Справа №488/2345/14-п 27.08.2014 27.08.2014 27.08.2014
Номер провадження 33/784/209/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м.Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Войтовського С.А.

при секретарі судового засідання - Чоботаренко Т.І.

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1

захисника - ОСОБА_2

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Корабельного районного суду м.Миколаєва від 22 липня 2014 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Миколаєва, громадянина України, працюючого (з його пояснень) охоронцем ПО «Зоря-Машпроект», проживаючого по АДРЕСА_1

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП і накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, 01.05.2014 року, о 18 год. 20 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ 11022» р/н НОМЕР_1 по вул. Оранжерейній в м.Миколаєві з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, незв'язна мова). Від проходження медичного огляду в установленому порядку на місці та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Провадження № 33/784/209/14

Категорія: ст. 130 ч.1 КК України Доповідач: Войтовський С.А.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що висновки суду про його винуватість в скоєні адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що він не керував автомобілем, а тому відмовився від проходження медичного огляду. Не заперечує, що в той день вживав спиртні напої, однак за кермо мав сісти його друг ОСОБА_3 При цьому також зазначає, що він має на утриманні доньку 2007 року народження та мати пенсійного віку, яка є інвалідом 3 групи. Посилається і на те, що автомобіль йому потрібен для зайняття підприємницькою діяльністю та матеріального забезпечення сім'ї. Просить скасувати постанову суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, які просили скасувати постанову суду та закрити провадження по справі, так як суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини, вивчивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Доводи апелянта про те, що він не керував автомобілем, є неспроможними.

Так, з пояснень правопорушника ОСОБА_1 слідує, що він 01.05.2014 року приїхав до СВТ «Зорька», щоб знайти дачу для придбання. По дорозі зустрів знайомих, які запросили його випити і він зателефонував своєму знайомому щоб дізнатись, чи зможе він його забрати та сісти за кермо автомобіля. Він поставив автомобіль, вжив алкогольні напої. На виході з кооперативу його зупинили працівники ДАІ. Не заперечував, що від проходження медичного огляду відмовився, оскільки на момент зупинки йшов пішки і не був за кермом автомобіля.

Разом з тим, як вбачається з адміністративного протоколу АА2 № 510917 від 01.05.2014 року, ОСОБА_1 керував транспортним засобом автомобілем «ЗАЗ 11022» р/н НОМЕР_1 по вул. Оранжерейній в м.Миколаєві з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, млява мова). Від проходження медичного огляду в установленому порядку на місці та в медичному закладі, ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно рапорту ст. о/у СБНОН Корабельного РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_4 та його поясненням в суді першої інстанції слідує, що 01.05.2014 року він у складі оперативної групи по виклику до чергової частини РВ ММУ УМВС України виїхав до СВТ «Зорька» в Корабельному районі. Коли вони відпрацьовували сигнал, то на автомобілі Таврія р/н НОМЕР_1 під`їхав ОСОБА_1 і став задавати питання. Водій опергрупи, який також є працівником міліції, попросив ОСОБА_1 вийти з машини, але той відмовився і почав тікати. Коли його стали доганяти, то повідомили про це у ДАІ. Працівники ДАІ прибули на місце і затримали водія, але його автомобіль вже був припаркований. Через декілька метрів знаходився ОСОБА_1, від якого було чутно запах алкоголю з порожнини рота.

Те, що водій ОСОБА_1 знаходився на відстані 1,5 метра від свого автомобіля також слідує з його власних пояснень в суді першої інстанції.

Твердження ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції про те, що в постанові суду відстань вказана невірно і він перебував за 1,5 км від свого автомобіля, вважаю безпідставними, так як вони суперечать показанням свідка ОСОБА_4 та показанням самого ОСОБА_1 в суді першої інстанції.

Те, що ОСОБА_1 керував автомобілем і намагався уникнути переслідування працівників міліції підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5, з яких вбачається, що 01.05.2014 року, приблизно о 18 год., він знаходився біля правління СВТ «Зорька» та бачив, як на територію заїхав автомобіль «Таврія» р/н НОМЕР_1, водій якого, побачивши працівників міліції, намагався втекти. Пізніше працівники міліції затримали вказаного водія, який знаходився в нетверезому стані.

З пояснень свідка ОСОБА_6 вбачається, що він працює охоронцем в СВТ «Зорька» і 01.05.2014 року бачив, що на територію заїхав автомобіль «Таврія» р/н НОМЕР_1. При цьому, автомобіль рухався не рівно, зі сторони в сторону. Було схоже, що водій вказаного автомобіля, як він пізніше дізнався - ОСОБА_1 - перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Вважаю, що суд першої інстанції надав вірну оцінку показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки вони узгоджуються між собою та з даними, що містяться в адміністративному протоколі і рапорті працівника міліції та правильно прийшов до висновку, що водій ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля.

Посилання ОСОБА_1 на пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8, як на доказ його невинуватості, є неспроможними.

Показання вказаних свідків про те, що ОСОБА_1 не сідав за кермо автомобіля у нетверезому стані, суперечать встановленим судом обставинам по справі. Крім того, як вірно вказав суд в постанові, вказані свідки перебувають в дружніх відносинах з ОСОБА_1, а тому викликають сумніви у їх об'єктивності.

Більш того, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не були очевидцями того, як ОСОБА_1 зупинили працівники ДАІ. Свідок ОСОБА_8 вживав з ОСОБА_1 алкогольні напої, про що вказав сам правопорушник в апеляційному суді, а свідок ОСОБА_3 взагалі приїхав на прохання ОСОБА_1 пізніше, вже після затримання працівниками ДАІ.

Факт перебування в стані алкогольного сп'яніння, як і те, що мала місце відмова від проходження медичного огляду на стан сп'яніння на місці, а також в медичному закладі, ОСОБА_1 не оспорює.

Таким чином, суд вірно встановив фактичні справи, дослідивши всі зібрані докази та обгрунтовано визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 130 ч 1 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Стягнення накладено у відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП в межах, передбачених санкцією статті закону, з урахуванням обставин справи та особи правопорушника.

Даних про те, що автомобіль є єдиним джерелом існування сім'ї ОСОБА_1, в матеріалах справи немає.

Хоча в матеріалах справи і містяться дані про наявність у ОСОБА_1. матері інваліда 3 групи, однак даних про те, що вона перебуває на утриманні правопорушника, в матеріалах справи також немає.

Підстави для зміни постанови суду або її скасування відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корабельного районного суду м.Миколаєва від 22 липня 2014 року відносно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області С.А. Войтовський.