Справа № 667/432/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 лютого 2014 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Котьо І.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від УДАІ УМВС України в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 Росії, громадянина ОСОБА_2, індивідуальний ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. вул. Котовського, 5

за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУАП, -

встановив :

07 січня 2014 року о 13.20 годині ОСОБА_1 керуючі транспортним засобом Крайслер Town Country реєстраційний номер DN 6665 по пров. Пугачова в м. Херсоні, яка є другорядною дорогою, здійснив виїзд на головну дорогу площу Ганібала не надавши при цьому переваги в русі транспортному засобу ОСОБА_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що рухався по головній дорозі, в результаті чого сталося зіткнення, у звязку з чим вище вказані транспортні засоби одержали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 порушив пункт 16.11. Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи своєчасно сповіщався належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. При цьому, ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та зазначив про те, що визнає свою вину у вчинені правопорушення і розкаюється в ньому та просив суд накласти на нього мінімально передбачене адміністративне стягнення. У звязку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом серії АВ2 № 123570 про адміністративне правопорушення від 07 січня 2014 року (а.с.1), схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07 січня 2014 року (а.с.2), актом огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 07 січня 2014 року (а.с.2), письмовим поясненням відібраним працівником міліції 07 січня 2014 року у потерпілого ОСОБА_4 (а.с.3) та письмовими поясненнями самого ОСОБА_1, як тим що було відібрано в нього працівником міліції 07 січня 2014 року (а.с.4) так і тим що були дані ним в своїй письмовій заяві до суду від 07 лютого 2014 року (а.с.9). З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, визнаючи обставиною, що помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винного, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суд не знаходить і вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімально передбаченому розмірі за дане правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 124, 213, 221, 246, 251-252, 265, 268, 280, 283-284 КУАП, пунктами 24, 27-28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суд

постановив :

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Посвідчення водія тимчасово вилучене у ОСОБА_1 повернути володільцеві, поклавши обовязок по виконанню постанови в даній частині на Державну автомобільну інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 36,54 грн.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або не неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора до Апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона, який виніс постанову.

Суддя:ОСОБА_5

Постанова набрала законної сили «____» _____________ 2014 року.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 307 КУАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Згідно вимог ч.3 ст. 299 КУАП та ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню відділом державної виконавчої служби після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 КУАП. У звязку з чим відповідно до вимог ст.ст. 303, 308 КУАП та ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, але не пізніше трьох місяців з дня її винесення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУАП; та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.