ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5365/14-п
Провадження № 3/210/1279/14
П О С Т А Н О В А

іменем України

"05" грудня 2014 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу В. Є. Сільченко, розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,

громадянка України, головний бухгалтер ПП «Фавор»,

мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Котляревського, 9/12,

раніше адміністративному стягненню не піддавалась,

в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

До Дзержинського районного суду з Криворізької південної ОДПІ надійшов протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпАП у відношенні головного бухгалтера ПП «Фавор» ОСОБА_2

Згідно протоколу, документальною позаплановою виїзною перевіркою підприємства встановлено безпідставне включення до податкового кредиту підприємством суму податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Лоллікат» у розмірі 164000грн; до складу податкових зобов'язань суму ПДВ у зв'язку з реалізацією товарів ВАТ «Південний ГЗК» у розмірі 190000 грн.

Станом на дату встановлення порушення підприємством не виправлено.

В судовому засіданні ОСОБА_2 показала, що протокол, на її думку, складено необґрунтовано.

Посадовими особами ДПІ при проведенні перевірки протиправно визнано певні господарські операції підприємства фіктивними. При цьому, у дійсності підприємство вказані операції здійснювало.

Надали суду письмові пояснення та копії документів, зокрема-актів документальних перевірок підприємства.

Просили провадження у справі закрити.

Представник органу, що склав протокол, показав, що нею проводилася позапланова виїзна документальна перевірка ПП «Фавор».

В ході перевірки нею було виявлено ознаки безтоварних операцій, вчинених підприємством з метою зниження податкового навантаження.

За вказаними порушеннями нею було складено протокол.

Просила накласти на ОСОБА_2 стягнення.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши документи та матеріали, що маються у справ, доходить до наступних висновків:

Як видно з матеріалів справи, за результатами проведеної перевірки Південною ОДПІ складено акт № 001606 від 23.09.2014 року (а.с. 2-4).

В матеріалах акту, зокрема, зазначені дані, які можуть свідчити про вчинення ПП «Фавор» фіктивних безтоварних операцій, спрямованих на протиправне зменшення податкового навантаження підприємства.

При цьому, особа, що склала даний акт (та у подальшому - протокол про адміністративне правопорушення), аналізуючи бухгалтерські та інші документи підприємства, робить висновок, яким фактично визнає певні правочини підприємства фіктивними, а укладені господарчі договори-такими, що укладені виключно з метою ухилення від сплати податків, безпідставного формування ПДВ, тощо.

На підставі викладеного, фактично кваліфікувавши досліджені правовідносини підприємства, як фіктивні, податковим органом встановлено порушення податкового законодавства та встановлено безпідставне включення до податкового кредиту підприємством суму податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Лоллікат» у розмірі 164000 грн; до складу податкових зобов'язань суму ПДВ у зв'язку з реалізацією товарів ВАТ «Південний ГЗК» у розмірі 190000 грн.

Суд не може погодитися з даною правовою позицією податкового органу, оскільки доходить до висновку, що вона не ґрунтується на вимогах закону.

Так, відповідно до ч.2 ст.234 ЦК України, фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Таким чином. зазначеною нормою права прямо визначається, що визнання будь-якого правочину недійсним може відбуватися виключно судом.

Згідно ч.3 ст.234 ЦК України, правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Таким чином, з аналізу вказаного припису норми права суд робить висновок про те, що настання передбачених законом наслідків можливе виключно після встановлення недійсності правочину в судовому порядку.

Аналогічна позиція щодо обовязковості визнання правочину недійсним виключно судом викладена, зокрема, і у рішеннях Вищого адміністративного суду України ( рішення від 20.09.2012 року у справі К/9991/59991/11, тощо).

При цьому, суд не аналізує та не дає оцінку самим описаним в акту порушенням вимог податкового законодавства (у т.ч. з точки зору їх наявності чи відсутності), оскільки вказане питання не є предметом даного судового розгляду, т.я. може бути предметом іншого судового процесу з питань визнання вказаних у акті правочинів недійсними, що виходить за рамки розгляду протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у контексті даних правовідносин, виниклих між учасниками процесу та виходячи з даних обставин та матеріалів, для прийняття рішення про наявність складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_2 необхідна наявність преюдиційного судового рішення, а саме рішення іншого суду про визнання правочинів, які описані у акті перевірки № 001606 від 23.09.2014 року недійсними.

На підставі наведеного суд доходить до висновку, що матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено належним чином наявність у діях ОСОБА_2 об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, і, отже, наявність складу самого вказаного правопорушення.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, провадження у справі щодо ОСОБА_2 підлягає закриттю за відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 163-1, 247 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній справі про притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути опротестовано прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В. Є. Сільченко