Справа № 487/8602/14-п 02.12.2014 02.12.2014 02.12.2014
Номер провадження: 33/784/316/14
Апеляційний суд Миколаївської області
Справа № 33/784/316/2014 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Сухаревич З.М.
Суддя апеляційного суду
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року м. Миколаїв

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.,

за участю секретаря Білика Є.І.,

особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

захисника ОСОБА_3,

розглянув апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2014 року, якою

ОСОБА_2, який народився 23 травня 1986 року в м. Миколаєві, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

За постановою судді, 11.08.2014 р. о 08.40 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем ОСОБА_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по вул. Веселинівська і в районі будинку № 55 зупинився на вимогу працівників ДАІ. Під час спілкування у ОСОБА_2 працівниками ДАЇ було виявлені ознаки алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). На місці зупинки, в присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_2 пройшов медичний огляд на стан спяніння за допомогою алкотестеру Драгер, показник якого склав 0,41‰. Керуючи транспортним засобом в стані алкогольного спяніння ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду змінити в частині накладеного стягнення на альтернативний вид стягнення у межах санкції статті, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП. Свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні визнає та щиро розкаюється у вчиненому.

Вважає, що суд, визначаючи вид стягнення, не послався на конкретні помякшуючі або обтяжуючі відповідальність обставини, у звязку з чим висновки суду про те, що позбавлення його права керування транспортним засобом є необхідною та достатньої мірою для його покарання, незрозумілі. Вважає, що судове рішення належним чином не мотивовано, оскільки дана міра стягнення фактично позбавляє його можливості годувати свою родину, в якій він є єдиним годувальником. Зазначає, що право керування транспортними засобами дає йому змогу працювати і годувати свою родину, виїжджати на будівельні обєкти, перевозячи будівельні матеріали в автомобілі, та здійснюючи на ньому певні сімейні обовязки, як перевізник.

Заслухавши пояснення особи притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 1 рік, суддя керувався положеннями ст. ст. 33, 34 КУпАП, врахувавши серед іншого характер вчиненого правопорушення, відомості про особу правопорушника.

Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 вважав домірним стягненням скоєному ним правопорушенню саме штраф.

Але, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 протягом 2009 2013 років притягався до адміністративної відповідальності шість разів (25.03.2009 р., 17.11.2009р., 13.07.2010 р., 03.03.2013 р., 24.08.2013 р., 31.08.2013 р.) з накладенням штрафів, але жоден з них не сплачений (а. с. 6).

Несплата ОСОБА_2 штрафів свідчать про недоцільність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Отже, постанова суду є законною та обґрунтованою, істотних порушень вимог матеріального та процесуального права судом першої інстанції не допущено, а тому підстав для скасування постанови судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2014 р., про що йдеться в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2014 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1