Провадження № 3/537/340/2014
Справа № 537/2174/14-п
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.05.2014 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, одружений, приватний підприємець, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за ст.41 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 працюючи приватним підприємцем порушив вимоги ст.. 24 КЗпП України, а саме з 01.04.2014 року прийняв на роботу ОСОБА_3 на посаду продавця, однак трудовий договір в письмовому виді украдений не був та в центрі зайнятості не зареєстрований, порушив вимоги ст.. 53 КЗпП України, а саме згідно табеля обліку використання робочого часу за січень та березень 2014 року, 6 січня напередодні святкового дня 7 січня (Різдво Христове) продавець ОСОБА_4 відпрацювала 8 годин, та 7 березня напередодні святкового дня 8 Березня (Міжнародний жіночий день) також відпрацювала 8 годин, робочий день на 1 годину не скорочено, порушив вимоги ст.. 65 КЗпП України, а саме не вів облік надурочних годин кожного працівника, порушив вимоги ст.. 30 Закону України «Про оплату праці», а саме відсутнє підтвердження про виконану роботу з 01.04.2014 року працівником ОСОБА_3, а саме: табеля обліку використання робочого часу, графіки роботи чи інше, порушив вимоги ст.. 72 КЗпП України, а саме відповідно до табелів обліку використання робочого часу за січень та березень 2014 року продавець ОСОБА_5 відпрацювала 7 січня (Різдво Христове) та 8 березня (Міжнародний жіночий день) по 2 години, оплату в подвійному розмірі не проведено, інший день відпочинку працівнику не надавався, порушив вимоги ст.. 74 КЗпП України, а саме відсутнє підтвердження про надання щорічної основної відпустки продавцю ОСОБА_6 в період 2013 - 2014 роки, порушив вимоги ст.. 106 КЗпП України, а саме в табелі обліку використання робочого часу за січень 2014 року продавцем ОСОБА_6 відпрацьовано 21 день по 8 годин (загальна кількість відпрацьованого часу становить 168 годин) та березень місяць відпрацьовано 20 днів по 8 годин (загальна кількість відпрацьованого часу становить 160 годин), норма тривалості робочого часу в січні 2014 року становить 167 годин та в березні місяці становить 159 годин., підтвердження про нарахування та виплату заробітної плати за роботу в надурочний час при перевірці не надано (відсутнє), порушив вимоги ст.. 107 КЗпП України, а саме згідно табелів обліку використання робочого часу працівник ОСОБА_5 7 січня (Різдво Христове) відпрацювала 2 години, та 8 березня (Міжнародний жіночий день) також відпрацювала 2 години, підтвердження, про нарахування та виплату заробітної плати в подвійному розмірі за роботу у святковий день при перевірці не надано (відсутнє), порушив вимоги ч.1,2 ст. 115 КЗпП України та ст.. 24 Закону України «Про оплату праці», а саме згідно відомості про виплату грошей від 05.04.14 року за № 3 проведено виплату заробітної плати за березень місяць працівникам на загальну суму 2333,23 грн., підтвердження про виплату заробітної плати 2 рази на місяць при перевірці не надано (відсутнє), порушив вимоги ч.1 ст. 94 КЗпП України та ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», а саме відповідно до розрахункової відомості за березень 2014 року продавцю ОСОБА_5 проведено нарахування заробітної плати за 40 відпрацьованих годин в розмірі 300,00 грн. (з розрахунку посадового окладу 1200,00 грн.), що є менше ніж за фактично відпрацьований час, порушив ч.1,2,4 ст.95 КЗпП України, ч.1,2 ст.3 Закону України «Про оплату праці», а саме продавцю ОСОБА_5 нарахування заробітної плати в березні 2014 року (300,00 грн.) проведено за фактично відпрацьований час (40 годин) із розрахунку посадового окладу 1200,00 грн., що менше розміру мінімальної заробітної плати, (відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" мінімальна заробітна плата з 01.01.14 р. становить 1218 грн., або 7,30 грн. за годину), підтвердження про донарахування заробітної плати до розміру мінімальної при перевірці не надано (відсутнє), порушив вимоги ч.3 ст..115 КЗпП України, а саме не нарахована та не виплачена заробітна плата за першу половину січня, лютого та березня місяців 2014 року, порушив вимоги ч.1 ст. 116 КЗпП України, а саме звільненому працівнику 29.03.14 року ОСОБА_7 (трудовий договір розірваний КрМРЦЗ 01.04.14 року) виплату в день звільнення не проведено, порушив вимоги ч.4 ст. 79 КЗпП України, а саме на підприємстві відсутній графік відпусток на 2014 рік, , порушив вимоги ч.1 ст. 117 КЗпП України, а саме звільненому працівнику 29.03.14 року ОСОБА_7 (трудовий договір розірваний КрМРЦЗ 01.04.14 р.) виплату проведено лише 05.04.14 року по відомості на виплату грошей за № 3 від 05.04.2014 року в сумі 998,03 грн., підтвердження про нарахування середнього заробітку за весь час затримки розрахункових коштів при перевірці не надано (відсутнє), порушив вимоги ст.. 83 КЗпП України, а саме продавцю ОСОБА_7 за період роботи з 04.02.14 року по 29.03.14 рік відпустка не надавалась (підтвердження не надано), також відсутнє підтвердження про нарахування та виплату компенсації за невикористану відпустку, порушив вимоги ст.. 96 КЗпП України, ч.3 ст.6 Закону України «Про оплату праці», а саме згідно розрахункової відомості за березень 2014 року заробітна плата продавцю ОСОБА_6 нарахована з розміру мінімальної заробітної плати - 1218,00 гри, тобто не дотримані міжкваліфікаційні співвідношення, тим самим ОСОБА_2 вчинив правопорушення передбачене ст. 41 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засідання вину у вчиненні встановленого правопорушення визнав.

Крім повного визнання ОСОБА_2 своєї вини, його вина у вчиненні правопорушення також повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 23.04.2014 року (а.с.1-3), актом перевірки №16-03-25/57 від 15.04.2014 року (а.с.3-11) та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Обираючи вид стягнення правопорушнику, суддя обставин, що помякшують чи обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не вбачає.

Враховуючи викладене, особу правопорушника, ступінь вини, необхідно застосувати відносно ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу для запобігання вчиненню нових правопорушень.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника стягується судовий збір у розмірі 0,03 % мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку, що з правопорушника необхідно стягнути на користь держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 41, 283 , 284 КУпАП , ст.4 Закону України Про судовий збір, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Визнати винним ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП і накласти стягнення у вигляді адміністративного штрафу в дохід держави в сумі 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави 36 грн. 54 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області на протязі 10 днів з моменту її винесення.

Суддя :