ПОСТАНОВА

Іменем України

28.05.2014 м. Василівка

Суддя Василівського районного суду Запорізької області Степаненко Ю.А.., розглянувши матеріали, які надійшли з Територіальної державної інспекції праці у Запорізькій області про притягнення до адміністративної відповідальності у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, не працює, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

за ч.1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2014 року головним державним інспектором праці ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді сільського голови Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, під час виконання своїх посадових обов'язків, здійснюючи організаційно - розпорядчі функції, порушував Інструкцію «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 року № 58.

Так, ОСОБА_3 (спеціаліст-землевпорядник І категорії) не було ознайомлено під розписку в особовій картці про призначення її на роботу, що є порушення пункту 2.5 глави 2 Інструкції № 58, згідно якої "Із кожним записам, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці''.

Крім того, графіком відпусток по Орлянській с/р на 2013 рік не доведено до відома та не передбачено, щоб ОСОБА_3 пішла у відпустку у 2013 році, а саме: ОСОБА_3 відсутня в графіку відпусток по Орлянській с/р на 2013 рік, що є порушенням ч. 4 с. 79 КЗпП України, згідно якої, «Черговість надання відпусток визначається графіком, який затверджуються власником і доводиться до відома всіх працівників».

При перенесенні щорічної відпустки на інший період не отримувалася письмова згода від працівника. Так, ОСОБА_3 звернулась з заявою до голови с/р про надання їй щорічної відпустки, про що їй було відмовлено, а саме: перенесено головою Орлянській с/р ОСОБА_1 щорічну відпустку на не визначений термін без уточнення дати, місяця та без належного видання наказу чи розпорядження та без письмової згоди ОСОБА_3, що є порушення ч. 3 ст. 80 КЗпП України, згідно якої «Щорічна відпустка за ініціативою власники, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з профспілковим або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році».

В судовому засіданні ОСОБА_1 провину не визнав, пояснивши, що на час прийняття ОСОБА_3 на роботу у 2004 році він не працював ще головою Орлянської с/ради, тому не може нести відповідальність за відсутність її підпису у особовій картці. У графіку відпусток ОСОБА_3 не вказана, оскільки, вона у 2013 році на роботу практично не ходила. У грудні 2013 році він відмовив їй у наданні відпустки, оскільки на той час спір між нею та с/радою розглядався у суді за позовом ОСОБА_3

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснив, що саме ним було складено даний протокол відносно ОСОБА_1 Протокол підтримує з підстав, викладених у ньому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що працює секретарем Орлянської с/ради. На час прийняття ОСОБА_3 на роботу у 2004 році ОСОБА_1 не працював ще головою Орлянської с/ради, тому не може нести відповідальність за відсутність підпису ОСОБА_3 у її особовій картці. Крім того, у 2012 році, при звільненні, ОСОБА_3 відмовилася від підпису у особовій картці, про що було складено ОСОБА_4.

У графіку відпусток ОСОБА_3 не вказана, оскільки вона у 2013 році на роботу практично не ходила. У грудні 2013 році ОСОБА_1 відмовив їй у наданні відпустки, оскільки на той час спір між нею та с/радою розглядався у суді.

Не зважаючи на не визнання своєї вини ОСОБА_1, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами:

суддею встановлено, що ОСОБА_3 прийнята на роботу на посаду спеціаліста-землевпорядника першої категорії в Орлянську с/раду Василівського району Запорізької області 01.04.2004 року, що підтверджується її особовою карткою №16, копія якої є у справі. 19.03.2014 року розпорядженням голови Орлянської с/ради №21 ОСОБА_1, ОСОБА_3 звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. При цьому, у цій картці до теперішнього часу відсутній підпис ОСОБА_3

З 18.11.2010 року ОСОБА_1 приступив до виконання своїх обовязків голови Орлянської с/ради Василівського району Запорізької області, що підтверджується рішенням №1 від 18.11.2010 року, копія якого є у справі. Рішенням Орлянської с/ради №21 від 25.03.2014 року, копія якого є у справі, було достроково припинено повноваження ОСОБА_1 у звязку з виходом на пенсію.

Перебуваючи на посаді сільського голови Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1, під час виконання своїх посадових обов'язків, здійснюючи організаційно - розпорядчі функції, порушував Інструкцію «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 року № 58, оскільки, ОСОБА_3 не було ознайомлено під розписку в особовій картці про призначення її на роботу, що є порушення пункту 2.5 глави 2 Інструкції № 58, згідно якої "Із кожним записам, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці''. Посилання ОСОБА_1 на той факт, що на час прийняття ОСОБА_3 на роботу у 2004 році він ще не працював на посаді голови, є безпідставними, оскільки, цей факт не звільняв його від обовязку ознайомити її з цією карткою під час його перебування на посаді. Наданий секретарем Орлянської с/ради ОСОБА_4 ОСОБА_4 від 05.11.2012 року, копія якого є у справі, відповідно до якого, ОСОБА_3 відмовилася, у тому числі, від підпису у особовій картці, не може бути підставою до звільнення ОСОБА_1 від відповідальності.

Суддею також встановлено, що графіком відпусток по Орлянській с/р на 2013 рік, копія якого є у справі, не доведено до відома та не передбачено, щоб ОСОБА_3 пішла у відпустку у 2013 році, а саме: ОСОБА_3 відсутня в графіку відпусток по Орлянській с/р на 2013 рік, що є порушенням ч. 4 с. 79 КЗпП України, згідно якої, «Черговість надання відпусток визначається графіком, який затверджуються власником і доводиться до відома всіх працівників». Суддя вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 в обґрунтування своїх заперечень проти зазначеного порушення на той факт, що у графіку відпусток ОСОБА_3 не вказана, тому що вона у 2013 році на роботу практично не ходила, оскільки, вони спростовуються матеріалами справи, а саме: Постановою Жовтневого районного суду Запорізької області від 16.04.2013 року, розпорядженнями Орлянської с/ради від 17.04.2013 року №39-К, від 21.06.2013 року №67-К та від 19.03.2014 року №21, копії яких є у справі.

Суддею також встановлено, що при перенесенні щорічної відпустки на інший період не отримувалася письмова згода від працівника. Так, ОСОБА_3 звернулась з заявою, копія якої є у справі, до голови с/р про надання їй щорічної відпустки, про що їй було відмовлено, а саме: перенесено головою Орлянській с/р ОСОБА_1 щорічну відпустку на не визначений термін без уточнення дати, місяця та без належного видання наказу чи розпорядження та без письмової згоди ОСОБА_3, що є порушення ч. 3 ст. 80 КЗпП України, згідно якої «Щорічна відпустка за ініціативою власники, може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника та за погодженням з профспілковим або іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом за умови, що частина відпустки тривалістю не менше 24 календарних днів буде використана в поточному робочому році». Суддя вважає безпідставними посилання ОСОБА_1 в обґрунтування своїх заперечень проти зазначеного порушення на той факт, що на той час у суді вирішувався спір між Орлянською с/радою та ОСОБА_3, за поданою ОСОБА_3 позовною заявою, оскільки розгляд справи в суді не може бути підставою для вчинення зазначеного порушення.

Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою, якій надано право, відповідно до ч.1 ст.255 КУпАП, складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені, у тому числі, ч.1 ст.41 КУпАП. Сам протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП. Однак, у ньому відсутній підпис ОСОБА_1, або ж відмітка про відмову від підпису. Суддею встановлено, що ОСОБА_1 для ознайомлення з протоколом до ОСОБА_2 не зявився. Але, разом з тим, ОСОБА_1 був ознайомлений з ОСОБА_4 перевірки та протоколом, які є у справі, що підтверджується поясненнями ОСОБА_2, поштовим повідомленням, яке є у справі. Крім того, з матеріалами даної справи ОСОБА_1 був ознайомлений в суді 23.05.2014 року, про що свідчить його підпис.

Таким чином, суддя, дослідивши надані матеріали адміністративної справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення доведена в повному обсязі.

Належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх заперечень проти протоколу ОСОБА_1 не надав.

Невизнання ОСОБА_1 своєї вини суддя вважає безпідставним та способом уникнути адміністративної відповідальності за скоєне правопорушення.

Суддя кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення вимог законодавства про працю.

Враховуючи вищевикладене, а також характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його ставлення до скоєного, сімейний та матеріальний стан, обставини, які обтяжують та помякшують його відповідальність, суддя вважає необхідним та достатнім застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу, який передбачений санкцією ч. 1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 40, ч.1 ст.41, 255, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510,00 (пятсот десять) гривень.

Адміністративний штраф сплачувати на р/р 0044 одержувач коштів УК в Василівському раойні, код платежу 21081100 , банк ГУДКСУ в Запорізькій області МФО 813015

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 36 (тридцять шість) гривні 54 копійку (Отримувач: УК у Василівському районі 22030001 р/р 0044, код отримувача 38025519, УДКСУ у Василівському районі, , п. 5 , МФО 813015).

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя Василівського

районного суду ОСОБА_5