П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.2014 року суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Територіальної державної інспекції з питань праці у м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Йосипівка Київської області, громадянина України, працюючого директором ПП «Електромонтажсервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Харківським РУГУ МВС України у м. Києві, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

в с т а н о в и в:

23 грудня 2013 року о 15 год. 00 хв. встановлено, що на підприємстві ПП «Електромонтажсервіс» порушується законодавством про працю, а саме: порушення вимог п. 5 ст. 80 КЗпП України, встановлено випадки ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Так встановлено, що громадянин ОСОБА_2 працював у ПП «Електромонтажсервіс», в період з 03.02.2003 р. (наказ №5 від 03.02.2003) по 01.07.2013 року (наказ №2-к від 01.07.2013), проте адміністрацією товариства не надано жодного наказу щодо перебування ОСОБА_2 у щорічній відпустці за період його роботи у підприємстві. Порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх, що належать йому від підприємства в день звільнення н провадиться. Так, наказом №2-к від 01.07.2013 року звільнено з роботи ОСОБА_2, проте в Відомості на виплату грошей №ВЗП-000014 від 12.07.2013 року відсутній підпис про отримання заробітної плати ОСОБА_2 Порушення вимог ст. 83 КЗпП України при звільненні працівникові не нарахована компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. так, наказом №2-к від 01.07.2013 року звільнено з роботи ОСОБА_2, проте вказаному працівникові не була нарахована компенсація за весь період роботи у підприємстві".

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки , відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Як вбачається з даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №26-04-07/02 від 23.12.2013 року, вказаний протокол складено в присутності ОСОБА_1, після чого протоколи надано йому для ознайомлення та дачі письмових пояснень по суті, однак останній відмовився підписувати протоколі та надавати пояснення по суті, про що безпосередньо зазначено в протоколі.

Відповідно до ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки на день розгляду справи закінчились строки накладання адміністративного притягнення, передбачені ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що відповідно до п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тому справа підлягає закриттю, разом з тим, суд визнає ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення підтверджуються матеріалами адміністративної справи, а саме: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №26-04-07/02 від 23.12.2013 року, а також акті перевірки «Електромонтажсервіс» щодо додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №26-04/07. Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 38, п. 7 ст. 247, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, провадження по адміністративній справі закрити у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено подання прокурора до Апеляційного суду м. Києва, протягом 10 днів з дня винесення постанови, через Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я