Справа №592/3392/14-п Головуючий у суді у 1 інстанції - Алфьоров
Номер провадження 33/788/119/14 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2014 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Крамаренко В. І. , з участю прокурора Кузченка В.О. та Коломієць І.С. розглянувши апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області на постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2014 року за якою звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП по малозначності скоєного, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 18-01-085/230 від 4 квітня 2014 року ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення порушивши законодавство про працю, а саме не зареєструвала у тижневий строк трудові відносини з водієм ОСОБА_3 та не забезпечила достовірний облік виконуваної працівником роботи, а також облік витрат на оплату праці, чим порушила своїми діями ст. 41 ч.1 КУпАП.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2014 року ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності по малозначності скоєного, оголосивши усне зауваження та закривши провадження у справі.

На дану постанову надійшла апеляційна скарга від першого заступника прокурора Сумської області в якої він просить скасувати постанову судді та прийняти нове рішення, яким притягнути до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.41 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. Свої вимоги він обґрунтовує тим, що порушення трудового законодавства допущені ОСОБА_2 носять грубий характер, а в рішенні судді не наведено жодної обставини, які б свідчили про малозначність вчиненого правопорушення.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення від 4 квітня 2014 року, ОСОБА_2 являючись фізичною особою підприємцем не зареєструвала у тижневий строк трудові договори у державній службі зайнятості укладені між нею і водієм ОСОБА_3, не забезпечила облік працівником виконуваної роботи та облік витрат на оплату праці, чим порушила вимоги ст. 24-1 КЗпП України та ч.2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці». Як наслідок, не відраховувався єдиний соціальний внесок, і фактично працівника позбавлено його законного права на соціальний захист у визначеному законодавством розмірі для призначення пенсій та інше.

ОСОБА_2 згідна з протоколом про адміністративне правопорушення і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції повністю визнала свою провину та пояснила, що мала намір зареєструвати трудові договори, але працівник ОСОБА_3 виявився недобросовісним і для реєстрування даних трудових договорів у центрі зайнятості не зявлявся, як і не завжди зявлявся для виконання своїх трудових обовязків, що призводило до постійних конфліктів і сварок.

Також вина ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, актом перевірки додержання субєктом господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове держвне соціальне страхування, копіями трудових договорів з працівником ОСОБА_3

Таким чином вважаю, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП є повністю доведеною.

Що ж стосується рішення судді про визнання даного правопорушення малозначним зі звільненням ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності з оголошенням усного зауваження, то вважаю таке рішення правильним, виваженим та обґрунтованим і таким, що ухвалене у відповідності до вимог закону.

ОСОБА_2 являється фізичною особою підприємцем, сплачує всі передбачені законом внески до державного бюджету України, дане адміністративне правопорушення вчинила вперше, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, повністю визнала свою вину, має на утриманні двох малолітніх дітей, тяжких наслідків від даного правопорушення не настало, а тому є всі законні підстави визнати дане правопорушення малозначним, що і вірно зробив суд першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що доводи апеляційної скарги прокурора про те, що рішення судді про малозначність вчиненого ОСОБА_2 правопорушення являються недоведеними є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2014 року за якою звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП по малозначності скоєного залишити - без змін, а апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області Кулинича С.А. без задоволення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_1