АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5386/14-п
Номер провадження 33/786/238/14
Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В.
Доповідач ап. інст. Лісіченко Л. М.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2014 року м. Полтава
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Лісіченко Л.М., з участю скаржника ОСОБА_2, його захисника - адвоката Тимохіної Л.С., особи, інтересів якої стосується справа - ОСОБА_4, розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 02 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець, житель АДРЕСА_1, не працюючий,

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.154 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 85 грн. на користь держави з конфіскацією тварини.

За постановою суду, 12.08.2014 року працівниками Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області було встановлено, що гр. ОСОБА_2, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.154 КУпАП (постанова адмінкомісії ВК Київської районної у м. Полтаві ради від 07.07.2014 року) повторно протягом року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 допустив порушення правил утримання та вигулу собак, що виразилося у вигулі собаки у громадському місці без свідка та намордника. Своїми діями гр. ОСОБА_2 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.154 КУпАП.

Врахувавши характер правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в сумі 85 грн. з конфіскацією тварини.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову щодо нього скасувати в зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення та в постанові судді відсутні посилання на порушення ним конкретних правил тримання собак, як безумовного елементу складу правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП.

Заслухавши доводи скаржника - ОСОБА_2 та його захисника- адвоката Тимохіної Л.С., які апеляційну скаргу підтримали з підстав, у ній наведених, заперечення проти апеляційної скарги ОСОБА_4, допитавши свідка, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення вважаю, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених у постанові обставин підтверджується поясненнями ОСОБА_4 (а.с.5), яка вказала, що ОСОБА_2 вигулює собаку у дворі будинку та поруч з ним без ошийника та намордника; рапортом ДІМа ОСОБА_6 (а.с.6), в якому зазначено, що ОСОБА_2 протягом липня місяця 2014 року вигулював собаку без повідка та намордника у дворі будинку та прилеглої до нього території, чим порушив правила вигулу собак; протоколом про адміністративне правопорушення від 12.08.2014 року з якого вбачається, що протягом липня місяця ОСОБА_2 вигулював собаку у дворі будинку по АДРЕСА_1 без ошийника та намордника, чим порушив правила вигулу собак.

В своїх письмових поясненнях та у судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_2 факт вигулу собаки без намордника не визнав, вказував, що з заявницею - сусідкою у нього склалися неприязні відносини з інших підстав.

Дане твердження обґрунтовано не взято суддею до уваги, оскільки спростовується наведеними вище доказами, які є об'єктивними та узгоджуються між собою.

Також, в ході розгляду в апеляційній інстанції його скарги ОСОБА_2 стверджував, що постанова про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.154 КУпАП скасована як безпідставна, однак згідно копії рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтава ради від 12.08.2014 року постанову адмінкомісії від 21.07.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної від повільності за ч.1 ст.154 КУпАП залишено без зміни, а скаргу без задоволення.

Крім цього, допитаний в ході апеляційного розгляду ОСОБА_6 пояснив, що виїжджав за викликом ОСОБА_4, яка розповідала йому про вигул собаки без повідка та намордника ОСОБА_2

Виходячи з викладеного висновок судді щодо доведеності винуватості ОСОБА_2 є обґрунтованим, а його дії за ч. 2 ст. 154 КУпАП кваліфіковані правильно.

Разом з тим, призначення ОСОБА_2 додаткового стягнення у виді конфіскації тварини не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. Конфісковано може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, якщо інше не передбачено законами України.

Достовірних даних про те, що собака, яку вигулював ОСОБА_2 знаходиться у його власності по справі не встановлено.

Такими даними може бути ветеринарний паспорт або свідоцтво про реєстрацію собаки.

Однак, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 пояснював, що не реєстрував собаку у встановленому законом порядку, оскільки собака безпородний і знайшов він його цуценям, а під час лікування собаки у ветеринарній клініці йому видали лише довідку щодо захворювання собаки.

Оскільки, конфіскований може бути лише предмет, який є у приватній власності порушника, то за відсутності даних про належність собаки, який вигулювався з порушенням установлених правил, саме ОСОБА_2 виключають можливість застосування конфіскації.

Виходячи з викладеного постанова судді підлягає зміні, а апеляція ОСОБА_2 частковому задоволенню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного суду Полтавської області від 02 вересня 2014 року щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст. 154 КУпАП змінити, виключити застосування щодо нього додаткового стягнення конфіскації тварини.

В інший частині постанову судді залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Л.М. Лісіченко