АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/173/14 Суддя 1-ї ін-т. Малихін О.О.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КупАП
ПОСТАНОВА

іменем України

26 березня 2014 року

Суддя Апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Люботинського міського суду Харківської області від 25 лютого 2014 року про притягнення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Як вказав суд першої інстанції в оскарженій постанові ОСОБА_2, діючи в порушення вимог пп. 2.5., 2.9. ПДР України, 28 грудня 2013 року о 12-30 год. керував автомобілем Fiat Croma, державний номер НОМЕР_2, по вул. Польова в м, Харкові з ознаками алкогольного сп'яніння (червоні очі, нестійка хода) та в присутності двох свідків відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував обставини щодо наявності у нього під час керування автомобілем ознак алкогольного сп'яніння, на підтвердження чого надав суду довідку № 10469-Т/13 від 30 грудня 2013 року з Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи про відсутність спиртів в його крові. Відповідне обстеження в ХОБСМЕ він, ОСОБА_2, пройшов самостійно 28 грудня 2013 року о 14-00 год., одразу після складання протоколу. Але на місці зупинки на вимогу працівника ДАІ він відмовився від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп'яніння з тих причин, що був тверезий, поспішав на роботу, і був впевнений, що при проходженні огляду на вул. Шевченка, 26, медичними працівниками буде виданий неправдивий висновок про наявність у нього алкогольного сп'яніння.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність вини ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні, що підтверджується протоколом АБ2 № 118210 від 28 грудня 2013 року про адміністративне правопорушення, з викладеними в ньому поясненнями ОСОБА_2, в яких він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння, а також тим, що така відмова була зафіксована в присутності двох свідків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якими надані відповідні письмові пояснення.

Відповідності з Інструкцією про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України від 09 вересня 2009 року N 400/666, огляду на стан сп'яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції МВС є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння згідно з ознаками такого стану, зазначеними в п. 1.3 цієї інструкції, за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.

З наданої ОСОБА_2 довідки № 10469-Т/13 від 30 грудня 2013 року вбачається, що відібраних у нього біологічних зразків для лабораторних досліджень відбулось 28 грудня 2013 року о 14-00 год., тобто після складання протоколу щодо ухилення від огляду.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП - відмова особи, яка керує транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Суд при накладенні стягнення, керуючись ст.ст. 33-35 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, відомості про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом'якшують і обтяжують відповідальність, та вважає за можливе застосувати до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу, що буде достатнім для запобігання вчинення ним подібний правопорушень в майбутньому.

Одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягнув з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 36,54 грн.

На вищевказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову суду та закрити провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що дана постанова є незаконною.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, а постанова місцевого суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами

Так, в порушення вищевказаних вимог суд неповно дослідив всі обставини справи, а саме те, чи відмовлявся ОСОБА_2 пройти огляд саме у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з постанови суду, винність ОСОБА_2 підтверджується лише протоколом та поясненнями двох свідків, інших доказів, винуватості правопорушника в постанові суду не наведено.

Між тим, згідно до протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.1) вказано, що проведений огляд на сп'яніння за ознаками - почервоніння очей та нестійка хода.

В протоколі вказано що ОСОБА_2 в присутності двох свідків відмовився від медогляду в наркоцентрі що засвідчено двома підписами свідків.

Між тим, згідно до Наказу Міністра Внутрішніх справ України №33 від 1.03.2010 р. затверджений вичерпний перелік технічних засобів для проведення огляду водіїв з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Що стосується ознак сп'яніння то п.1.3 Інструкціїї МВС №400/666 від 9.09.2009 р.(спільний наказ МВС та МОЗ України) про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп'яніння то такі ознаки як «почервоніння очей та нестійка хода» відсутні.

Згідно до п.3 Постанови КМУ №1103 від 17 грудня 2008 р. огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння проводиться уповноваженою особою Державтоінспеції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Крім того, згідно п.7.6. та п.16.1.6 Наказу МВС від 27.03.2009 року працівники підрозділів ДПС мають право використовувати спеціальні технічні засоби ( у тому числі засоби тест-контролю), дозволені до застосування МОЗ і Держспоживстандартом на місці зупинки транспортного засобу для огляду водіїв, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп'яніння.

Крім того, в поясненнях свідків та протоколі взагалі не зазначено що ОСОБА_2 пропонувалось пройти огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом.

Таким чином, суд зробив невірний висновок, про те, що від проходження медичного освідоцтва у встановленому законном порядку відмовився так як, співробітник ДАІ по суті не провів це освідоцтво в порушення вищевказаних нормативних актів з спеціальними технічними засобами.

В апеляційній інстанції оглянуті медичні документи згідно яких у ОСОБА_2 язва шлунку.

Довідку з судово-медичної лабораторії суд сприймає критично оскільки вона не відповідає формі встановленій згідно Додатку 2 Інструкції №400/666 від 9.09.2009 р.(спільний наказ МВС та МОЗ України) Про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Між тим, відповідно до чинного законодавства України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.

При винесенні рішення по даній справі, суд першої інстанції не дотримався вимог Закону в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд передчасно зробив висновок про винність ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, внаслідок чого прийняв неправильне рішення по справі.

У даній справі була допущена неповнота, яка істотно вплинула на правильність прийняття рішення по справі.

Відповідно до ч.8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Люботинського міського суду Харківської області від 25 лютого 2014 року по справі про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.130 КУпАП у відношенні ОСОБА_2 - скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Харківської області Чопенко Я.В.