ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2014 року м. Мукачево Справа №303/400/14-п

3/303/133/14

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області В.В.Кость, розглянувши матеріали, що надійшли з ВДАІ Мукачівського МВ (з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2),

за частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 15 січня 2014 року о 08 год. 55 хв. ОСОБА_1 в м.Мукачево по вул. Ужгородській, керував автомобілем марки «ВАЗ-21043», номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Правопорушник від проходження медичного освідчення у встановленому порядку ухилився та категорично відмовився.

В судовому засіданні по справі ОСОБА_1 зазначив, що під час зупинки його інспектором ДАІ не перебував у стані алкогольного спяніння, підтвердженням чого є Висновок «щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» від 15.01.2014р. про відсутність у нього ознак спяніння, який був складений через 1 год. та 35 хв. після часу події.

Заперечуючи факт вчинення адміністративного правопорушення зазначив, що інспектором ДАІ йому було надано трубку з метою встановлення стану алкогольного спяніння, однак з результатами проведеного огляду його ознайомлено не було, даних про проведення вказаного, в протоколі не зазначено. Інспектор відразу забрав даний технічний засіб та поставив його собі у кишеню. При цьому свідків цього не було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 дослідивши матеріали адміністративної справи, суд прийшов до висновку, що у діянні ОСОБА_1 відсутня сукупність обовязкових ознак складу адміністративного правопорушення, вчинення якого поставлено йому у вину.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією частини першої ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, …. а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Процедура направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначається ст. 266 КУпАП та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 року № 1103 (далі-Порядок).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 266 КУпАП, п. 2-5 Порядку, а також п. 1.2 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністра внутрішніх справ України та Міністра охорони здоровя України № 400/666 від 09.09.2009 року, огляду на стан спяніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони

перебувають у стані спяніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в п. 1.3 Інструкції. Сам огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться працівником міліції на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням спеціальних технічних засобів. Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 № 743413 від 15.01.2014 року вбачається, що дані вимоги закону уповноваженою особою інспектором з дізнання ВДАІ Мукачівського МВ при зупинці ОСОБА_1 не дотримані.

Як свідчать дані вищевказаного протоколу, в графі «огляд на стан спяніння» взагалі відсутня інформація щодо проведення такого огляду на місці зупинки ОСОБА_1 із зазначенням ознак алкогольного спяніння, передбачених п. 1.3 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які дані про проведення огляду ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного спяніння із застосуванням технічних засобів.

Одночасно, в графі «свідки огляду» даного протоколу, працівником ДАІ не вказано осіб понятих (свідків), які були присутніми при виявленні ознак алкогольного спяніння ОСОБА_1, їх прізвища, адресу.

Відповідно до п.п. 6, 7 Порядку водій транспортного засобу, тільки у разі відмови від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або у разі незгоди з його результатами, направляється для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав, де за результатами огляду складається висновок.

Згідно з ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Судом встановлено, що до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 інспектором з дізнання ВДАІ Мукачівського МВ ОСОБА_2 не долучено доказу, який би підтверджував вину ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення передбаченого вимогами ч. 1 статті 130 КпАП України, а саме показник тесту на вживання алкоголю.

Натомість ОСОБА_1 надано суду висновок від 15.01.2014 року №2 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення його стану алкогольного спяніння, наркотичного чи іншого спяніння або

перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно даних якого ОСОБА_1 в день вчинення ним адміністративного правопорушення, а саме о 10:45 годині не перебував у стані алкогольного спяніння.

При вирішенні питання про обґрунтованість доводів протоколу про адміністративне правопорушення, суд звертає увагу на те, що протокол та матеріали справи не містять даних про вчинення посадовою особою органу ДАІ дій, які вони обовязково повинні вчинятися при виявлені особи, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Відповідно до вимог ст.ст. 265-2, 266 КУпАП у разі виявлення особи, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, працівники ДАІ зобовязані вчинити дії, які унеможливлюють подальше керування цією особою транспортним засобом, а саме затримати автомобіль, чи передати керування ним іншій особі. Між тим, матеріали справи не містять будь-яких даних, які б указували на вчинення працівником ДАІ вказаних дій.

При розгляді адміністративного протоколу суд також виходить з того, що згідно з частиною першою ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з приписами частини другої ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи

зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив в п. 4 рішення від 22.12.2010 року 23-рп/2010 Конституційний Суд України (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху)), конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ч. 3 ст. 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до п. 4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України також зазначив, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до Основного Закону України (частина третя ст. 62) усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевказаного, оцінивши фактичні обставини по справі у їх сукупності та взаємозвязку, беручи до уваги те, що працівник ДАІ діяв з порушенням встановленої нормативно-правовими актами процедури направлення водія на огляд на стан спяніння, а під час оформлення протоколу не дотримався встановлених нормативно-правовими актами вимог до його складання та змісту протоколу (в тому числі не забезпечив реалізацію процесуальних прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності), суд прийшов до висновку, що в силу ст. 7 КУпАП притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан спяніння, в порядку встановленому законом, виключається, у звязку з відсутністю обовязкових ознак складу адмінправопорушення, вчинення якого поставлено йому у вину.

З урахуванням вищевказаних обставин, провадження по справі підлягає закриттю за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 62, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 7, 130 ч. 1, 221, 247, 283-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у звязку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

2. Посвідчення водія серії ВАЕ №498276, яке знаходиться на зберіганні у ВДАІ Мукачівського МВ (з обслуговування м.Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області - повернути ОСОБА_1

3. Копію постанови направити ВДАІ Мукачівського МВ (з обслуговування м.Мукачево та Мукачівського району) УМВС України в Закарпатській області для виконання.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня її винесення через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя /підпис/ ОСОБА_4

Згідно з оригіналом.

Оригінал постанови суду знаходиться в матеріалах справи №3/303/133/14, яка зберігається в приміщенні Мукачівського міськрайонного суду.

Суддя В.В. Кость