Номер провадження: 33/784/2/14
Апеляційний суд Миколаївської області
Провадження № 33/784/310/2013 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Чернієнко С.А.
Суддя апеляційного суду
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 січня 2014 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.

за участю секретаря Рябеженко А.А.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянула справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2013 року, якою

ОСОБА_2, який народився 28 грудня 1988 року в м. Харкові, працює менеджером в ПП «Кондитер опт», мешкає в АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 грн.

За постановою судді, ОСОБА_2 26.09.2013 р. близько 22.20 год., рухаючись в м. Миколаєві по пр. Героїв Сталінграду, в районі парку Перемоги, керував транспортним засобом «ЗАЗ Сенс» реєстраційний номер НОМЕР_1. Зупинившись на вимогу працівників ДАЇ, ОСОБА_2 за допомогою алкотестеру «Драйгер» пройшов огляд на стан спяніння, за результатами якого, відповідно тесту № 1230, вміст алкоголю у видихуваному повітрі склав 0,27 проміле. Не погодившись з результатом тесту, ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та закрити провадження у справі.

Вказує, що постанову було винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що вказаною постановою його притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного спяніння.

Проте суд не прийняв до уваги того, що він не відмовлявся від проходження огляду на місці зупинки, відсутні докази того, що він висловив незгоду з результатами огляду. Відмітка в протоколі про те, що він не згоден, стосується самого протоколу, який складався за відсутності свідків, а не результатів огляду.

Він не повідомлявся судом належним чином про час та дату розгляду справи, що завадило йому привести свідків.

Також, вважає, що адміністративне провадження підлягає закриттю, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчився строк накладення стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного порушення за обставин, викладених у постанові суду, ґрунтується на доказах, досліджених і належним чином оцінених судом.

Згідно з п. 2.5. Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.08.2013 р., ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на вимогу працівників ДАІ відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі (а. с. 2).

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_2 на вимогу працівників ДАІ відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі (а. с. 3, 7).

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що обіймаючи посаду інспектора ДПС ДМ ММУ УМВС України в Миколаївській області склав протокол відносно ОСОБА_2 після отримання результатів продуття алкотестеру «Драйгер», останній висловив бажання пройти огляд в медичному закладі, оскільки був не згодний з результатами освідування, але на пропозиції працівників ДПС направитись на огляд, тривалий час залишався в автомобілі. Приблизно через 30 хвилин він (ОСОБА_5В.) разом з напарником був вимушений залучити ще двох осіб як свідків того, що ОСОБА_2 хоча і погодився пройти огляд в медичному закладі, але при цьому залишається на місці зупинки.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив пояснення ОСОБА_5, пояснив, що був свідком того, як чоловік продув алкотестер, був не згодний з результатами освідування, виразив бажання пройти огляд в медичному закладі, але коли він (ОСОБА_6А.) покидав місце зупинки, останній сидів в своєму автомобілі на пасажирському сидінні.

Отже дії ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.

Щодо доводів апелянта про його несвоєчасне сповіщення судом про час і дату розгляду справу, то вони є неспроможними оскільки в матеріалах справи є копія повідомлення, відповідно якого ОСОБА_2 належним чином інформований про час та дату слухання справи 21.11.2013 р. Повідомлення надіслано завчасно 13.11.2013 р. (а. с. 27).

Безпідставні і доводи апелянта про закінчення строку накладення адміністративного стягнення. Як вбачається із матеріалів справи, адміністративне правопорушення скоєно 25.08.2013 р., а постанова суду першої інстанції винесено 21.11.2013 р., тобто час накладення стягнення не перевищив передбачений законом строк - три місяці з дня вчинення адміністративного правопорушення.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на статті КАСУ є безпідставними, оскільки при розгляді адміністративної справи суд керується вимогами КУпАП.

Стягнення судом призначено з урахуванням обставин вчиненого та особи правопорушника та відповідає вимогам ст. 33 КУпАП. При накладенні стягнення судом враховано характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

З урахуванням викладеного, підстав для скасування постанови суду, як того просить апелянт, не вбачається, оскільки штраф не є найсуворішим видом санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 листопада 2013 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1