Номер провадження: 33/784/287/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/287/14 Головуючий 1-ї інстанції Дірко І.І.
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Суддя апеляційної інстанції Пісной І.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2014 р. м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді: Пісного І.М.

за участі секретаря: Пароконного О.О.

особи, провадження відносно

якої закрито: ОСОБА_2

прокурора Тищенка А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляційною скаргою прокурора м. Миколаєва Палія Ю.В. на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Н. Миколаївка (згідно даних паспорту) Єланецького району Миколаївської області, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

- визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, із закриттям провадження в справі у зв'язку з малозначністю скоєного,-

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, 04.09.2014р. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Кіа Черато», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухався в м. Миколаєві по вул. Правди з явними ознаками алкогольного сп'яніння. В присутності двох свідків пройшов медичний огляд на місці зупинки шляхом продування алкотестеру «Драгер», який показав результат 0,38%. Від проходження огляду в медичному закладі на стан алкогольного сп'яніння відмовився.

В апеляційній скарзі прокурор просить постанову суду скасувати, та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти адміністративне стягнення в межах санкції статті.

Посилається на те, що судом не надано належну оцінку діям правопорушника та безпідставно звільнено його від адміністративної відповідальності.

Зазначає, що суд першої інстанції зробив висновок про малозначність правопорушення на підставі пояснень ОСОБА_2 про те, що його стан сп'яніння дозволяв повністю володіти ситуацією на дорозі під час керування транспортним засобом.

Вказує, що, відповідно до «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», та згідно з даними тесту, виконаного газоаналізатором «Drager», у видихуваному ОСОБА_2 повітрі містилося 0,38 проміле алкоголю в крові, що майже вдвічі перевищує мінімальну межу, при якій особа вважається такою, що перебуває в стані алкогольного сп'яніння.

Стверджує, що скоєне ОСОБА_2 правопорушення є тяжким, оскільки санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу в істотному розмірі, позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного року або адміністративний арешт від семи діб. Керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння створює реальну загрозу для оточуючих транспортних засобів і пішоходів та може призвести до ДТП з тяжкими наслідками, тобто створює істотну суспільну небезпеку. Вважає, що враховані судом першої інстанції пом'якшуючі обставини не є достатніми для звільнення правопорушника від відповідальності, а можуть бути враховані під час визначення виду адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення прокурора на підтримання апеляційної скарги, з підстав, викладених в ній, думку особи, провадження відносно якої закрито, ОСОБА_2, який просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, дослідивши матеріали справи, вважаю апеляцію прокурора м. Миколаєва Палія Ю.В. такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з постанови судді, закриваючи справу у зв'язку з малозначністю діяння, вчиненого ОСОБА_2, суддя врахував: пояснення ОСОБА_2, який пояснив, що напередодні вжив 50 г горілки та наступного дня керував автомобілем, почував себе добре та повністю володів ситуацією на дорозі; показання газоаналізатору, що вказують на те, що фактично ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного сп'яніння.

Проте такий висновок суду є необґрунтованим, оскільки відповідно до п.2.7 «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МЗС України № 400/666 від 09.09.2009р., установлення стану алкогольного сп'яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції уповноваженими особами Державтоінспекції МВС з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту у видихуваному повітрі мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.

Так, згідно даних тесту, виконаного газоаналізатором «Драгер» (а.с. 1), як вірно стверджує прокурор в своїй апеляційній скарзі, у видихуваному ОСОБА_2 повітрі містилося 0.38 проміле алкоголю в крові, що майже вдвічі перевищує мінімальну межу, при якій особа вважається такою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

Також суд першої інстанції не надав належної уваги тій обставині, що ОСОБА_2, нехтуючи елементарними правилами дорожнього руху, вчинив серйозне порушення ПДР, яким є керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, стягнення за яке передбачає істотний розмір штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами або адміністративний арешт.

Дійсно, керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння створює реальну загрозу для оточуючих транспортних засобів та пішоходів і може призвести до дорожньо-транспортної пригоди, що вказує на істотну суспільну небезпеку.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням нової постанови, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

З врахуванням вимог ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, його майнового стану, ОСОБА_2 слід призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 400 (три тисячі чотириста) грн.).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 40-1 КУпАП підлягає стягненню з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп..

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу прокурора м. Миколаєва Палія Ю.В. - задовольнити.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 (три тисячі чотириста) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області І.М. Пісной