Справа № 711/5993/14-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2014 року Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Макаренко І.В., розглянувши адміністративні справи, які надійшли з Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя Києва. АДРЕСА_1, працюючого директором ТОВ «КЕВЛАР-ГРУПП» та ТОВ «Охоронний комплекс «ПЕРЕСВІТ» до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, працюючи директором ТОВ «КЕВЛАР-ГРУПП» та ТОВ «Охоронний комплекс «ПЕРЕСВІТ» в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 3.5 Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності в частині прийняття на роботу охоронців, затверджених наказом МВС України від 15 квітня 2013 року № 365, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16 травня 2013 року за № 757/23289, а саме: без надання охоронцями відповідно до підприємств ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довідки Департаменту інформаціційно-аналітичного забезпечення МВС України, яка підтверджує, що особа яка приймається на роботу не має непогашеної чи не знятої судимості за вчинення умисних злочинів.

Враховуючи, що обидва адміністративні правопорушення вчинені однією і тією ж особою, то вважаю, що для повноти, всебічності та обєктивності розгляду даних адміністративних справ їх необхідно обєднати в одне провадження та розглядати в одному судовому засіданні.

Що стосується клопотання порушника про залучення його захисником, фахівця у галузі права ОСОБА_4, то вважаю, що дане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки, як зазначив в своєму рішенні № 13-рп/2000 Конституційний Суд України від 16 листопада 2000 року у справі № 1-17/2000 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України, статті 44 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 268, 271 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про право вільного вибору захисника) положення частини 1 статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав» в аспекті конституційного звернення громадянина ОСОБА_5 треба розуміти як конституційне право підозрюваного, обвинуваченого і підсудного при захисті від обвинувачення та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх справ особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 не являється адвокатом, який має право на заняття адвокатською діяльністю, а також на даний час відсутній закон, який надає право фахівцям у галузі права надавати правову допомогу особі яка притягується до адміністративної відповідальності особисто чи за дорученням юридичної особи.

Також не підлягає задоволенню і клопотання порушника про фіксацію технічними засобами судового розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає такої фіксації, і дані положення цього кодексу не визнані неконституційними рішенням № 16-рп/2011 Конституційного Суду України від 08 грудня 2011 року у справі № 1-19/2011 за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Пріма-Сервіс» ЛТД що до офіційного тлумачення положення пункту 7 частини 3 статті 129 Конституції України та за конституційним поданням 54 народних депутатів України що до відповідності конституції України (конституційності) окремих положень частини 6 статті 12, частини 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, частини 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, а також частини 8 статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України (справа про фіксування судового процесу технічними засобами). І не задоволення цього клопотання не суперечить вимогам ч. 4 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На думку судді не підлягає задоволенню і клопотання порушника про допит в якості свідка начальника Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області підполковника міліції ОСОБА_6, оскільки він не являється свідком вчинення правопорушення порушником, і таке клопотання порушника необхідно розцінювати як одну з можливостей направлену на затягування розгляду справи.

В судовому засіданні порушник свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП не визнав та пояснив, що він являється засновником і директором ТОВ «КЕВЛАР-ГРУПП» та ТОВ «Охоронний комплекс «ПЕРЕСВІТ». Довідка на охоронця ТОВ «КЕВЛАР-ГРУПП» ОСОБА_2 про відсутність судимості була надана начальником Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області підполковником міліції ОСОБА_6 Що стосується охоронця ТОВ «Охоронний комплекс «ПЕРЕСВІТ» ОСОБА_3, то перевіряя особові справи охоронців, він виявив відсутність даної довідки у вказаного охоронця, яку втратила особа, яка відповідає за формування особових справ охоронців. Під час проведення перевірки зазначена довідка була отримана та приєднана до особової справи.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що дійсно при перевірці охоронних фірм ТОВ «КЕВЛАР-ГРУПП» та ТОВ «Охоронний комплекс «ПЕРЕСВІТ» були виявлені порушення п. 2 ч. 2 ст. 3.5 Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності в частині прийняття на роботу охоронців, затверджених наказом МВС України від 15 квітня 2013 року № 365, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16 травня 2013 року за № 757/23289, а саме: без надання охоронцями відповідно до підприємств ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довідки Департаменту інформаціційно-аналітичного забезпечення МВС України, яка підтверджує, що особа яка приймається на роботу не має непогашеної чи не знятої судимості за вчинення умисних злочинів.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно копій трудових книжок охоронників ОСОБА_8 та ОСОБА_3 останні були прийняті на роботу відповідно 02 липня та 01 вересня 2013 року в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 3.5 Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності в частині прийняття на роботу охоронців, затверджених наказом МВС України від 15 квітня 2013 року № 365, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16 травня 2013 року за № 757/23289, а саме: без надання зазначеними охоронцями довідки Департаменту інформаціційно-аналітичного забезпечення МВС України.

На думку судді довідка на охоронця ТОВ «КЕВЛАР-ГРУПП» ОСОБА_2 про відсутність судимості надана начальником Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області підполковником міліції ОСОБА_6 не могла бути підставою для прийняття останнього на роботу охоронцем, оскільки начальник будь якого органу внутрішніх справ не має бази про судимості осіб на території України, а така база є тільки в Департаменті інформаціційно-аналітичного забезпечення МВС України, який і повинен видавати особам які приймаються на посаду охоронців в охоронні фірми довідки, що вони не мають непогашеної чи не знятої судимості за вчинення умисних злочинів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення порушника та свідка, приходжу до висновку, що вина порушника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, а саме: «провадження господарської діяльності з порушенням умов ліцензування» доведена і підтверджується:

- протоколами про адміністративні правопорушення;

- копіями наказів в. о. начальна УМВС України в Черкаській області від 07 травня 2014 року про проведення планової перевірки щодо додержання Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності ТОВ «КЕВЛАР-ГРУПП» та ТОВ «Охоронний комплекс «ПЕРЕСВІТ»;

- копіями повідомлень про проведення планової перевірки;

- копіями посвідчень на проведення планової перевірки;

- копіями актів планової перевірки субєкта господарювання за додержанням Ліцензійних умов;

- копіями трудових книжок охоронників ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Необхідно критично оцінити покази порушника в тій частині, що довідка про відсутність судимостей ОСОБА_3 на час прийняття його на роботу останнім надавалась, а в подальшому була втрачена, оскільки порушник не надав ніяких доказів на підтвердження цих показів, і такі покази порушника суд розцінює як одну з можливостей уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.

Помякшуючих та обтяжуючих відповідальність порушника обставин не вбачається.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративне правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення.

Враховуючи, що збігли строки притягнення до адміністративної відповідальності винної особи, вважаю за необхідне провадження по справі закрити.

Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення стягується судовий збір, ставка якого 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, що дорівнює 36,54 грн.

Враховуючи, що адміністративне стягнення на порушника не накладається, то і судовий збір з нього стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 164, п. 7 ст. 247, ст. ст. 280, 283, 284 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративну справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 164 КУпАП провадженням закрити, у звязку з збігом строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурором упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_9