Справа № 667/7842/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2014 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Котьо І.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від УДАІ УМВС України в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, індивідуальний ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, працюючої начальником ПКТ головним інженером публічного акціонерного товариства «Херсонгаз», зареєстрованої та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУАП, -

встановив :

11 вересня 2014 року о 07.00 годині ОСОБА_1 керуючі транспортним засобом MITSUBISHI CARISMA реєстраційний номер НОМЕР_2 по вул. Поповича в м. Херсоні не витримала безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого здійснила наїзд на транспортний засіб ГАЗ 31105 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2, який зупинився попереду, у звязку з чим вище вказані транспортні засоби одержали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 порушила пункти 12.1. і 13.1. Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи своєчасно сповіщалася належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. При цьому, ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та зазначила про те, що визнає свою вину у вчинені правопорушення та просила суд накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У звязку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та здобутими доказами, а саме протоколом серії АВ2 № 005422 про адміністративне правопорушення від 11 вересня 2014 року (а.с.1), схемою пригоди із схемою огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 11 вересня 2014 року (а.с.2), письмовим поясненням відібраним працівником міліції 11 вересня 2014 року у потерпілого ОСОБА_2 (а.с.3) та поясненнями самої ОСОБА_1, як тими що були відібрані у неї письмово працівником міліції 11 вересня 2014 року (а.с.3) так і тими що були дані нею в своїй письмовій заяві до суду від 29 вересня 2014 року (а.с.7). З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня її вини, майнового стану, визнаючи обставиною, що помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винного, не знаходячи обставин, що помякшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд не знаходить і вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімально передбаченому розмірі за дане правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23-24, 27, 33-35, 401, 124, 213, 221, 246, 251-252, 265, 268, 280, 283-284 КУАП, пунктами 24, 27-28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, суд

постановив :

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Посвідчення водія тимчасово вилучене у ОСОБА_1 повернути володільцеві, поклавши обовязок по виконанню постанови в даній частині на Державну автомобільну інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 36,54 грн.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або не неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора до Апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона, який виніс постанову.

Суддя: І. В. Котьо

Постанова набрала законної сили «____» _____________ 2014 року.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 307 КУАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Згідно вимог ч.3 ст. 299 КУАП та ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню відділом державної виконавчої служби після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 КУАП. У звязку з чим відповідно до вимог ст.ст. 303, 308 КУАП та ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, але не пізніше трьох місяців з дня її винесення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУАП; та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.