОСОБА_4 надано слідуюючі документи:

- копію паспорту правопорушника;

- копію довіреності від 25.07.2014 року № 126;

- список працюючих інвалідів штатних працівників, які мали інвалідність та були зайняті на підприємстві у 2013 році;

- копії документів про інвалідність ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік поданий до Фонду соціального захисту інвалідів 24.07.2014 року;

- витяг з наказу № 02/06/14 від 02.06.2014 року про прийняття на роботу з 02.06.2014 року інвалідів ОСОБА_10, ОСОБА_8;

- витяг з наказу № 31/06/14 від 30.06.2014 року про прийняття на роботу інваліда ОСОБА_9;

- копії документів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, підтверджуючих їх інвалідність;

- копія припису № 15-14-015/0908-0771 від 25.06.2014 року;

- інформування про виконання припису від 25.07.2014 року;

- копія заяви про реєстрацію роботодавця у Одеському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 24.07.2014 року.

Вивчивши матеріали про адміністративне правопорушення, на підставі наявних доказів вважаю за необхідне визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-1 ч.2 КУпАП, оскільки вищезазначені факти її вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Згідно вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України» № 875-ХІІ від 21.03.1991 року, з послідуючими змінами встановлено, що:

- для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (ч.1).

- порядок реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, строки подання йому звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів, контролю за виконанням нормативів робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо їх реєстрації у Фонді соціального захисту інвалідів, його відділеннях, подачі щорічного звіту, а також надання державній службі зайнятості інформації, необхідної для організації працевлаштування інвалідів, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.7).

- підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів (ч.9).

- керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку (ч.10).

Відповідно до пп.3 п.3 ст. Порядку реєстрації підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, що використовують найману працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 р. N 70, новостворені роботодавці та підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, що використовують найману працю, в яких кількість працюючих, для яких це місце роботи є основним, збільшилася до восьми і більше осіб, реєструються у відділенні Фонду до 1 лютого року, що настає за роком створення або збільшення кількості працюючих.

Зазначена норма положення не була дотримана ТОВ «Золота Лоза», оскільки з поданих документів вбачається, що заяву про реєстрацію роботодавця у Одеському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів вперше було подано товариством 24 липня 2014 року, хоча створене товариство було набагато раніше, і в якості директора ОСОБА_2 приступила до виконання обовязків 02.11.2010 року.

Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 р. N 70, яким визначено, що звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Датою надходження звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів вважається дата подання роботодавцем звіту до відділення Фонду, а у разі надсилання його поштою - дата на поштовому штемпелі (п.2).

Однак, у порушення названого порядку, ТОВ «Золота Лоза», звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2013 рік до Фонду соціального захисту інвалідів подала лише 24 липня 2014 року.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин що пом'якшують чи обтяжуючих відповідальність порушника за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік та соціальне положення, ступінь його вини та неумисне ігнорування норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих відповідальність обставин, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції статті 188-1 ч.2 КУпАП, у вигляді штрафу.

Згідно п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 36.54 гривен.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 33, 34, 35, 188-1 ч.2, 280, 283-285, 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-1 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на підставі санкції цієї статті призначити їй адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170.00 гривен (сто сімдесят гривен).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 36.54 грн. (тридцять шість гривен п'ятдесят чотири копійки).

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення (ч.1 ст.307 КУпАП).

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:

подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;

витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ст.308 КУпАП).

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законом (ч.3 ст.307 КУпАП).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя: С.В. Кодінцева