АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/502/14 Суддя районного суду: Блага І.С.
Справа № 646/7716/14-п Доповідач Цілюрик В.П.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 року м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Цілюрик В.П. за участю особи, у відношенні якої винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП в діях ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, -

встановив:

Вказаною постановою закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпаП у відношенні ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 951961 від 11.07.2014 року вбачається, що 11.07.2014 року під час відчинення двері автомобіля Хонда державний номер НОМЕР_1 по вул. Кірова 10, водій ОСОБА_1 не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоду іншим учасникам дорожнього руху, що спричинило зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та заподіяло матеріальну шкоду. Своїми діями порушив вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Приймаючи таке рішення суддя вважав, що докази вини ОСОБА_1 відсутні.

З таким рішення не погодився ОСОБА_2, який подав апеляційну скаргу, у уточнену у судовому засіданні і заявив клопотання про поновлення апеляційного строку, та просив постанову Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.07.2014 року по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 скасувати і прийняти нову постанову, визнавши ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З проводу пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначив, що адміністративну справу було розглянуто у його відсутності, так як у судове засідання належним чином він не викликався, копію постанови судді він отримав лише 19.08.2014 року тому вважає, що строк на апеляційне оскарження було пропущено з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що він був позбавлений давати суду пояснення, заявляти клопотання, у судове засідання не викликались для допиту у якості свідків співробітники ДАЇ, які складали протокол про адміністративне правопорушення.

Прийняте судом рішення позбавляє його, як потерпілого вирішувати питання про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди, і вважає, що вина ОСОБА_1 доведена наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_1, який заперечував проти задоволення скарги та вважав постанову районного суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Апеляційний суд вважає, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обгрнутованим, оскільки наведені ним причини цього строку поважні і вони доведені матеріалами справи. Тому апеляційний суд поновлює ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови від 29.07.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має зясувати, чи підлягає особа адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують її відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 251, 252 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішні переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Апеляційний суд розглядаючи апеляційну скаргу по суті вважає, що суд першої інстанції ці вимоги закону не виконав, належної оцінки доказам, які маються у справі він не дав, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Апеляційному суду ОСОБА_2 пояснив, що 11.07.2014 року о 13-20 він керував автомобілем Міцубісі і рухався по вул. Кірова з боку вул. Руставелі у м. Харкові зі швидкістю біля 30 км/год. Рухався він з лівої сторони свого напрямку руху біля центру проїзної частини, а права її сторона була зайнята автомобілями, які припаркувались. Він зосередив увагу на трамваї, який рухався йому на зустріч, і відвівши від нього погляд раптово для себе побачив на відстані десь 2 метри від переднього краю його автомобіля на проїзній частині, трохи праворуч, стоїть людина (ОСОБА_1Л.), яка відкриває водійські двері автомобіля Хонда, який був припаркований на проїзній частині дороги по напрямку його руху з права. ОСОБА_2 різко загальмував, здійснити маневр не зміг, оскільки по бокам його автомобіля знаходились автомобіль Хонда та трамвай, і правою стороною свого автомобіля врізався у двері автомобіля Хонда. Такі ж за змістом та по суті пояснення дав ОСОБА_2 і працівникам міліції (а.с. 3), де він зазначив, що «їхав прямо та водій автомобілю, який стояв біля бордюру напроти будинку по вул. Кірова, 10, відчинив двері автомобіля Хонда д.н. НОМЕР_3 та відбулося зіткнення».

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що 11.07.2014 року по вул. Кірова, 10 він припаркувавшись у дозволеному на те місце, з правої сторони узбіччя, подивившись в дзеркало заднього виду вийшов з машини, і вже стоячи біля задньої лівої двері та закриваючи її лівою рукою раптово побачив автомобіль, що рухався позаду нього на доволі великій швидкості. Тому він не встиг закрити двері свого автомобілю, як автомобіль МІЦУБІСІ в'їхав у торцеву частину передніх дверей його автомобіля.

Вважаючи недоведеним вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, суддя суду першої інстанції прийняв до уваги лише пояснення останнього, який зазначив, що 11.07.2014 року по вул. Кірова, 10 він припаркувавшись у дозволеному на те місце, з правої сторони узбіччя, подивившись в дзеркало заднього виду вийшов з машини, і вже стоячи біля задньої лівої двері та закриваючи її лівою рукою раптово побачив автомобіль, що рухався позаду нього на доволі великій швидкості. Тому він не встиг закрити двері свого автомобілю, як автомобіль МІЦУБІСІ в'їхав у торцеву частину передніх дверей його автомобіля.

Такі його свідчення протирічать його письмовим поясненням (а.с. 4), в яких зазначено, що він стояв біля свого автомобіля біля лівої передньої двері. Відкриваючи двері, щоб сісти в автомобіль, автомобіль МІЦУБІСІ, чіпляючи його дзеркалом врізався у ліву передню двері.

На це протиріччя суд першої інстанції уваги не звернув та належну правову оцінку не дав.

Суд першої інстанції, взявши до уваги лише пояснення ОСОБА_1, не мотивував причину, чому він відкинув як доказ пояснення ОСОБА_2, схему наслідків дорожньо-транспортної події (ДТП), зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії АБ2 951961 від 11.07.2014 року, які свідчать про невідповідність дій ОСОБА_1 п. 15.13 Правил дорожнього руху України (ПДР).

Крім того, відповідно до висновків експерта від 30.10.2014 року за № 826/14, з приводу поставленого питання чи є в діях ОСОБА_2 невідповідність вимогам ПДР, яка перебуває у причинному звязку із подією ДТП, якщо так, то які саме вимоги ПДР ним порушені та чи мав він технічну можливість уникнути зіткнення шляхом дотримання вимог ПДР і як саме, експерт зазначив, що свідчення ОСОБА_2 про механізм ДТП в частині характеру руху автомобіля Мітсубісі перед зіткненням та кінцевого розташування транспортних засобів є технічно спроможними.

Чи є в діях водія ОСОБА_1, відповідно до його пояснень, які він надав працівникам міліції невідповідність вимог ПДР, яка перебуває у причинному звязку з подією ДТП, якщо так, то які самк вимоги ПДР ним порушені, та чи мав він технічну можливість уникнути зіткнення шляхом дотримання вимог ПДР і як саме, експертом зроблено висновок, що свідчення ОСОБА_1 про механізм ДТП в частині руху автомобіля Мітсубісі перед зіткненням із швидкістю 60 км/год не узгоджуються з кінцевим розташуванням автомобіля і є технічно неспроможними.

Крім того, у висновках експерта зазначено, що згідно пояснень ОСОБА_2 у дорожній ситуації, що склалася, він не мав технічної можливості запобігти зіткненню транспортні засобів і в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають у звязку з ДТП.

Технічна можливість запобігання цієї події для водія автомобіля Хонда ОСОБА_1 визначалась виконанням ним вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У розглянутій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідності вимогам п. 15.13 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, перебувають у причинному звязку з ДТП.

Згідно свідчень ОСОБА_1Л, наданих у письмовому пояснення, відповісти на питання «Чи є в діях водія ОСОБА_2 невідповідність вимогам ПДР, яка перебуває у причинному звязку з подією ДТП» не виявляється можливим.

Технічна можливість запобігання цієї події для водія автомобіля Хонда ОСОБА_1 визначалась виконанням ним вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. У розглянутій дорожній ситуації в діях водія ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п. 15.13 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебувають в причинному звязку з ДТП.

Згідно свідчень ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні експерт зазначив, що відповісти на питання «Чи є в діях водія ОСОБА_2 невідповідність вимогам ПДР, яка перебуває у причинному звязку із подією ДТП», та «Чи є в діях водія ОСОБА_3, відповідно до його пояснень, які він надав працівникам міліції невідповідність вимог ПДР, яка перебуває у причинному звязку з подією ДТП» - експертним шляхом встановити не виявляється можливим.

Таким чином, оцінюючи вказані обставини в сукупності апеляційний суд приходить до висновку, що на підставі вище перелічених доказів, в діях ОСОБА_1 маються невідповідність вимогам п. 15.13 Правил дорожнього руху України, наслідком якої є завдання матеріальної шкоди у вигляді пошкодження автомобіля потерпілого ОСОБА_2 (зворотній бік схеми наслідків ДТП, а.с. 2).

Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову місцевого суду необхідно скасувати, як незаконну, та прийняти нову постанову.

Разом з тим, положеннями п. 7 ч. 1 ст. КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю якщо закінчились на момент розгляду справи строки передбачені ст. 38 цього Кодексу, а саме закінчення тримісячного терміну з моменту вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись п. 7 ч. 1 ст. 247 та ст. 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення,-

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови від 29.07.2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Червнозаводського районного суду м. Харкова від 29.07.014 року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_4