Справа № 490/1344/14-п 24.04.2014 25.04.2014 25.04.2014
Номер провадження: 33/784/92/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/92/14 Головуючий 1-ї інстанції: Тішко Д.А.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Суддя апеляційної інстанції: Семенчук О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Семенчука О.В.

при секретарі: Змунчіловій І.В.

за участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув справу за апеляцією захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, офіційно не працюючий, не одружений, має двох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2,

- притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 34 грн. 41 коп.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 14 грудня 2013 року о 11 годині 21 хвилині, керував автомобілем марки "Volkswagen Jetta", транзитний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Чекістів біля будинку № 30 в м. Запоріжжя, з явними ознаками наркотичного сп'яніння. Від проходження медичного огляду на стан сп'яніння, відповідно до встановленого порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі захисник просить постанову суду скасувати та закрити адміністративну справу за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Посилається на те, що ОСОБА_2 був тверезий та відмовився їхати до медичної установи для проходження медичного огляду у зв'язку з тим, що в автомобілі знаходилися малолітні діти.

Вказує, що огляд на стан сп'яніння було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства, оскільки ОСОБА_2 відмовили в проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу.

Зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були свідками відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду, оскільки були запрошенні працівниками ДАІ вже після розмови з ним.

Стверджує, що його доводи підтверджуються показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були присутні на місці зупинки.

Звертає увагу на те, що інспектор ДАІ на місці складання протоколу кваліфікував дії ОСОБА_2 за ст.130 КУпАП без визначення конкретної частини.

Вказує, що інспектор позбавив ОСОБА_2 можливості ознайомиться з матеріалами справи.

Ставить під сумнів законні дії інспектора ДАІ ОСОБА_8, оскільки його дії визнавалися судом неправомірними у інших адміністративних справах.

Зазначає, що судом безпідставно не було допитано свідка ОСОБА_7 та не досліджено відеоматеріали долучені до справи.

Вказує, що він не працює, не має доходу та один виховує двох малолітніх дітей.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З постанови вбачається, що суд визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, послався на протокол про адміністративне правопорушення АА2 №860767 від 14.12.2013 року, а також письмові пояснення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відмову ОСОБА_2 в їх присутності на вимогу працівників ДАІ пройти огляд на стан сп'яніння.

Як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і під час розгляду справи в апеляційному суді ОСОБА_2 пояснив, що він дійсно на місці зупинки відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він керував транспортним засобом не в стані сп'яніння і був тверезий не можуть бути прийняті до уваги, оскільки його притягнуто до відповідальності не за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, а за відмову пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп'яніння, що є порушенням вимог п.2.5 Правил Дорожнього руху України.

Таким чином, дослідивши всі наявні матеріали справи, суд дійшов правильного висновку, визнавши ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп'яніння.

Доводи апелянта про те, що огляд на стан сп'яніння було проведено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки ОСОБА_2 відмовили в проведенні огляду на місці зупинки транспортного засобу, є безпідставними.

Так, згідно п. 2.12 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України № 400/666 від 09.09.2009 року із змінами, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними у пункті 1.4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров'я.

Наведене вище свідчить про те, що працівниками ДАІ не було порушено порядок проведення огляду водія ОСОБА_2 на виявлення стану наркотичного сп'яніння, їх дії відповідають вимогам зазначеної вище Інструкції.

Твердження апелянта про те, що інспектор ДАІ позбавив ОСОБА_2 можливості ознайомиться з матеріалами справи, спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення, згідно якого ОСОБА_2 було роз'яснено права та обов'язки, ним надано пояснення по суті порушення, ознайомлено зі змістом протоколу та надано копію цього протоколу, що підтверджується особистим підписом правопорушника.

Посилання апелянта на те, що дії інспектора ДАІ ОСОБА_8 у інших адміністративних справах неодноразово визнавалися судом неправомірними, як на доказ невинуватості ОСОБА_2, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки не стосуються даної адміністративної справи.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 раніше працював в органів внутрішніх справ, на теперішній час офіційно не працює у зв'язку з вихованням двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_4, які проживають спільно з ним, позитивно характеризується, що підтверджується довідкою - характеристикою.

Даних про те що він керував автомобілем в стані сп'яніння не встановлено.

Крім того, як пояснив ОСОБА_2 14.12.2013 року він відмовився їхати до медичної установи для проходження медичного огляду за пропозицією працівника ДПС у зв'язку з тим, що в автомобілі на цей час знаходилися його малолітні діти, та він не міг їх залишити без нагляду.

Таким чином, хоча в діях ОСОБА_2 й містяться ознаки правопорушення, однак беручи до уваги характер та обставини адміністративного правопорушення, дані про особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, позитивно характеризується, апеляційний суд вважає можливим на підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за малозначністю правопорушення і обмежитись усним зауваженням.

За таких обставин постанова суду підлягає скасуванню, а справа закриттю на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2014 року відносно ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - скасувати.

На підставі ст.22, ч.2 ст.284 КУпАП провадження по справі закрити, звільнивши ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежившись оголошенням усного зауваження.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області О.В. Семенчук