Номер провадження 3/754/1142/14
Справа №754/3744/14-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2014 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва ЛІСОВСЬКА О.В., розглянувши клопотання першого заступника прокурора Деснянського району м. Києва Перепелиці Д.Д. про звільнення від адміністративної відповідальності, долучене до матеріалу про адміністративне правопорушення, та матеріали, що надійшли з Відділу ДАІ Деснянського району м. Києва, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

зареєстрованого у АДРЕСА_1

за ст. 122-2 Кодексу про адміністративні правопорушення України, -

ВСТАНОВИВ:

Відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення про те, що він 29.12.2013 року о 14 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем Чері-Тіго дн НОМЕР_1 по вул. Богатирській, 32 у м. Києві, не виконав вимогу працівника міліції про зупинку, що була подана за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 122-2 КпАП України.

31.01.2014 року даний матеріал було повернуто до Відділу ДАІ Деснянського району м. Києва для до оформлення, згідно постанови судді від 31.01.2014 року, у зв"язку з порушенням норм Кодексу про адміністративні правопорушення України при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2

06.03.2014 року матеріали справи відносно ОСОБА_2 повернуто до суду з долученим до матеріалів клопотанням першого заступника прокурора Деснянського району м. Києва Перепелиці Д.Д. про звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КпАП України, але при цьому постанова судді від 31.01.2014 року виконана не була, порушення, допущені при складанні протоколу відносно ОСОБА_2, усунуті не були.

Перший заступник прокурора Перепелиця Д.Д. у клопотанні посилається на вимоги ст. 4 Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України", відповідно до якої особи, які були учасниками масовий акцій протесту, підлягають звільненню від адміністративної відповідальності за будь-які адміністративні правопорушення за умови, що ці правопорушення пов"язані з масовими акціями протесту, у порядку, визначеному цим Кодексом.

Але при цьому слід зазначити, що при розгляді даної справи (до направлення її на додаткову перевірку) ОСОБА_2 в суді пояснив, що він 29.12.2013 року, дійсно, їхав по вул. Богатирській, 32 у м. Києві на автомобілі Чері-Тіго. Їхав він у напрямку с. Ясногородка Вишгородського району Київської області. Проїхавши пост ДАІ, він побачив велике скупчення людей та машин, у зв"язку з чим тривалий час простояв у заторі. За весь час руху по вул. Богатирській працівники ДАІ його не зупиняли, жодних сигналів про зупинку не подавали. Вважає, що протокол відносно нього складений неправомірно. При цьому також зазначив, що він їхав до с. Ясногородка для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї дружини.

Як вбачається з письмових матеріалів справи та вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не зупинився на вимогу працівника ДАІ, подану за допомогою жезлу та свистка, чим скоїв правопорушення.

Також згідно рапорту працівника ДАІ ОСОБА_2 не зупинився на його вимогу про зупинку, продовжив рух у складі колони, у зв"язку з чим інформація про вчинення ним правопорушення була передана до чергової частини полку ДПС для подальшого орієнтування нарядів.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При складанні протоколу та прийнятті постанови повинно бути зясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, винність ОСОБА_2 у скоєному правопорушенні, крім наявних протоколу та рапорту, не підтверджується жодними належними доказами.

Наявні у протоколі про адміністративне правопорушення дані про свідків та їх підписи жодним чином не підтверджують обставини скоєння ОСОБА_2 правопорушення, а лише свідчать про те, що останній відмовився підписувати протокол про адміністративне правопорушення. Але слід також зазначити, що жодних даних про те, що ОСОБА_2 був присутній при складанні протоколу, а також про те, що даний протокол йому надавався для ознайомлення, у суду немає.

Відповідно до вимог ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням вимог ст. 251 КпАП України суддя приходить до висновку, що доказі, наявні в матеріалах справи, є неналежними та такими, що не доводять вину ОСОБА_2 у скоєному ним правопорушенні, передбаченому ст. 122-2 КпАП України.

Дослідивши письмові матеріали справи, враховуючи те, що докази, передбачені ст.. 251 КпАП України на підтвердження скоєння ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого ст.. 122-2 КпАП України, відсутні, суддя приходить до висновку, що провадженні по даній справі підлягає закриттю у зв"язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Також суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання першого заступника прокурора Перепелиці Д.Д., оскільки прокурором не наведено жодних доказів того, що ОСОБА_2 є суб"єктом Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України", сам ОСОБА_2 факт вчинення ним правопорушення категорично заперечував, а тому підстав для звільнення його від адміністративної відповідальності немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 247, 251, 280, 283, 284, 290, 291 КпАП України, Законом України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України", -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 122-2 КпАП України за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

У задоволенні клопотання першого заступника прокурора Деснянського району м. Києва Перепелиці Д.Д. про звільнення від адміністративної відповідальності ОСОБА_2 на підставі Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України" - відмовити.

На постанову протягом 10 днів з моменту винесення може бути подана апеляція або протест прокурора.

Суддя: