Справа № 164/55/14-п
п о с т а н о в а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2014 року. Суддя Маневицького районного суду Волинської області Токарська І.С., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ДП «Поліське лісове господарство»,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2014 року до Маневицького районного суду з Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області надійшов матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1, будучи директором ДП «Поліське лісове господарство», допустив порушення законодавства про працю, а саме: при нарахуванні заробітної плати за час щорічної відпустки головному бухгалтеру ОСОБА_2, якій надано щорічну відпустку згідно наказу № 40-к від 18 жовтня 2013 року на 14 календарних днів, відпускні не було відкориговано на коефіцієнт підвищення заробітної плати; в порушення вимог КзпП та п.п. 5, 6 Колективного договору, яким визначено виплату заробітної плати 7 та 22 числа кожного місяця на протязі вересня жовтня 2013 року така виплата проводилася один раз в місяць; заробітну плату за вересень 2013 року виплачено 17 жовтня 2013 року, за жовтень 2013 року 22 листопада 2013 року, а на час проведення перевірку 9 грудня 2013 року заробітна плата за листопад 2013 року взагалі не виплачена; при звільненні інженера лісового господарства ОСОБА_3 18 жовтня 2013 року його розрахунок не проведено в той же день, а здійснено 22 листопада 2013 року; в порушення вимог ч. 4 ст. 80 КЗпП щорічна відпустка повної тривалості майстру лісу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надана з 14 червня 2011 року; заробітну плату бухгалтеру ОСОБА_7, якій згідно наказу № 34-к від 9 вересня 2013 року надано щорічну відпустку, за три дні до її початку не виплачена, а здійснено виплату 16 жовтня 2013 року, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 8.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» та ст. ст. 21, 80, 115, 116 КЗпП України.

В даному судовому засіданні ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 03-15-21/0552 від 9 грудня 2013 року, згідно якого ОСОБА_1, будучи директором ДП «Поліське лісове господарство», допустив порушення законодавства про працю, а саме: при нарахуванні заробітної плати за час щорічної відпустки головному бухгалтеру ОСОБА_2, якій надано щорічну відпустку згідно наказу № 40-к від 18 жовтня 2013 року на 14 календарних днів, відпускні не було відкориговано на коефіцієнт підвищення заробітної плати; в порушення вимог КзпП та п.п. 5, 6 Колективного договору, яким визначено виплату заробітної плати 7 та 22 числа кожного місяця на протязі вересня жовтня 2013 року така виплата проводилася один раз в місяць; заробітну плату за вересень 2013 року виплачено 17 жовтня 2013 року, за жовтень 2013 року 22 листопада 2013 року, а на час проведення перевірку 9 грудня 2013 року заробітна плата за листопад 2013 року взагалі не виплачена; при звільненні інженера лісового господарства ОСОБА_3 18 жовтня 2013 року його розрахунок не проведено в той же день, а здійснено 22 листопада 2013 року; в порушення вимог ч. 4 ст. 80 КЗпП щорічна відпустка повної тривалості майстру лісу ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не надана з 14 червня 2011 року; заробітну плату бухгалтеру ОСОБА_7, якій згідно наказу № 34-к від 9 вересня 2013 року надано щорічну відпустку, за три дні до її початку не виплачена, а здійснено виплату 16 жовтня 2013 року, чим порушив вимоги Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 8.02.1995 року «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» та ст. ст. 21, 80, 115, 116 КЗпП України (а.с. 1-3).

Суд, аналізуючи матеріали справи, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого та наслідки правопорушення, приходить висновку, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а тому, приймаючи до уваги дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, те, що на його утриманні неповнолітня дитина, вважає доцільним накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст. ст. 283, 284 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) гривень.

Згідно ст. 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки судового збору у провадженні по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу в сумі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом десяти діб з дня винесення постанови.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська