пр. № 3/336/1342/2014
№ 336/5068/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 ч.1 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Таллін Естонії, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, працює головним бухгалтером АТ «Мотор Січ»,-

ВСТАНОВИВ:

СДПІ по роботі з ВПП м. Запоріжжя складений протокол про адміністративне правопорушення щодо головного бухгалтера АТ «Мотор Січ» ОСОБА_1 за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, згідно з яким при перевірці підприємства виявлено порушення встановленого порядку ведення податкового обліку, в результаті чого було завищено залишок від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного періоду за березень 2014 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказав, що ОСОБА_1 вину у скоєнні правопорушення не визнає, оскільки не згоден з позицією працівників податкової служби та висновками акту перевірки, у зв'язку з чим подано адміністративний позов, який на цей час не розглянуто.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено таке.

30.04.2014 року державним інспектором за результатами документальної позапланової перевірки складено акт, відповідно до якого виявлені порушення порядку ведення податкового обліку.

05.05.2014 року посадовими особами підприємства подані заперечення до акту перевірки, а 08.07.2014 року підприємство звернулось з адміністративним позовом.

Відповідно до п. 56.4 ст. 56 ПК України під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. П. 56.15 ст. 56 ПК України зазначає, що протягом строку від дня подачі до контролюючого органу скарги до дня закінчення процедури адміністративного оскарження податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Стаття 9 КУпАП дає визначення адміністративного правопорушення як протиправної винної дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків (ст. 14 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Зважаючи на надані представником особи пояснення, приймаючи до уваги, що на час розгляду справи судом процедура адміністративного оскарження не закінчена, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП не підтверджена, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч 1 КУпАП, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк