Справа №587/1820/14-п Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 33/788/228/14 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2014 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Філонова Ю. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 14 серпня 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, -

на підставі ч.1 ст.130 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 4500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 36 грн. 54 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Сумського районного суду Сумської області від 14 серпня 2014 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 19 липня 2014 року о 11:50 год. на 144 км а/ш Київ-Одеса, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі на вказану постанову ОСОБА_3 просить змінити розмір штрафу з 4500 грн. на 3400 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що суддею при розгляді справи належним чином не було враховано визнання ним своєї вини та щирого каяття, тяжкого майнового стану, а також наявність на утриманні батька-пенсіонера.

Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення ОСОБА_3, який підтримав подану апеляційну скаргу, приходжу до висновку про відмову в задоволенні апеляції у звязку з наступним.

Обставини вчинення адміністративного правопорушення в апеляційній скарзі ОСОБА_3 не оспорюються, а отже не переглядаються в апеляційній інстанції.

Що ж стосується адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 4500 грн., то воно накладено на ОСОБА_3 у межах, встановлених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП з урахуванням конкретних обставин справи, і є не самим суворим видом стягнення, які передбачені за вчинення такого правопорушення, навіть за наявності обставин, на які посилається апелянт.

Так як ОСОБА_3 вчинив правопорушення, яке становить особливу суспільну небезпечність, рішення судді про необхідність накладення відносно нього стягнення у виді штрафу в сумі 4500 грн., є таким, що буде сприяти запобіганню вчинення ОСОБА_3 нових правопорушень.

Крім того, як вбачається зі змісту постанови суддею першої інстанції, при розгляді справи та визначенні виду стягнення, було враховано що ОСОБА_3 вину в скоєному визнав, та просив не позбавляти його водійських прав, мотивуючи тим, що робота водія є його єдиним джерелом існування.

За викладених обставин, рішення судді районного суду є законним і обґрунтованим, скарга задоволенню не підлягає, а підстав для скасування постанови також не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Сумського районного суду Сумської області від 14 серпня 2014 року відносно ОСОБА_3, залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_2