АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 33/790/698/14 Доповідач: Курило О.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2014 року Апеляційний суд Харківської області у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ ОСОБА_1, при секретареві Коршун І.О., з участю правопорушника ОСОБА_2, з участю представника АЗС ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2014 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік та стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп. (а.с. 14).

Не погодився з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2014 2014 року змінити в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на штраф (а.с. 17).

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом не здійснено необхідне дослідження фактичних обставин ДТП, не вивчено та не враховано всі можливі докази та матеріали, а саме: записи камер відеоспостереження на АЗС та недопитані свідки ДТП.

Також ОСОБА_2 посилається на те, що перебуває у шлюбі та єдиним заробітком для його сімї є робота, яка повязана безпосередньо із керуванням транспортними засобами. Вказує, що втрата права керування транспортним засобом строком на один рік призведе до скрутного фінансового становища його родини.

Як встановив суд першої інстанції, з посиланням на протоколи про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 176811 від 11.10.2014 року та серії АВ2 № 17812 від 11.10.2014 року та інші докази, 06.10.2014 року приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «ВАЗ 210994-20» державний номер НОМЕР_1, по вул. Салтівське Шосе, в районі будинку № 147-А (АЗС) при початку руху не впевнився в безпеці, що привело до відриву пістолету заправочного терміналу, заподіявши матеріальну шкоду, до оформлення матеріалів ДТП залишив місце пригоди (а.с.1-2).

Суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 порушень вимог п. 10.1 та п. 2.10 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляційну скаргу, представника АЗС ОСОБА_3В, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та надані доповнення, допитавши свідка: ОСОБА_4, суд приходить до висновку про зміну постанови суду першої інстанції та заміну накладеного стягнення виходячи з наступного.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, повинен належним чином зясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має грунтуватися на обставинах, встановлених при розгляд справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

Однак як вбачається з матеріалів справи, суд не в повній мірі прийняв до уваги зазначені норми закону, визначаючи вид та розмір адміністративного стягнення.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що 06.10.2014 року приблизно о 19 год. 00 хв. на автомобілі НОМЕР_2 він знаходився на АЗС по вул. Салтівське Шосе, в районі будинку № 147-А. В цей час на АЗС знаходилися заправники, які заправляли інший автомобіль. Зазначив, що сам заплатив в касу гроші за бензин, після чого розмовляючи в цей час по телефону, сів в автомобіль, подивився у дзеркало, та впевнившись, що заправника поруч з автомобілем немає почав рухатися та коли почув звук удару зупинився.

Також ОСОБА_2 зазначив, що коли він вийшов з автомобіля то побачив, що пістолет для заправки бензину вилетів з баку його автомобіля та розбив горловину і ліхтар стоп сигналу. Потім підійшов заправник та сказав йому, що він винний в пошкодженні майна АЗС. Після години розмови, ОСОБА_2 поїхав з місця пригоди. Він вважає, що заправник (пістолетник), який знаходився на своєму робочому місці, не виконав свої функціональні обовязки та не звернув увагу водія на те, що пістолет знаходиться в баку автомобіля. Про те, що працівники АЗС викликали на місце пригоди працівників ДАІ йому також не було відомо.

Представник АЗС ОСОБА_3 та допитана в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4, яка була очевидцем ДТП пояснили, що 06.10.2014 року на АЗС по вул. Салтівське Шосе, в районі будинку № 147-А сталася ДТП за участю водія ОСОБА_2, який покинув місце пригоди. ОСОБА_4 зазначила, що коли ОСОБА_2 приїхав на АЗС він сам заправив свій автомобіль, та після того як розплатився в касі за надані послуги, розмовляючи по телефону почав рухатися. Коли почув звук удару він зупинився. Після розмови з заправниками, які підійшли до водія ОСОБА_2 після його зупинки, він поїхав з місця ДТП.

Так, суд першої інстанції, з огляду на матеріали справи, обгрунтовано дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

Разом з тим накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, як це постановив суд першої інстанції, не узгоджується з вимогами ст.33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Так, при накладенні штрафу необхідно врахувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Постанова суду не містить обґрунтування накладення найбільш суворого за видом адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 124 КУпАП.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не заперечує своєї вини у скоєнні ДТП, має роботу, яка повязана із керуванням транспортними засобами та є єдиним джерелом прибутку, а також відсутність в матеріалах справи обставин, передбачених ст.35 КУпАП, що обтяжують його відповідальність за адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що законним та обгрунтованим буде застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу.

Призначаючи ОСОБА_2 штраф, в порядку ч.2 ст.36 КУпАП, суд визначає його в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто за ст.124 КУпАП.

Керуючись ст.ст.33,35,36,294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ :

Постанову Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2014 року про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 винним за ст. ст. 122-4, 124 КУпАП із накладенням на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік із стягненням судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп. в частині накладення стягнення змінити.

Замінити накладене на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік - замінивши його на штраф у розмірі 425 грн.

В порядку ст.294 КУпАП оскарження даної постанови не передбачено.

Суддя апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_1