Справа № 352/2986/13-п
Провадження № 33/779/70/2014
Категорія ч.1 ст.41 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р.Р. Руслан Романович
Суддя-доповідач Ткачук Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області Ткачук Н.В. з участю апелянта ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу за його апеляційною скаргою на постанову Тисменицького районного суду від 16 грудня 2013 року,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя

АДРЕСА_1, директор ПП «Даліп», українець, громадянин України, -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме: порушив вимоги ст. 96 КЗпП України та ч. З ст. 6 ЗУ «Про оплату праці», так як тарифна сітка сформована без урахування міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), оскільки директору, слюсар-ремонтнику, столяру встановлено 0,5 ставки посадового окладу від розміру мінімальної заробітної плати; ч.1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч.14 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», так як виплата заробітної плати на підприємстві проводиться один раз в місяць; порушив ч.1 ст. 116 КЗпП України, так як при звільненні працівників ПП «Даліп» виплата всіх сум, що належить їм від підприємства не виплачена в день звільнення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити йому строк на оскарження постанови суду як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, покликаючись на те, що судом не було з'ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності і чи є обставини які пом'якушують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також вважає, що судом неправомірно обрано покарання у вигляді штрафу в максимальному розмірі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляційної скарги, вважаю, що йому слід поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи із наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, ґрунтується на доказах, яким дано правильну правову оцінку.

З постанови суду вбачається, що вона винесена з дотриманням вимог ст.283 КУпАП, у ній зазначено обставини вчиненого адмінправопорушення, тому покликання в апеляції на те, що у постанові суду не зазначено обставин, встановлених при розгляді справи, не заслуговують на увагу.

Згідно із ст.294 КУпАП, апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано апелянтом протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається із штампу вхідної кореспонденції Тисменицького районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу 26 березня 2014 року, тобто з часу винесення постанови і до подання нею скарги минуло більше 10 днів.

Однак, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні об'єктивні дані про те, що ОСОБА_2 було своєчасно направлено та вручено копію постанови судді, як цього вимагає ст. 285 КУпАП.

Як видно із заяви апелянта на ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_2 отримав копію постанови суду щодо нього аж 20 березня 2014 року, а тому є підстави вважати, що строк на її оскарження він пропустив з поважних причин.

За таких обставин, ОСОБА_2 слід поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя правильно встановив фактичні обставини справи, і його висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке на нього накладено адмінстягнення, ґрунтується на належно зібраних і досліджених у судовому засіданні доказах.

Однак, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд тільки формально зазначив, що він враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого апелянтом правопорушення, дані про його особу, ставлення до вчиненого адмінправопорушення і безпідставно та невмотивовано наклав на нього максимальний розмір штрафу, передбачений санкцією ст.41 ч.1 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2, 1942 року народження, тобто особа пенсійного віку, раніше до адміністративної відповідальності не притягався.

За таких обставин, постанова суду в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення є необгрунтованою, а тому, враховуючи апеляційні повноваження, вважаю, що в цій частині постанову слід змінити та зменшити розмір накладеного на нього штрафу.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Тисменицького районного суду від 16 грудня 2014 року відносно ОСОБА_2 змінити, накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області Н.В. Ткачук

Згідно з оригіналом

Суддя Н.В. Ткачук