Справа №468/615/14-п
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), зареєстрованого та проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ПП "Експрес",

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.163-1 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 інкримінується, що ним, як директором ПП "Експрес", було допущено заниження податку на додану вартість на суму 42759 грн., в тому числі у жовтні 2011 року на суму 19571 грн., у липні 2012 року на суму 23188 грн., за актом перевірки від 25.01.2014 року за №24/22-23042099 про результати позапланової виїзної перевірки ПП "Експрес" з питань взаємовідносин з платником податків-постачальником ПП "АРТКАТ" за жовтень 2011 року.

ОСОБА_1 при розгляді справи в суді не визнав свою вину в інкримінованому порушенні, пояснивши, що між ПП "Експрес" та ПП "АРТКАТ" було укладено реальну угоду поставки, на підставі якої ПП "Експрес" було придбано у ПП "АРТКАТ" матеріали (пічне паливо, бітум та мазут) для проведення господарської діяльності, за отримання яких були перераховані грошові кошти. Вказані продукція була поставлена до ПП "Експрес" 31.10.2011 року, та в подальшому була використана в процесі укладення асфальту та проведенні ремонту автомобільних доріг на території Баштанського району. Нараховані за результатами вказаної перевірки штрафні фінансові санкції ПП "Експрес" були оскаржені до вищестоящого податкового органу та до Миколаївського окружного адміністративного суду. На підставі пояснень та наданих ним письмових матеріалів ОСОБА_1 просив справу закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, свідчення ОСОБА_2, дослідивши матеріали, що знаходяться в справі (протокол про адміністративне правопорушення; витяг з акту перевірки від 25.01.2014 року №24/22-23042099; копію рахунку № 15 від 31.10.2011 року; копії накладних № 97 та № 98 від 31.10.2011 року; копії товарно-транспортних накладних від 31.10.2011 року за № 28/27 та № 28/29; копії податкових накладних № 18 та № 19 від 31.10.2011 року; копію платіжного доручення № 275 від 08.11.2011 року; копію платіжного доручення № 264 від 10.11.2011 року; копії виписок банків за листопад 2011 року; копію виробничих звітів по виробництву асфальтобетонної суміші за жовтень та грудень 2011 року по ПП «Експрес»; копії відомостей списання сировини та матеріалів за жовтень та грудень 2011 року; копію ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2013 року), суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого порушення, оскільки висновок особи, яка склала протокол, про наявність в діях ОСОБА_1 вказаного правопорушення, базується на припущеннях, не підтверджується сукупністю доказів, а, отже, не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття провадження у справі.

З тексту протоколу про адміністративне правопорушення слідує, що підставою його складення є відповідний акт перевірки від 25.01.2014 року №24/22-23042099. Згідно з даним актом - при проведенні перевірки інспектор ДПІ прийшов до висновку, що укладені ПП "АРТКАТ" та ПП "Експрес" правочини були укладені без мети реального настання правових наслідків та не мали товарного характеру - тому є такими, що вчиненні з метою штучного формування валових витрат та податкового кредиту.

При цьому, зміст протоколу, всупереч вимогам ст. 256 КУпАП, не містить конкретного викладу обставин, механізму та суті інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, а містить лише узагальнене посилання на заниження податку на додану вартість.

Комплекс даних обставин суперечить принципу юридичної визначеності та порушує право особи чітко та однозначно знати, в чому вона обвинувачується або яке суспільно-шкідливе діяння їй інкримінується.

Натомість при розгляді справи в суді з пояснень ОСОБА_1, свідчень ОСОБА_2 та матеріалів справи (копії рахунку № 15 від 31.10.2011 року; копій накладних № 97 та № 98 від 31.10.2011 року; копій товарно-транспортних накладних від 31.10.2011 року за № 28/27 та № 28/29; копій податкових накладних № 18 та № 19 від 31.10.2011 року; копії платіжного доручення № 275 від 08.11.2011 року; копії платіжного доручення № 264 від 10.11.2011 року; копій виписок банків за листопад 2011 року; копій виробничих звітів по виробництву асфальтобетонної суміші за жовтень та грудень 2011 року по ПП «Експрес»; копій відомостей списання сировини та матеріалів за жовтень та грудень 2011 року) встановлено, що ПП "Експрес" 15.11.2010 року уклало договір № 9 з ПП "АРТКАТ" про придбання нафтопродуктів та будівельних матеріалів, який було оформлено відповідними накладними, факт поставки до ПП "Експрес" вказаних матеріалів та використання їх в процесі діяльності підтверджується товарно-транспортними накладними та відомостями списання сировини та матеріалів, що є підтвердженням того, що укладена між ПП "Експрес" та ПП "АРТКАТ" угода є реальною, спрямованою на настання реальних правових наслідків.

До того, ж вказані вище висновки про відсутність мети на настання реальних правових наслідків правочину (про вчинення фіктивного правочину) є такими, що виходять за межі компетенції інспектора, який склав протокол про адміністративне правопорушення.

Ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину (яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов'язків).

Відповідно до ч.1-2 ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Такий правочин визнається недійсним судом.

Крім того, відповідно до ст. 207 ГК України недійсність господарського зобов'язання також має встановлюватись судом.

Аналіз процитованих вище норм однозначно вказує на наступне - якщо наявні обґрунтовані підстави вважати, що укладений між сторонами правочин має ознаки фіктивності (тобто правочин не спрямований на настання реальних правових наслідків), оскільки не має правового спрямування, то такий правочин є дійсним поки судом у встановленому законом порядку не буде встановлено протилежне. При цьому, ДПІ не надано жодних судових рішень про визнання укладених ПП "Експрес" та ПП "АРТКАТ" правочинів недійсними через їх фіктивність, тому дані правочини жодним чином не можуть бути доказом вини ОСОБА_1 в порушенні законодавства про податковий облік та не можуть бути доказом порушення ОСОБА_1 положень ст. 163-1 ч.1 КУпАП, оскільки прямо та безпосередньо ведення ПП "Експрес" податкового обліку не стосуються взагалі, а можуть мати лише опосередкований вплив на наявність податкової заборгованості у підприємства і лише за умови належного встановлення недійсності вказаних правочинів. У будь-якому разі, особа має нести відповідальність за власну винну (умисну чи необережну) протиправну поведінку та не може нести відповідальності за дії третіх осіб чи події, які від її волі не залежать.

Таким чином, при розгляді справи в суді не встановлено фактичних даних на підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, а висновки особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, ґрунтуються на припущеннях та є суб'єктивною думкою. Надані на розгляд судді неповні матеріали про адміністративне правопорушення матеріали не спростовують встановлених вище судом обставин.

Відповідно до конституційного принципу, закріпленого в ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, складений щодо ОСОБА_1 за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності в зв'язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, оскільки висновок особи, яка склала протокол, не підтверджується сукупністю доказів, ґрунтується на припущеннях та суб'єктивній думці і не має об'єктивного підтвердження, спростовується комплексом досліджених доказів та встановлених обставин справи, а, отже, не відповідає вимозі його достатності, що є підставою для закриття провадження в справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 252, 280, 283,291,294 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити, в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: