Справа №701/662/14-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2014 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. МАРЕНЮКА

при секретарі - В.І. ОКОЛІТІ

з участю прокурора - В.М. ЗАБОЛОТНЬОГО

розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з МВС України УБОЗ УМВС України в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, пенсіонера, за ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

Права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП роз'яснено,

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено в адміністративних матеріалах ОСОБА_1, перебуваючи на посаді голови Катеринопільської районної ради Черкаської області, посада якого відноситься до третьої категорії, пятого рангу посадової особи органу місцевого самоврядування, будучи відповідно до підпункту в п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України Про засади запобігання та протидії корупції суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, маючи повноваження, передбачені ст. 55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, а саме: скликати сесії ради, повідомляти депутатам і доводити до відома інформацію про питання, які передбачається внести на розгляд ради, вести засідання ради; забезпечувати підготовку сесій ради і питань, що вносяться на її розгляд, організовувати контроль за їх виконанням; є розпорядником коштів, передбачених на утримання ради та її виконавчого апарату та який в межах своїх повноважень видає розпорядження обов'язкові до виконання, з метою власного збагачення, порушив встановлену Законом вимогу щодо повідомлення про конфлікт інтересів.

Так протягом червня-листопада 2013 року голова Катеринопільської районної ради ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, статті 21 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів, наказу Мінпраці № 77 від 02.10.1996, Положення про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради, реалізуючи право, надане йому рішенням районної ради № 17-7/VІ від 25.12.2012, у зв'язку з економією фонду оплати праці, враховуючи особистий внесок кожного працівника в загальні результати роботи, видав ряд розпоряджень Про преміювання працівників районної ради за наслідками роботи: № 24-к від 19.06.2013, № 31-к від 23.08.2013, № 36-к від 23.09.2013, № 41-к від 23.10.2013, № 49-к від 22.11.2013, якими особисто визначив розміри конкретних премій для себе та інших працівників апарату Катеринопільського районної ради.

Вказаними розпорядженнями голова Катеринопільської районної ради ОСОБА_1 визначив наступні розміри власних премій: за червень, вересень, жовтень, листопад 2013 року в розмірі 70% а за серпень 2013р. 50% посадового окладу.

При прийнятті ОСОБА_1 рішень, пов'язаних із визначенням розмірів власних премій, виникала суперечність між особистими майновими інтересами останнього та його службовими повноваженнями, наявність якої могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення ОСОБА_1 дій під час виконання наданих йому службових повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, конфлікт інтересів - суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

У Законі України Про місцеве самоврядування в Україні ст. 1 абзаці 7, ст. 5 ч. 1, ст. 10 ч. 2, ст. 43 ч. 1 п. 1, ст. 55 ч. 1 зазначено, що голова районної ради є головою органу місцевого самоврядування, який обирається на пленарному засіданні районної ради шляхом таємного голосування з числа депутатів і який у своїй діяльності є підзвітним районній раді.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції та ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень голова районної ради зобов'язаний негайно доповісти про це відповідній раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів.

У пункті 1 ст. 15 Закону України Про правила етичної поведінки сказано, що особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, незважаючи на особисті інтереси, вживають вичерпних заходів щодо недопущення конфлікту інтересів, а також не допускають вчинення дій чи бездіяльності, що можуть спричинити виникнення конфлікту інтересів або створити враження його наявності.

Виходячи із загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління Державної служби України № 214 від 04 серпня 2010 року, п. 3.6 розділу III, який вказує, що у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця (рекомендовані посадовим особам органів місцевого самоврядування), який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, ради тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження цього органу. У разі якщо неучасть державного службовця, у якого виник конфлікт інтересів і який входить до складу колегіального органу, у прийнятті рішень цим органом призведе до втрати повноважень цим органом, участь такого державного службовця в прийнятті рішень має здійснюватись під контролем.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1, будучи належним чином ознайомленим із вимогами нормативно-правових актів, ні усно, ні письмово невідкладно не повідомив Катеринопільську районну раду про наявність конфлікту інтересів.

Факт неповідомлення сесії районної ради про наявність конфлікту інтересів підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 та листом Катеринопільської районної ради (а.с. 7, 48).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 5 ст. З Закону України Про засади запобігання і протидії корупції та п. IV Національної антикорупційної стратегії на 2011-2015 рр., схваленої Указом Президента України від 21.10.2011 р. № 1001/2011, одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявитися в підриві авторитету органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, то таке правопорушення не може бути визнане як малозначне.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник заперечували на наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного корупційного правопорушення та зіславшись на надані, та наявні в матеріалах справи, копії протоколів № 9 від 19.06.2013р., № 11 від 22.07.2013р., № 12 від 23.08.2013р., № 13 від 23.09.2013р., № 14 від 23.10.2013р., № 15 від 22.11.2013р., № 17 від 23.12.2013р. зборів трудового колективу Катеринопільської райради на яких розглядалось питання про преміювання працівників районної ради за наслідками роботи за червень грудень 2013р., просили провадження по справі закрити в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Прокурор вважає обґрунтованим притягнення ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності, протокол складено відповідно до вимог КУпАП, в діях ОСОБА_1, на його думку, вбачається склад адміністративного правопорушення, а тому просить визнати ОСОБА_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП та піддати адміністративному стягненню в межах санції статті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

За змістом ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ст. 172-7 КУпАП настає за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів. Згідно примітки до ст. 172-7 КУпАП та п. 1 ст. 1 Закону України від 07.04.2011 року "Про засади запобігання та протидії корупції" під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на обєктивність та упередженість прийняття рішень або на вчинення чи не вчинення певних службових дій.

Встановлено, що преміювання працівників Катеринопільської райради в 2013р. здійснювались на підставі розпоряджень голови райради відповідно до рішення райради від 25.12.2012р. № 17-7/VI, прийнятого згідно до ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування України", ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", Положення про преміювання працівників виконавчого апарату районної ради затвердженого рішенням райради № 2-4/VI від 29.12.2010р. та ряду інших нормативних документів.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" корупцією є використання особою, зазначеною в частині першій ст. 4 названого Закону, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки (пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка) пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій ст. 4 названого Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей.

Таким чином, за змістом зазначеної статті субєктивна сторона корупційного діяння характеризується тим, що воно вчинюється лише з корисливих спонукань. Особа, яка вчинила таке корупційне діяння, усвідомлює, що вона незаконно використовує свої службові повноваження та незаконно одержує у звязку з цим певні матеріальні блага.

Приймаючи розпорядження про преміювання працівників Катеринопільської райради ОСОБА_1 діяв в межах наданих йому повноважень. Також в судовому засіданні свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 показали, що питання про преміювання працівників апарату райради з червня 2013р. по грудень 2013р. розглядалось на зборах трудового колективу при голові та секретарі зборів та з фіксуванням прийнятих рішень відповідними протоколами. Збори проходили в демократичній атмосфері без будь якого тиску на рішення що приймались, розмір премій підлягав обговоренню членами трудового колективу. Іншого способу преміювання працівників апарату ради, в тому числі голови та його заступника, як не через прийняття розпорядження голови ради про преміювання працівників районної ради за наслідками роботи не має.

Доказів того, що ОСОБА_1, всупереч інтересам служби виявив будь-який інтерес чи зацікавленість при винесенні розпоряджень про преміювання працівників райради за наслідками роботи, суду не надано, свідками в судовому засіданні не вказано, як їх і не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення. Разом з тим, на доказ зворотного, ОСОБА_1 надав копії протоколів № 9 від 19.06.2013р., № 11 від 22.07.2013р., № 12 від 23.08.2013р., № 13 від 23.09.2013р., № 14 від 23.10.2013р., № 15 від 22.11.2013р., № 17 від 23.12.2013р. зборів трудового колективу Катеринопільської райради на яких розглядалось питання про преміювання працівників районної ради за наслідками роботи за червень грудень 2013р., які були погоджені профорганізатором профспілкової групи райради (а.с. 71-77). На жодних зборах трудового колективу Катеринопільської райради з червня по грудень 2013р. ОСОБА_1 не головував та не приймав участь як секретар зборів. Крім того пропозиції щодо визначення конкретного розміру премії працівникам, в тому числі і собі, на зборах трудового колективу райради надходили не тільки від ОСОБА_1, та в подальшому обговорювались членами трудового колективу.

Диспозиція ст. 172-7 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за конкретні діяння чи бездіяльність, які полягають у неповідомленні особою безпосереднього керівника у випадках передбачених законом про наявність конфлікту інтересів, яка чітко встановлює обєктивну та субєктивну сторони правопорушення.

Аналізуючи зміст ст. 55 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" суд зазначає, що Голова районної ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім визначених випадків. Голова ради працює у раді на постійній основі, не може мати інший представницький мандат, суміщати свою службову діяльність з іншою роботою (крім визначених випадків). У своїй діяльності голова ради є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування. Питання про звільнення голови ради може бути внесено на розгляд ради на вимогу не менш як третини депутатів від загального складу ради. Таким чином, голова районної ради жодним законом України або підзаконним нормативним актом не має безпосереднього керівника, так само як і інші голови рад відповідного рівня. Районна рада в значення: "безпосереднього керівника" для її голови, не входить бо є колегіальним органом, а не фізичною або посадовою особою. Підпорядкованість їй голови означає, що він відповідальний перед радою, але у розумінні поняття "безпосередній керівник" її по відношенню до голови вважати не можна.

Суд визнає доведеним той факт, що норма статті 12-1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" зобовязує голову районної ради у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень негайно доповісти про це відповідній раді та вжиті всіх необхідних заходів спрямованих на запобігання конфлікту інтересів, що не було зроблено ОСОБА_1, що в свою чергу підтверджено як матеріалами справи (а.с. 7, 48) так і показами самого ОСОБА_1 в судовому засіданні, однак диспозиція ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом про наявність конфлікту інтересів.

Суд загальної юрисдикції не вправі розширювати диспозицію статті по аналогії чи в інший спосіб для визначення поняття безпосереднього керівника, оскільки це потягне зміни у визначенні обєктивної та субєктивної сторони правопорушення, а відтак і зміну закону, що є неприпустимим.

Згідно ст. 62 Конституції України, яка є нормою прямої дії, усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Враховуючи зазначене суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-7 КУпАП і за змістом ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

На підставі викладеного керуючись ст.172-7, 247, 283, 284 КУпАП, Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 за ст. 172-7 КУпАП закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд протягом 10 днів з дня її проголошення.

СУДДЯ В.Л. МАРЕНЮК