Справа № 487/1390/14-п 25.04.2014 25.04.2014 25.04.2014
Номер провадження: 33/784/105/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/105/14 Головуючий 1-ї інстанції Кузьменко В.В.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційної інстанції Пісной І.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 квітня 2014 р. м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді: Пісного І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Соснівка Львівської області, не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобами на строк 2 роки,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, о 00:30 год. 18.01.2014р. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Chevrolet» модель «Aveo» д.н. НОМЕР_1, рухався по вул. Володарського в районі вул. 9-ї Військової в м. Миколаєві з явними ознаками наркотичного сп'яніння (зіниця ока не реагувала на світло, поведінка не відповідала обстановці, млява мова), та відмовився від проходження медичного огляду для виявлення стану наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді змінити та пом'якшити призначене йому стягнення.

Посилається, на те, що під час складання протоколу, працівниками ДПС було відмовлено йому у проходженні медогляду на місці, а в наркодиспансері в нього відмовилися взяти зразок крові для аналізу. Здати аналіз сечі він не зміг, а працівники ДПС відмовлялися зачекати. Інші види біосередовища йому здати не пропонували. Під тиском працівників ДПС він підписав протокол про відмову від проходження медогляду. Зазначає, що о 2 год. 20 хв. 18.01.2014р. він пройшов медогляд в наркодиспансері і ознак сп'яніння виявлено не було.

Крім того, просив врахувати, що він офіційно не працює, єдиним джерелом отримання доходів є автомобіль, а йому необхідно утримувати дружину та двох малолітніх дітей.

Дослідивши матеріали справи, вважаю апеляцію ОСОБА_2 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. ), ОСОБА_2 відмовився від проходження медогляду в лікарні в присутності 2 свідків. Даний факт підтверджений також висновком щодо результатів медичного огляду № 166 від 18.01.2014р., в якому лікар ОСОБА_3 засвідчила факт відмови ОСОБА_2 від медичного огляду (а.с. 2); поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.с. 3) та ОСОБА_5 (а.с. 4), в присутності яких ОСОБА_2 в медичному закладі відмовився від медичного огляду; витягом з Журналу № 2 реєстрації медичних оглядів осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного та іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 17-18); актом медичного огляду № 166 від 18.01.2014р. (а.с. 19).

Доводи апелянта з приводу того, що в наркодиспансері він не зміг здати аналіз сечі, а інспектор ДПС не погодився зачекати, спростовуються даними з постанови судді, а саме поясненнями свідків ОСОБА_6 - інспектора ДПС, та ОСОБА_3 - лікаря-нарколога. Дані свідки підтвердили, що ОСОБА_2 було надано достатньо часу для здачі аналізу сечі, пропонувалося випити води, здійснити інші заходи, які б прискорили надання біоматеріалу, проте ОСОБА_2 відмовився від цих пропозицій. До того ж, з приводу посилань ОСОБА_2 на те, що йому не пропонувалося здати кров чи інший вид біосередовища, то з пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_2 відмовився навіть від первинних заходів - вимірювання тиску, температури тіла тощо, не йшов на контакт із лікарем.

А твердження ОСОБА_2 про те, що він підписав протокол під тиском працівників ДПС не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Так, ОСОБА_2 власноручно зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення, що не має претензій до працівників ДАІ (а.с. 1), а дані з таблиці результатів перевірки бази обліку адміністративних правопорушень (а.с. 5) свідчать про обізнаність ОСОБА_2 з порядом складення протоколів працівниками ДПС.

Відповідно до п. 2.12 розділу 2 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі - Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого

сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу

та швидкість реакції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Згідно з п. 3.7 розділу 3 згаданої Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу обов'язкове.

За таких обставин огляд на стан сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу, на чому наголошує ОСОБА_2 в своїй апеляції - неможливий, тому дії уповноваженої особи Державтоінспекції щодо пропонування пройти огляд в медичному закладі правильно визнані судом законними.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 самостійно поїхав до наркодиспансеру, де пройшов огляд без участі інспектора ДАІ (а.с. 11). Проте, відповідно до ст. 266 КУпАП та Інструкції, огляд на стан сп'яніння та складення висновку за результатами огляду здійснюється в закладах охорони здоров'я не пізніше 2-х годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, у присутності працівника міліції. Тому, відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд, проведений з порушенням вказаних вимог, вважається недійсним.

Стягнення призначене ОСОБА_2 в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з урахуванням обставин вчиненого та даних про особу правопорушника (не працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей) та не є максимальним, оскільки санкція даної статті передбачає також можливість адміністративного арешту особи. Судом першої інстанції вірно вирішено питання про вид адміністративного стягнення на виконання вимог ст.ст. 23, 33 КУпАП, тому апеляційний суд не вбачає підстав для пом'якшення призначеного ОСОБА_2 стягнення.

За таких обставин постанову судді слід залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_2 без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, особи, яку притягнуту до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2014 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.М. Пісной