АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3601/14-п
Номер провадження 33/786/132/14
Категорія: ч.1 ст.163-1 КпАП
Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О. О.
Доповідач ап. інст. Костенко В. Г.
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2014 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області Костенко В.Г.,

з участю представника скаржника ОСОБА_2 - громадянина ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29 квітня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою щодо ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Аджаліка Кіровоградського району та області, мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, директора ТОВ «Бодекс-Україна»,

закрите провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КпАП України, в зв'язку з закінченням строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно постанови судді, 11 квітня 2014 року відносно ОСОБА_2 був складений адміністративний протокол за ведення податкового обліку з порушенням встановленого порядку, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за вересень 2013 року на суму 1231 грн., чим порушено вимоги п.200.1, п.200.4, п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України.

Закриваючи провадження у справі, суддя визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КпАП України, та послався на те, що строки, передбачені ст.38 КпАП України, закінчилися.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

При цьому наголошує, що у протоколі, який складений за результатом позапланової виїзної перевірки ТОВ «Бодекс-Україна», формулювання правопорушення не відображає його ознак та є незрозумілим, що позбавляє його можливості захищатися від обвинувачення і унеможливлює об'єктивний розгляд справи. Також вказує, що акт перевірки не набрав чинності. Крім того, зазначає, що ревізор-інспектор не мав права складати протокол про адміністративне правопорушення, оскільки на момент його складання закінчились строки, передбачені ст.38 КпАП України.

Вислухавши пояснення представника скаржника на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом ст.252, ст.280 КпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, що суддею не виконано.

Об'єктивною стороною правопорушень, передбачених ч.1 ст.163-1 КпАП України, є:

-відсутність податкового обліку;

-порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Перше правопорушення вчинюється у формі бездіяльності і полягає у нездійсненні передбачених законодавством заходів щодо ведення податкового обліку.

Друге правопорушення вчинюється у формі активних дій, які порушують встановлений законом порядок ведення податкового обліку або у формі бездіяльності шляхом неподання аудиторських висновків.

Згідно ст.256 КпАП України, в протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути вказана суть правопорушення.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_2 порушив п.200.1, п.200.4, п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість за вересень 2013 року на суму 1231 грн.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 ст.200 ПК України передбачено, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Протокол містить лише перелік пунктів Податкового кодексу, які на думку ревізора-інспектора порушені, але в ньому, всупереч ст.256 КпАП України, не відображено, які саме дії ОСОБА_2, як директора ТОВ «БОДЕКС-Україна», призвели до завищення суми бюджетного відшкодування, в чому виявились порушення встановленого порядку ведення податкового обліку.

Більше того, вказуючи про порушення п.200.6 ст.200 Податкового кодексу України ревізор-інспектор залишив поза увагою наступне.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень», який набрав чинності 1 січня 2014 року до п.200.6 ст.200 цього Кодексу були внесені відповідні зміни.

Зазначаючи в протоколі від 11 квітня 2014 року про порушення вказаного пункту статті Податкового кодексу, що призвело до завищення відшкодувань ПДВ за вересень 2013 року, ревізор-інспектор не вказав редакцію норми закону.

Долучені до протоколу податкові декларації з ПДВ, акт перевірки та інші документи не можуть замінити протокол про адміністративне правопорушення, який саме і є підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відсутність в протоколі викладеної належним чином суті адміністративного правопорушення унеможливлює зробити висновок про наявність чи відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Більше того, визнаючи ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушення, суддя, всупереч вимогам ст.283 КпАП України, взагалі не описав обставин, установлених при розгляді справи, а лише послався на наявність складеного щодо ОСОБА_2 протоколу.

Виходячи з викладеного, постанова судді підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області В.Г.Костенко