Справа № 643/6526/14-п
Провадження № 3/643/1723/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року Суддя Московського районного суду м. Харкова Єрмак Н.В., за участю прокурора Тищенко П.А. розглянувши матеріали, що надійшли від прокурора Московського району м.Харкова про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_1 Данііла, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, мешкає: АДРЕСА_1

за ст. 172-7 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Обіймаючи посаду лікаря хірурга КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 6» ОСОБА_1, допустила порушення етичного кодексу лікаря України, а також не повідомила про конфлікт інтересів, тобто вчинила дії, які містять ознаки складів адміністративних корупційних правопорушень, передбачених ст.14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», ст. 172-7 КУпАП.

Так, ОСОБА_1 прийнята на посаду лікаря хірурга КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 6», на підставі наказу № 19-к від 17.02.2004.

Відповідно до посадової інструкції лікаря хірурга КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 6» ОСОБА_1, з якими вона ознайомлена 03.01.2011, для виконання своїх функцій лікар-хірург зобовязаний: п.2.12 здійснювати контроль та керівництво роботою середнього медичного персоналу хірургічного кабінету; п.2.15 вести амбулаторні карти хворих, виписувати рецепти; п. 2.16 контролювати правильне ведення медичної документації медичною сестрою кабінету. Крім того, відповідно до п.7.2 посадової інструкції, лікарю хірургу підпорядкований середній та молодший персонал, який працює в хірургічному кабінеті. Отже, ОСОБА_1 здійснювала організаційно-розпорядчі функції.

Так, ст. 51 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» передбачено, що підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, за погодженням з Фондом.

Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 р. N 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 за N 1005/6196, затверджено Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян (надалі Інструкція), якою передбачено наступне:

п. 1.4.1. Право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров'я;

1.7. Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності;

1.9. Листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи;

2.2. При втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів;

8.3. За порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Крім того, листок непрацездатності, відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 036/о «Журнал реєстрації листків непрацездатності», яка затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України № 110 від 14.02.2012, повинен заповнюватися у відповідному порядку, вказаному в Інструкції. Так, відповідно до інструкції листок непрацездатності є офіційним документом, який повинен підписуватися та завірятися печаткою лікувально-профілактичного закладу. Таким чином, лікуючий лікар представляє та виступає від імені лікарні в якій він працює.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбачені пп.„2, п.2, ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Так, ОСОБА_1 вчинила корупційне правопорушення при наступних обставинах:

23.05.2013 до ОСОБА_1 звернувся її давній знайомий ОСОБА_2, який є її кумом, та попросив прийняти його дружину ОСОБА_3, в якої була травма ноги. Під час прийому ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_1, що в неї болить нога та ОСОБА_1 відкрила її лист непрацездатності.

Однак, в подальшому ОСОБА_1, на прохання ОСОБА_3, яка мотивувала це особистою необхідністю, безпідставно на прохання останньої відкривала та продовжувала її лікарняні листи з 03.06.2013 №357973; з 02.07.2013 №356550; з 29.07.2013 №363070; з 19.08.2013 №320540; з 18.09.2013 №316044.

Вказані лікарняні листи були, самостійно, необґрунтовано видані лікарем-хірургом ОСОБА_1 з порушенням п.1.9; п 2.2. наказу МОЗ України від 13.11.2001, «Інструкції про порядок видачі документів, підтверджуючих тимчасову непрацездатність громадян», що підтверджується висновками перевірки по поліклініці та особистими поясненнями ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_1 не забезпечила врегулювання конфлікту інтересів, та порушила Етичний кодекс лікаря України, який прийнято та підписано Всеукраїнським з'їздом лікарських організацій та X З'їздом Всеукраїнського лікарського товариства (ВУЛТ) в м. Євпаторії від 27 вересня 2009 року.

Так, відповідно до п. 2.5. Етичного кодексу лікаря України лікар ні в якому разі не повинен втрачати професійної незалежності. При прийнятті лікарем фахових рішень мотиви матеріальної та особистої вигоди, карєри, задоволення власних амбіцій не повинні переважати. А також, п.2.13.Кодексу передбачено, що лікар повинен бути чесним з пацієнтами та колегами, принциповим у своїй позиції щодо професійних недоліків інших лікарів, визнавати власні помилки, а також не допускати обману і шахрайства.

ОСОБА_1 в судовому засіданні винною себе визнала, розкаялась.

Таким чином, суд приходить до висновку що, ОСОБА_1 вчинила дії, які містять ознаки адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.14 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» ,ст. 172-7 КУпАП та накладає на неї адміністративне стягнення в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Також суд враховує матеріальний стан правопорушника, ОСОБА_1 не працює, є одинокою матірю, на утриманні має неповнолітню дитину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 283,284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Притягнути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень, які сплатити перерахувати на р/р 0007, одержувач УДКСУ у Московському районі м. Харкова, код одержувача 21081100, банк одержувача ГУДКСУ у Харківській області, , МФО 851011.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 36(тридцять шість) гривень 54 коп. в дохід держави, які перерахувати на р/р 0007, одержувач УДКСУ у Московському районі м. Харкова, код одержувача 37999607, банк одержувача ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011.

Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, потерпілим, а також може бути опротестована прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження (опротестування) цієї постанови.

Суддя Єрмак Н.В.