НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28 травня 2014 року Справа № 322/330/14-п

(Провадження № 3/322/102/14)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Новомиколаївського відділення Вільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Запорізькій області 19.05.2014, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-2 КУпАП: директора КП «Новомиколаївська комунальна друкарня» ОСОБА_1, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

встановив:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 47 від 19.05.2014, актом про результати невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати суми грошового зобовязання № 56/15-02466719 від 16.05.2014 встановлено порушення ОСОБА_1, директором КП «Новомиколаївська комунальна друкарня», п. 57.1 ст. 57 розділу ІІ Податкового кодексу України, а саме платником несвоєчасно сплачено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість, визначену платником самостійно, а саме: термін нарахування 30.04.2014 у сумі 2786,00 грн. фактично перераховано 05.05.2014; термін нарахування 30.04.2014 у сумі 834,53 грн. фактично перераховано 08.05.2014.

Виходячи з наведеного, в протоколі зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.

На підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин, до нього додано вищезазначений акт перевірки № 56/15-02466719 від 16.05.2014.

ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення визнала наведені обставини та пояснила, що несвоєчасність сплати податків обумовлена відсутністю коштів на розрахунковому рахунку КП «Новомиколаївська комунальна друкарня».

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 163-2 КУпАП передбачено відповідальність за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум податків та зборів (обовязкових платежів).

Як вбачається з акту перевірки № 56/15-02466719 від 16.05.2014, податковою декларацією з ПДВ № НОМЕР_2 від 17.04.2014 КП «Новомиколаївська комунальна друкарня» було визначено податкове зобовязання в сумі 2786,00 грн., яке було сплачено 05.05.2014 на підставі платіжного доручення № 63 від 05.05.2014, та податкове зобовязання в сумі 834,53 грн., яке було сплачено 08.05.2014 на підставі платіжного доручення № 65 від 08.05.2014.

За висновком органу доходів і зборів, цими діями платник податків порушив вимоги п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України. Проте, повністю погодитись із таким висновком неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобовязання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації подаються за базовий звітний період, що дорівнює календарному місяцю протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Такі самі правила для подання податкової декларації з ПДВ та сплати визначеної в ній суми податкового зобовязання закріплені у ст. 203 Податкового кодексу України.

Органом доходів та зборів в акті перевірки зазначено, що граничним строком сплати узгодженого податкового зобовязання, визначеного у податковій декларації з ПДВ № НОМЕР_2 від 17.04.2014 КП «Новомиколаївська комунальна друкарня», є 30.04.2014.

Разом з цим, поза увагою контролюючого органу залишено той факт, що 20.04.2014 припадає на неділю, яка в цьому році збігається із неробочим днем, передбаченим ст. 73 КЗпП України, Пасхою (Великоднем).

Відповідно до ст. 67 КЗпП України загальним вихідним днем є неділя. У випадку, коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого. Згідно з п. 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.

Отже, відповідно до правил, передбачених у ст. 67 КЗпП України та пункті 49.20 ст. 49 Податкового кодексу України, останнім днем строку подання податкової декларації є 22.04.2014.

Податковий кодекс України визначає у статті 31 поняття строку сплати податку та збору, види цих строків, але не містить положень щодо їх обчислення.

За правилом п. 3.1 ст. 3 Податкового кодексу України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у звязку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України; чинних міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Правила співвідношення податкового законодавства з іншими законодавчими актами закріплені ст. 5 Податкового кодексу України, згідно з п. 5.3 якої, терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Таким чином, виходячи з наведених норм податкового законодавства, до визначення правил обчислення строків сплати податків, мають бути застосовані положення інших законів, зокрема ЦК України, що відповідає приписам ч. 2 ст. 1 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Крім цього, відповідно до ст. 5 Європейської конвенції про обчислення строків від 16 травня 1972 року, якщо dies ad quem (день, у який спливає строк) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Частиною другою ст. 10 ЦК України визначено, що правила чинних міжнародних договорі мають пріоритет над правилами, встановленими актами цивільного законодавства.

Передбачений ст.ст. 57, 203 Податкового кодексу України граничний строк сплати суми податкового зобовязання, за декларацією з ПДВ № НОМЕР_2 від 17.04.2014 починає перебіг з 23.04.2014 і триває до 02.05.2014 включно. Проте, оскільки 02.05.2014, відповідно до ст. 73 КЗпП України, є святковим днем, останній день строку переноситься на перший робочий день, а саме на 05.05.2014.

З огляду на викладене, висновки контролюючого органу про порушення строків сплати податку за платіжним дорученням № 63 від 05.05.2014 є помилковими.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу контролюючого органу на наступне.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, диспозиції статей КУпАП, зокрема і ст. 163-2 КУпАП, не підлягають розширеному тлумаченню.

Неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум податків та зборів тягне за собою адміністративну відповідальність, на відміну від несплати або несвоєчасної сплати податків та зборів, що тягне за собою фінансову відповідальність, передбачену податковим кодексом. Неподання (несвоєчасне подання) платіжного доручення і несплата (несвоєчасна сплата) податкового зобовязання не є тотожними поняттями.

Проте, з акту перевірки № 56/15-02466719 від 16.05.2014 та протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що контролюючим органом зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП, виходячи саме з факту несвоєчасної сплати податку.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом досліджено оригінал платіжного доручення № 63, яке датоване 30.04.2014, а не 05.05.2014, як зазначено в акті перевірки. До того ж, з відмітки банку на даному платіжному дорученні вбачається, що воно було одержано банком 30.04.2014, а виконано 05.05.2014.

Виходячи з наведеного в діях ОСОБА_1 при поданні платіжного доручення № 63 від 30.04.2014 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-2 КУпАП.

Щодо іншого порушення строку подання платіжних доручень на перерахування належних до сплати сум податків, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення, а саме платіжного доручення № 65 від 08.05.2014, таке порушення має місце.

Так, з дослідженого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення оригіналу зазначеного платіжного доручення встановлено, що платіжне доручення № 65 на суму 1305,00 грн., яке датовано 30.04.2014, а не 05.05.2014, як зазначено в акті перевірки, було отримано банком 08.05.2014 та виконано в цей же день.

Проте, висновки посадової особи органу доходів і зборів про кількість днів затримки подання платіжного доручення, зазначені в акті перевірки, є помилковими з тих же підстав, що зазначені вище. Оскільки, як було встановлено, останнім днем строку сплати податкового зобовязання є 05.05.2014, кількість днів затримки становить 3 дні.

Оцінивши перелічені докази у їх сукупності та дослідивши обставини даної справи, суддя дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, що полягає у несвоєчасному поданні платіжного доручення від № 65 від 30.04.2014 на перерахування належної до сплати суми ПДВ за декларацією з ПДВ № НОМЕР_2 від 17.04.2014.

При обранні розміру стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП, суддею враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та майновий стан, а також той факт, що за вчинення аналогічного правопорушення ОСОБА_1 протягом року вже оголошувалось усне зауваження.

Обставиною, що помякшує відповідальність ОСОБА_1, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 КУпАП, є її щире розкаяння. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

З огляду на викладене, з метою виховного впливу та запобігання вчиненню нових правопорушень, суддя визнає за необхідне застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

За правилом ст. 283 КУпАП, постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення становить 0,03 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, тобто 1218,00 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік»), що становить 1218*0,03 = 36,54 грн.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 40-1, 163-2, 221, 283-285, 294 КУпАП, суддя

постановив:

1. Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85,00 грн. (вісімдесят пять гривень), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 163-2 КУпАП.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень 54 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков