ПОСТАНОВА

іменем України

20.06.2014 року суддя Дніпровського районного суду міста Києва Савлук Т.В., розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Губаха Пермської області, громадянина України, працюючого директором в ТОВ «Барбос», ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, юридична адреса організації: АДРЕСА_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

в с т а н о в и в:

26 травня 2014 року при перевірці ТОВ «Барбос», встановлено факт несвоєчасного подання доручення до установи банку по сплаті податку на прибуток за 2013 рік, по строку сплати - 11.03.2014 року фактично сплачено - 30.04.2014 року, згідно акту камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток від №2619-15/26-53-15-02-19-38196445 від 13.05.2014 року, чим було порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VI (зі змінами і доповненнями), за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами внесеними Законом України від 24.09.2008 року), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки , відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За нормою ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, серед іншого, відомості про особу порушника. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка вчинила адміністративне правопорушення. При складанні протоколу порушникові роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Як вбачається з даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення №34 від 26 травня 2014 року, протокол складено в присутності ОСОБА_1, після чого протокол надано йому для ознайомлення та дачі письмових пояснень по суті, пояснення ОСОБА_1 викладено безпосередньої в даному протоколі.

Враховуючи викладене, оцінивши обставини щодо скоєння адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами адміністративної справи, а саме: даними, які містяться в протоколі №34 від 26 травня 2014 року, акті камеральної перевірки податкової звітності з податку на прибуток від №2619-15/26-53-15-02-19-38196445 від 13.05.2014 року. Обставин, які б спростовували дані, що містяться в матеріалах адміністративної справи, з урахуванням наявних у справі доказів, судом не встановлено.

При призначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_1, в межах санкції ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини в скоєнні правопорушення, майновий стан, вважає за можливе накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян на користь держави.

Відповідно до ст. 40-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою встановлено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

При вирішенні питання про накладення на особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення, суд присуджує стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54 копійки.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 40-1, 163-1, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 85 (вісімдесят п'ять) гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 36 (тридцять шість) гривні 54 копійки.

Строк пред'явлення постанови до виконання три місяці.

Постанова може бути оскаржена або на постанову може бути внесено протест прокурора до Апеляційного суду м. Києва протягом 10-ти днів з дня її винесення через Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я