Справа № 487/577/14-п 02.04.2014 02.04.2014 02.04.2014
Номер провадження: 33/784/85/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/85/14 Головуючий у 1-й інстанції: Щербина О.Л.
Категорія: ст. 130 ч.1 КУпАП Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі судді Міняйла М.П., за участі секретаря Лі І.К., особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2014 року якою

ОСОБА_2,23 березня 1975 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 36, 54 грн.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 21 грудня 2013 року о 23 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався по вулиці Фрунзе в районі проспекту Леніна у м. Миколаєві, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота), та під час зупинення його працівниками ДАІ відмовився у присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», а також від медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду першої інстанції незаконною через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неврахування всіх обставин справи.

Стверджує, що співробітником Державтоінспекції ОСОБА_3 в супереч вимогам п. п. 3, 6 постанови Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» , п.3 наказу МВС України № 33 від 01.03.2010 року «Про затвердження Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху» не було дотримано порядку огляду на стан алкогольного спяніння та порядку направлення його на огляд в медичний заклад з метою виявлення стану алкогольного спяніння.

Крім того апелянт вважає, що суд першої інстанції в порушення ст.280 КУпАП при призначенні йому адміністративного стягнення не врахувавши характеру вчиненого правопорушення, даних про його особу, а саме позитивну характеристику за місцем проживання, а також той факт, що до адміністративної відповідальності він раніше не притягувався.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 21 грудня 2013 року ОСОБА_2 приблизно о 23 годині 30 хвилин керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з порожнини рота). На місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціального технічного засобу алкотестера «Драгер», а також від проходження медичного огляду на стан спяніння в медичному закладі відмовився (а.с.1).

Із пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, що містяться в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_2 в їх присутності у зневажливій формі відмовився пройти медичний огляд на стан спяніння на місці зупинки його транспортного засобу. На прохання інспектора ДПС проїхати до медичного закладу для проведення зазначеного огляду ОСОБА_2 також категорично відмовився. (а.с. 3-4).

Крім того, допитаний в суді першої інстанції інспектор ДПС ОСОБА_3, пояснив, що 21.12.2013 року біля 23 години під час патрулювання по вул. Фрунзе в районі проспекту Леніна у м. Миколаєві, був зупинений автомобіль марки «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керування водія ОСОБА_2 для перевірки документів та в ході спілкування з останнім були виявлені явні ознаки алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини роту). Після чого йому було запропоновано у встановленому законом порядку пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу (алкотестеру «Драгер»), від чого водій в присутності двох свідків відмовився, а також відмовився на пропозицію пройти огляд у медичному закладі на стан спяніння (а.с. а.с. 21-22).

Вказані показання свідків обєктивно узгоджуються із оглянутим в судовому засіданні відеозаписом відмови ОСОБА_2 пройти медичний огляд в установленому законом порядку.

Як вбачається з листа заступника начальника УДАІ УМВС України в Миколаївській області № 9/130 від 24.03.2014 року працівниками Державтоінспекції для проведення огляду водіїв на стан спяніння використовується технічний засіб - газоаналізатор «Драгер алкотестер 6810», який внесений до п.3 «Переліку технічних засобів, що використовуються в підрозділах Державтоінспекції МВС для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху», затвердженого наказом МВС України № 33 від 01.03.2010 року, як газоаналізатор «Алкотестер 6810». Тобто технічний засіб - алкотестер «Драгер», і газоаналізатор «Алкотестер 6810» - це один і той самий технічний засіб.

З огляду на наведене, твердження апелянта про те, що працівником ДПС було запропоновано йому пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру, який не передбачений вищезазначеним Переліком є не обгрунтованими.

Як вбачається з ч.6 ст.266 КУпАП та п.6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється уповноваженою особою Державтоінспекції для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоровя. Відповідно до п.8 зазначеного Порядку уповноважена особа Державтоінспекції забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.

Із змісту вищенаведених нормативних актів вбачається, що інспектор ДПС не видає направлення на проведення медичного огляду на стан спяніння особі, а надає його у медичний заклад, який проводить зазначений огляд.

В звязку з чим, посилання ОСОБА_2 на те, що працівниками ДПС не було дотримано порядку направлення його у медичний заклад для проведення огляду на стан спяніння є безпідставними.

Таким чином, доводи апелянта про необґрунтованість притягнення його до адміністративної відповідальності є недоречними.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_2 судом правильно враховані характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини справи.

Суд вірно прийшов до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_2 грубо порушив правила дорожнього руху, яке безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, тимчасово не працює.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування та зміни постанови суду немає, а тому апеляція ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 28 лютого 2014 року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1