Номер провадження: 33/785/339/14
Номер справи місцевого суду: 520/3425/14-п
Головуючий у першій інстанції Чванкін С.А.
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2014 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Олініченко В.В., в присутності ОСОБА_2, розглянувши його апеляцію на постанову Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2014 р. та матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно нього, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2014 р.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на один рік за те, що 07.02.2014 р. о 17 годині 30 хвилин він, керуючи автомобілем марки «Шевролет», д.н. НОМЕР_1, по вул. Ільфа і Петрова в м. Одесі, на регульованому перехресті вул. Ільфа і Петрова та вул. Левітана, повертаючи ліворуч, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_3, який переходив проїзну частину, на яку він повертав, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4, чим порушив вимоги п. 16.2 Правил дорожнього руху.

В апеляції ОСОБА_2 просить скасувати зазначену постанову суду та на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП закрити провадження по справі в зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП, посилаючись на те, що суд не дослідив усі обставини по справі, не повідомив його належним чином про час та місце розгляду справи, тому він не мав змоги надати пояснення та інші докази по справі. Апелянт стверджує, що суд прийняв рішення лише на підставі пояснень ОСОБА_3, який після ДТП вимагав у нього 1000 доларів США, погрожуючи розправою, а свідка ОСОБА_5, який їхав зі ОСОБА_2 в автомобілі, суд не допитав. Крім того, ОСОБА_2 вказує на те, що суд обрав найтяжчу міру покарання для нього у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, не врахувавши його особу, ступінь провини та майновий стан, а тому позбавивши його такого права, суддя позбавив його засобів для існування оскільки він є фізичною особою-підприємцем та змушений на власному автомобілі обслуговувати торгові об'єкти.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи та вимоги апеляції та додатково заявив клопотання про закриття провадження по справі у зв'язку із закінченням строків накладення стягнення на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, допитавши свідка ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляційні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно з постанови суду, справа розглянута у відсутність ОСОБА_2, який про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, але про причини неявки суд не сповістив.

В матеріалах справи наявна телефонограма суду про сповіщення ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи (а.с.44), яка була передана тільки 14.04.2014 р. - за два дні до розгляду справи.

ОСОБА_2 заперечує факт отримання телефонограми та стверджує, що справа розглянута судом у його відсутність незаконно.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують факт отримання телефонограми, апеляційним судом для перевірки доводів апелянта про незаконність прийнятого рішення у відповідності з вимогами ч.6 ст.294 КУпАП досліджено всі необхідні докази для з'ясування обставин справи.

Сам ОСОБА_2 апеляційному суду пояснив, що він свою вину визнає тільки частково, так як пішохід несподівано вискочив на дорогу перед автомобілем, а він прийняв всі мири для недопущення наїзду - застосував екстрене гальмування, щоб запобігти контакту. При цьому не заперечував, що здійснював поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора на перехресті, яке надавало право пішоходам здійснювати перехід дороги. Стверджував, що в той момент, коли він приступив до виконання повороту, пішохід ще не переходив дорогу. Контактування автомобіля з пішоходом не було.

Аналогічні письмові пояснення ОСОБА_2 від 07.02.2014 р. наявні в матеріалах справи.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що він їхав зі ОСОБА_2 07.02.2014 р. в якості пасажира на передньому пасажирському сидінні. На перехресті вул. Ільфа і Петрова з вул. Левітана при виконанні повороту ліворуч на вул. Левітана в сторону вул. М. Жукова на зелений сигнал світлофору свідок побачив, як похилого віку пішохід, різко впав під їх автомобіль. Свідок бачив, як цей пішохід стояв на обочині, а потім різко побіг. При цьому всі інші пішоходи перейшли вулицю нормально. Піднявшись, дідусь ще з одним дідусем почав витягувати ОСОБА_7 з автомобіля, відмовився від допомоги та вимагав гроші.

Свідок підтвердив, як і сам ОСОБА_2, що перед зупинкою на світлофорі, вони обігнали автомобіль, який уже зупинився на червоне світло, та стали попереду нього. З яких причин вони так поступили - не пояснили, стверджували, що була така можливість.

Проте пояснення ОСОБА_2 та свідка про несподівані для водія дії пішохода, який кинувся під автомобіль, та відсутність контактування автомобіля з пішоходом спростовуються іншими доказами.

Так, відповідно до протоколу огляду транспортного засобу, а саме автомобіля під керуванням ОСОБА_2 від 07.02.2014 р. (а.с.16-19 з фото таблицями на а.с.20-21), в передній частині капоту виявлено пошкодження, що добре видно на фотознімках (а.с.20).

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що 07.02.2014 р. він знаходився на перехресті вул. Левітана та Ільфа і Петрова, так як йому необхідно було перейти на другу сторону вул. Левітана - стояв на переході та чекав, коли загориться зелене світло світлофору. Коли загорілось зелене світло світлофору він по пішохідному переходу в спокійному темпі почав переходити дорогу. При цьому транспорт зі сторони вул. М.Жукова стояв перед перехрестям. Коли пройшов приблизно половину дороги, можливо менше, відчув удар в ліву частину тіла та упав на дорогу і побачив, що поруч зупинився автомобіль «Шевролет», який здійснив на нього наїзд. Поруч також зупинився інший водій, який почав обурюватися тим, що відбулось. Саме він назвався ОСОБА_7 та залишив свої номери мобільних телефонів. Ще до приїзду працівників ДАІ його забрала швидка допомога (а.с. 32).

Свідок ОСОБА_8, який був очевидцем цієї події та залишив свої телефони потерпілому, пояснив, що 07.02.2014 р. приблизно о 17 годині 30 хвилин він, керуючи автомобілем ВАЗ, зупинився на перехресті вул. Ільфа і Петрова з вул. Левітана на червоне світло світлофору, очікував зелене світло, так як мав виконувати лівий поворот. В цей час автомобіль «Шевроле» об'їхав його справа, та зупинився спереду нього на перехресті. Коли загорілось зелене світло світлофору, автомобіль «Шевролет» з пробуксовкою почав рух, виконуючи лівий поворот в сторону вул. М. Жукова, тоді як в цей момент пішоходи з обох сторін почали переходити вул. Левітана на зелене світло світлофора. Автомобіль «Шевролет», виконуючи поворот, здійснив наїзд на літнього пішохода, який переходив дорогу справа наліво та вже пройшов кілька метрів по дорозі. Пішохід впав перед автомобілем. Свідок зупинився, так як автомобіль «Шевролет», який також зупинився, заважав його руху. До водія автомобіля «Шевролет» підійшли інші пішоходи, які рухались назустріч пішоходу, якого збили, та почали сваритись на водія. Він, свідок, залишив свої номера телефонів потерпілому, який шкандибав на ногу та був у шоковому стані і поїхав.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.02.2014 р. та схеми ДТП (а.с.7-13), вказане перехрестя є регульованим за допомогою світлофорів. Після ДТП автомобіль зупинився на відстані 3,7 м та 3,8 м від обох країв дороги, що відповідає показам потерпілого та свідка ОСОБА_8 про те, що пішохід був збитий після того, як пройшов кілька метрів по дорозі - не менше 4-х, що спростовує твердження ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5 про те, що пішохід з'явився на дорозі зненацька, раптово.

Вказані твердження спростовуються і поясненнями самого потерпілого та свідка ОСОБА_8, які у суду сумнівів в їх об'єктивності не викликають, так як відповідають іншим об'єктивним даним, зафіксованим на місці ДТП. Крім того, свідок ОСОБА_8 є абсолютно незацікавленою особою - є сторонню людиною, яка випадково стала очевидцем ДТП.

Відповідно до п.16.2 ПДР на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи направо або наліво повинен уступити дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, чого явно ОСОБА_2 не дотримався, грубо порушивши вказану вимогу ПДР, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

При таких обставинах суд першої інстанції, розглянувши матеріали справи, прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та наклав на нього стягнення у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, зважаючи на характер порушення правил дорожнього руху.

Підстав для пом'якшення накладеного стягнення апеляційним судом не встановлено.

Підстави для закриття справи в зв'язку з тим, що пройшли строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, також відсутні, так як адміністративне стягнення судом першої інстанції було накладено в рамках встановленого трьохмісячного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2014 р. стосовно нього - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області В.В. Олініченко