Номер провадження № 33/785/992/13
Головуючий у першій інстанції Дєтков
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Олініченко В.В., в присутності сторін - водія ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, потерпілого водія ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши апеляцію ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 24.10.2013 р. та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Березівського районного суду Одеської області від 24.10.2013 р.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ст. 124 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 26.05.2013 р. о 10 годині 15 хвилин він на автодорозі «Одеса-Іллічівськ-Санжейка», керуючи автомобілем марки ВАЗ-2106, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності обраного маневру при повороті ліворуч та не надав перевагу руху автомобілю марки «Шевролет», який здійснював обгін по смузі зустрічного руху у попутному напрямку зліва від порушника. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження.

В апеляції ОСОБА_1, яка надійшла до районного суду 20.12.2013 р., міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови суду з посиланням на те, що після звернення до канцелярії його представника ОСОБА_2 ще 24.10.2013 р. із заявою про видачу копії постанови від 24.10.2013 р., він отримав її лише 19.12.2013 р. Апелянт також просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нову, якою закрити провадження по справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, стверджуючи, що суд виніс постанову з порушенням норм Конституції України, процесуального та матеріального права, оскільки при розгляді справи порушив вимоги ст.ст. 57, 60, 213 КУпАП, висновок експерта № 11/А-211 від 26.07.2013 р., на якому ґрунтується в цілому мотивувальна частина постанови суду, зроблений поверхнево та не відповідає обставинам справи. Також апелянт вважає, що саме водій ОСОБА_3 порушив положення п. 14.2 ПДР, не взявши до уваги сигнал про намір повороту (перестроювання) ліворуч та п. 14.6 ПДР - про заборону обгону на перехресті. Також ОСОБА_1 звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам закону та ситуаційній схемі ДТП, в ньому відсутні ініціали та підписи свідків.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши водія ОСОБА_1, який підтримав апеляцію та пояснив, що строк на подачу апеляції пропустив через те, що своєчасно не отримав копію постанови, правила дорожнього руху не порушував, повертаючи ліворуч розумів, що здійснює поворот на перехресті, крім того дотримався всіх вимог ПДР про здійснення повороту ліворуч: завчасно подав сигнал лівого повороту, переконався в тому, що автомобілі, які рухались позаду, як і він, знизили швидкість; коли закінчував виконувати поворот - відчув удар в задню ліву частину автомобіля; як з'ясувалось - це водій ОСОБА_3, який керував автомобілем «Шевролет», здійснював обгін на перехресті, порушуючи й інші правила руху - не звернув увагу на те, що його автомобіль подав сигнал лівого повороту; водія ОСОБА_3 та його представника, які заперечували проти апеляції та стверджували, що ОСОБА_3 ПДР не порушував, водій ОСОБА_1 не подавав сигнал лівого повороту, а два автомобілі, які дійсно рухались за ним, знизили швидкість, проте ОСОБА_3 вирішив, що вони це зробили через погану дорогу та вирішив їх обігнати, в місці повороту перехрестя не було, так як там дорожній знак про наявність перехрестя - не встановлено, вважаю, що апеляція підлягає задоволенню, постанова суду - скасуванню з винесенням нової постанови про закриття справи, виходячи з наступного.

Зважаючи на те, що в порушення вимог ст. 285 КУпАП копія постанови була видана апелянту тільки 19.12.2013 р., хоч заява про її видачу була подана в день винесення постанови - 24.10.2013 р., пропуск строку на подачу апеляції було допущено з поважної причини та він підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення, крім іншого, має містити опис обставин, встановлених при розгляді справи.

Проте як видно із постанови суду, ця обов'язкова вимога закону не виконана. Суддя не звернув увагу на те, що в протоколі фактично не вказано місце ДТП, в порушення вимог ст. 278 такий протокол не повернув органу ДАІ для належного оформлення, прийняв його до розгляду, в ході якого також не встановив місце ДТП, не дав оцінки представленим доказам - схемі ДТП, на якій фактично відображено, що вказана в протоколі подія відбулась на перехресті, не дав оцінки висновку автотехнічної експертизи та початковим поясненням водіїв, пояснення водія ОСОБА_1 в суді в постанові взагалі не виклав та оцінки його доводам не дав, не взяв до уваги, що на момент прийняття рішення закінчились строки накладення адміністративного стягнення - справу розглянув поверхово, грубо порушивши вимоги ст. 245, 251,252, 280, 283, 38, 241 п.1 КУпАП та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам закону та є необґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до пояснень обох водіїв - ОСОБА_1, який керував автомобілем ВАЗ 2106, д.н. НОМЕР_5, ОСОБА_3, який керував автомобілем «Шевролет Лачетті», д.н. НОМЕР_4, постанови слідчого СВ Овідіопольського РВ ГУ МВС України в Одеській області від 01.08.2013 р., протоколу огляду місця ДТП від 26.05 2013 р. та схеми до нього, які містяться у витребуваному апеляційним судом закритому кримінальному провадженні № 0001566, ДТП відбулось на автодорозі «Одеса-Іллічівськ-Санжейка», в районі повороту на « 17-ту лінію» СК «Ветеран».

Для з'ясування питання чи є « 17-та лінія» СК «Ветеран» дорогою в розумінні цього поняття відповідно до ПДР та чи відбулось ДТП на перехресті, судом зроблено відповідні запити, в тому числі в сільську раду, на території якої розташовано СК «Ветеран». Відповідно до наданої інформації головою Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району, в тому числі представленої схеми СОГ «Ветеран», « 17-та лінія» в СОГ наявна, проте, вона розташована з іншої сторони та напряму не сполучається з автодорогою «Одеса - Іллічівськ- Санжейка». На вказану автодорогу із СОГ «Ветеран» є тільки два виїзди з вулиці « 13-та лінія» та з вулиці «Лінія 15-та».

Таким чином орган досудового розслідування фактично не встановив конкретне місце ДТП, невірно вказавши, що воно мало місце на повороті з автодороги на « 17-ту лінію» СОГ «Ветеран», та це твердження не відповідає дійсності.

Крім того, орган досудового розслідування не встановив, чи було місце, на якому здійснював водій ОСОБА_1 поворот ліворуч та де відбулось ДТП - перехрестям.

В судовому засіданні апеляційного суду водій ОСОБА_3 стверджував, що це не було перехрестям, так як в районі СОГ «Ветеран» є багато заїздів на територію, які не є дорогами та не утворюють перехрестя, а водій ОСОБА_1 пояснив, що він перший раз їхав цією дорогою та не може пояснити, на яку вулицю повертав, він знав, що поворот необхідно здійснювати одразу за зупинкою для громадського транспорту (позначена і на схемі ДТП), яку він побачив завчасно на значній відстані, а слідчий, який виїхав на місце ДТП для з'ясування назви вулиці звернувся до прохожого, який сказав, що це « 17-та лінія». Тому і він в поясненні писав, що повертав на 17-ту лінію.

Виходячи з наведеного, в апеляційному суді не вдалося встановити конкретне місце ДТП та те, що воно мало місце на перехресті. Тому апеляційний суд виходить із встановленого, що дане ДТП мало місце на ділянці автодороги «Одеса-Іллічівськ-Санжейка» в районі СОГ «Ветеран» при виконанні водієм ОСОБА_1 повороту ліворуч для заїзду на територію вказаного садового товариства за зупинкою громадського транспорту.

Апеляційним судом встановлено, що на вказаній ділянці автодороги, яка має два напрямки руху, обидва водії рухались в попутному напрямку в сторону с. Санжейки: першим рухався водій ОСОБА_1, за ним рухалось ще два автомобілі, за якими рухався водій ОСОБА_3, що підтверджується поясненнями водія ОСОБА_1 та підтверджено поясненнями водія ОСОБА_3 про те, що дійсно за автомобілем під керуванням ОСОБА_1 рухалось ще два автомобілі, які в якийсь момент знизили швидкість, а він подумав що це із-за поганої дороги та вирішив обігнати всі три автомобілі, виїхав на зустрічну смугу руху та коли знаходився на відстані 15 метрів від автомобіля ОСОБА_1, той почав поворот ліворуч без подання сигналу повороту - відбулось зіткнення.

Як видно із початкових письмових пояснень водія ОСОБА_1, які він дав на місці ДТП ще 26.05.2013 р., виконуючи поворот ліворуч за зупинкою громадського транспорту, він завчасно включив світловий сигнал та при завершенні маневру відчув удар в задню ліву частину автомобіля, вийшовши з якого зі слів свідків, які були очевидцями ДТП, дізнався, що водій автомобіля «Шевролет Лачетті», який стояв спереду, здійснював обгін його автомобілю по зустрічній смузі та допустив зіткнення. Очевидцями були водій автомобіля «Мерседес», д.н. НОМЕР_3 та ще один водій, які залишили свої номери мобільних телефонів та які ОСОБА_5 вказав в поясненні. Факт наявності цих автомобілів, водії яких залишили свої номери телефонів, письмово підтвердив і свідок ОСОБА_6, який був пасажиром автомобілю ВАЗ. Факт наявності свідків не заперечував сам ОСОБА_3, який пояснив, що рухався в напрямку «Санжейки», в районі кооперативу «Ветеран» здійснював обгін кількох автомобілів, рухаючись зі швидкістю 60 км/час, в ході якого перший автомобіль «ВАЗ» почав виконувати маневр лівого повороту, не замітивши його автомобіль. Так як відстань до цього автомобіля була невелика, то він не зміг загальмувати, а тільки взяв трохи праворуч, через що удар прийшовся в задню ліву частину автомобіля «ВАЗ», який розвернуло і придавило до тина.

28.05.2013 р. - через два дні після перших пояснень, водій ОСОБА_3, даючи покази як свідок, вже стверджував, що коли він виконував маневр обгону і рухався по зустрічній смузі на відстані 0,5 м від переривчастої лінії дорожньої розмітки, то в момент, коли він знаходився на відстані 15 м від автомобіля ВАЗ, який рухався в попутному напрямку по своїй смузі руху на такій же відстані від дорожньої розмітки, то останній почав виконувати маневр повороту ліворуч на « 17-ту лінію» СК «Ветеран», рухаючись зі швидкістю 30 км/час. З моменту зміни напрямку руху цим автомобілем до моменту зіткнення пройшло 2 сек.

Слідчий не перевірив ці пояснення на місцевості шляхом проведення ВООП, не взяв до уваги пояснення ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_6 про наявність незацікавлених очевидців ДТП, не допитав цих свідків - очевидців і не з'ясував коли ОСОБА_1 включив сигнал лівого повороту та по якій причині вони знизили швидкість руху - тобто не встановив фактичні обставини і виходячи тільки із пояснень ОСОБА_3, який, як учасник ДТП, явно зацікавлений в результатах розслідування, призначив автотехнічну експертизу на предмет з'ясування причин ДТП. При цьому в постанові про призначення експертизи від 13.06.2013 р. (а.п. 28-29) слідчий пояснення ОСОБА_1 виклав неповно та спотворив їх, а саме не зазначив основний момент про те, коли цей водій включив сигнал лівого повороту - до того, як автомобілі, які рухались за ним, знизили швидкість руху - тобто завчасно, відповідно до ПДР.

Експерт ОСОБА_7 провів автотехнічну експертизу № 11/А-211 від 26.07.2013 р. фактично тільки на підставі постанови слідчого, виходячи з пояснень учасників ДТП, викладених в постанові, в тому числі спотворених слідчим пояснень ОСОБА_1, без вивчення матеріалів кримінального провадження, без урахування даних про те, коли водій ОСОБА_1 включив сигнал лівого повороту та прийшов до висновку, що з технічної точки зору на початкових фазах розвитку дорожньої ситуації дії водія автомобіля «ВАЗ-2106» регламентувались вимогами п.п. 10.1 та 10.4 ПДР, виконанням яких він мав технічну можливість запобігти зіткненню, а дії водія автомобіля «Шевролет» регламентувалися вимогами п. 14.2 та 14.6 ПДР і він не мав технічної можливості запобігти зіткненню. При цьому експерт приймав до уваги вихідні дані, надані слідчим про те, що водій транспортного засобу, що рухався попереду по тій самій смузі, не подав своєчасно сигналу про намір повороту ліворуч, і що автомобіль «ВАЗ» почав виконувати маневр лівого повороту, знаходячись на відстані 15 м від автомобіля «Шевролет», на що експерт послався при допиті в судовому засіданні апеляційного суду.

Проте з такими вихідними даними та таким висновком експерта погодитись не можна.

Як видно з наведеного вище, водій ОСОБА_1 26.05.2013 р. та 28.05.2013 р. в своїх поясненнях та свідченнях при допиті в якості свідка, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, свідчив, що він спочатку включив лівий поворот, потім переконався, що транспорт, який рухався позаду, знизив швидкість, а зустрічний транспорт відсутній, і тільки після цього приступив до виконання повороту ліворуч. При цьому вказав дані 2-х водіїв автомобілів, які рухались позаду нього та перед автомобілем ОСОБА_3

Водій ОСОБА_3 підтвердив в письмових поясненнях, що дійсно між автомобілем «ВАЗ» і його автомобілем рухались ще й інші автомобілі, а в апеляційному суді вказав, що він прийняв рішення про обгін, так як автомобілі, що рухались спереду, знизили швидкість.

Таким чином пояснення ОСОБА_3 про зниження швидкості автомобілями, відповідають поясненням ОСОБА_1, які є послідовними та на підставі чого суд пояснення останнього вважає достовірними, які нічим не спростовані, в тому числі матеріалами досудового розслідування.

Виходячи з наведеного вказаний вище висновок автотехнічної експертизи про порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1, що призвело до ДТП, не приймається до уваги як доказ, так як цей висновок не ґрунтується на дійсних обставинах та зроблений без урахування того, що водій ОСОБА_1 завчасно, відповідно до правил дорожнього руху, перед виконанням маневру повороту ліворуч подав сигнал лівого повороту, про що слідчий не зазначив в вихідних даних, викладених в постанові про призначення експертизи, а експерт з матеріалами провадження не знайомився, в яких ОСОБА_1 пояснював, що завчасно включив сигнал лівого повороту, після чого транспорт, що рухався позаду - призупинився.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а відповідно до п. 10.4 ПДР водій, що виконує поворот ліворуч, або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення - і попутним транспортним засобам.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вказані правила не порушував, рухався по автодорозі в крайньому лівому положенні (ОСОБА_3 пояснив, що автомобіль ОСОБА_1 рухався на відстані 0,5 м від лінії розмітки), завчасно подав сигнал лівого повороту, з урахуванням положень п. 10.4 ПДР переконався в безпечності свого маневру - відсутності зустрічного транспорту та того, що автомобілі, які рухались за ним, знизили швидкість.

Що стосується дій водія ОСОБА_3, то вони не відповідали вимогам п.14.2 (п.п.б) ПДР, відповідно до якого перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту ліворуч. Не дивлячись на те, що водій ОСОБА_1 завчасно подав сигнал лівого повороту (до початку обгону ОСОБА_3.), водій ОСОБА_3 приступив до виконання маневру обгону.

Що стосується доводів апеляції про порушення ОСОБА_3 п. 14.6 ПДР - здійснення обгону на перехресті, то в ході судового розгляду ця обставина достовірно встановлена не була виходячи з наведених вище обставин.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що в діях водія ОСОБА_1, який рухався відповідно до ПДР та не порушував їх, відсутній склад адміністративного правопорушення, в зв'язку з чим провадження по справі підлягає закриттю відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 247 п.1, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію ОСОБА_1 з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити, поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови Березівського районного суду Одеської області від 24.10.2013 р.

Скасувати постанову Березівського районного суду Одеської області від 24.10.2013 р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Винести нову постанову, якою провадження по справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.В.Олініченко