АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/5287/13-п
Номер провадження 33/786/98/14
Категорія: ч.1 ст. 163-2 КУпАП
Головуючий у 1-й інстанції Тимчук Р. І.
Доповідач ап. інст. Куліш В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 рокум. Полтава
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Куліш В.М., з участю прокурора Слаути Ю.В., гр-нки ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу першого заступника прокурора прокуратури м. Полтави на постанову судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30 січня 2014 року стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 163-2 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою по справі про адміністративне правопорушення стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою АДРЕСА_1, заміжньої, маючої на утриманні 2 неповнолітніх дітей, директора ПП "Караван подорожей", юридична адреса АДРЕСА_1, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,

закрито провадження на підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП.

Як вбачається зі справи про адміністративне правопорушення, 26.12.2013 року за результатами перевірки своєчасності сплати податкового зобов'язання по єдиному податку стосовно ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого остання несвоєчасно сплатила податкове зобов'язання по єдиному податку за три квартали 2013 року в сумі 244,44 грн. з граничним терміном сплати 19.11.2013 року, чим порушила п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст163-2 КУпАП.

Закриваючи справу про адміністративне правопорушення суд першої інстанції прийшов до висновку, що в дія ОСОБА_3 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.163-2 КУпАП

На вказану постанову першим заступником прокурора прокуратури м. Полтави подано апеляційну скаргу, в якій той прохає поновити строк на апеляційне оскарження постанови, постанову скасувати та прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення та закрити провадження по справі у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Заслухавши міркування прокурора на підтримання поданої апеляції та заперечення на неї ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається, прокурор не приймав участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Про оскаржувану постанову у прокуратурі м. Полтави стало відомо лише 18.03.2014 року зі звернення ДПІ у м. Полтаві. У зв'язку із зазначеним, строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин, а відтак він підлягає поновленню.

Що стосується доводів прокурора про безпідставність закриття справи про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_3, то вони безпідставні. Так, судом першої інстанці встановлено та учасниками судового розгляду не оспорюється факт подання ОСОБА_3 завчасно, до закінчення граничного строку сплати податку - 08.11.2013 року, платіжного доручення про перерахування грошових коштів до відповідного бюджету в сумі 244,44 грн. із призначенням платежу "єдиний податок за 3-й квартал" на помилково вказаний нею розрахунковий рахунок № 0002.

Також визнано та не оспорюється факт звернення ОСОБА_3 27.11.2013 року, тобто, через 8 днів після спливу граничного строку, до ДПІ у м. Полтаві з листом, у якому вона прохала перерахувати помилково сплачені кошти з неправильно вказаного р/р № 0002 на правильний р/р № 002.

Зібрані докази у своїй сукупності не суперечать один одному, їм була надана належна оцінка суддею суду першої інстанції згідно вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП, і причин піддавати сумніву їх достовірністьне вбачається.

Диспозиція ч.1 ст. 163-2 КУпАП передбачає відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків та зборів (обов'язкових платежів). Тобто, за змістом приведеної вище норми вбачається, що платники податку несуть відповідальність лише за неподання або несвоєчасне подання платіжних доручень до сплати обовязкових платежів. У той же час законом не передбачено відповідальності за допущення помилки при оформленні платіжних доручень при сплаті податків.

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" убачається, що переказ коштів (далі - переказ) це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Ініціатором переказу у розумінні пункту 1.15 цієї ж статті Закону вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу.

Згідно з пунктом 22.4 статті 22 зазначеного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з моменту надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Аналіз сукупності неведених норм дає підстави для висновку про те, що виконання платником зобов'язання по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування сум податку, а не з моментом фактичного їх надходження на правильний розрахунковий рахунок, як на цьому наголошує у своїй апеляційній скарзі прокурор.

За таких обставин, коли суд першої інстанції встановивши, що платник податку ОСОБА_3 при своєчасному перерахуванні податку в визначеній сумі 224,44 грн. допустила помилку при написанні розрахункового рахунку, не мала умислу на несплату чи несвоєчасну сплату вказаного платежу, - прийшов до правильного висновку про відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Поновити заступнику прокурора прокуратури м. Полтави строк на оскарження постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 30.01.2014 року.

Апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури м. Полтави залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Полтави від 30.01.2014 року стосовно ОСОБА_3 залишити без змін.

Суддя судової палати

з розгляду кримінальних справ

Апеляційного суду

Полтавської област В.М. Куліш