№ 703/2075/14-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Васильківська Т.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ч. 4 ст. 122 КУпАП, -

встановив:

ОСОБА_1 20 березня 2014 року близько 13 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Мазура в м. Сміла, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу в порушення вимог п.18.1 ПДР України не надав переваги в русі пішоходу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, створивши таким чином аварійну обстановку, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода, спричинивши йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії легких, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав зазначивши, що пішохід вибіг на перехід, тому він не встиг завчасно зреагувати, при цьому в скоєному розкаявся та запевнив суд, що подібного не повторить.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи вважаю, що в його діях є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме «Ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, що спричинило створення аварійної обстановки».

Крім визнання своєї вини, вина ОСОБА_1 у вчинені правопорушення підтверджується даними протоколу огляду місця ДТП, протоколу про адміністративне правопорушення, схемою пригоди, актом огляду транспортного засобу після ДТП, відповідно до якої механічні пошкодження на автомобілі відсутні, висновком судово-медичної експертизи № 679 від 9 квітня 2014 року, а також постановою про закриття кримінального провадження та письмовими поясненнями ОСОБА_1 і ОСОБА_3

Суд критично оцінює посилання ОСОБА_1 на те, що він не зміг зупинитись оскільки пішохід вискочив на перехрестя, як на доказ своєї невинуватості, оскільки такі його пояснення не узгоджуються із положеннями п.12.1 ПДР України, відповідно до яких водій, обираючи безпечну швидкість руху свого транспортного засобу повинен враховувати дорожню обстановку щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Призначаючи стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, а саме те, що ОСОБА_1 допустив грубе порушення ПДР та поставив під загрозу життя та здоровя малолітнього пішохода, і той в результаті отримав легкі тілесні ушкодження, а також особу порушника, який вину визнав, та у даному випадку вважаю, що для забезпечення перевиховання і стимулювання у нього поваги до правил співжиття а також запобігання вчиненню нових правопорушень можливе лише при застосуванні стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, а призначення будь-якого іншого, більш мякого стягнення, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 122 КУпАП в даному випадку буде недостатнім.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору складає 0,03 розміру мінімальної заробітної плати, а тому в порядку ст. 40-1 КУпАП судовий збір в зазначеному розмірі підлягає до стягнення із ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 124, 283, 284, КУпАП України, суддя, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 36,54 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції в 10 денний строк з дня її винесення та набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя: Т. В. Васильківська