пр. № 3/336/1146/2014
№ 336/4222/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 червня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши матеріали адміністративної справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 163-1 ч.1 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Пологи Запорізької області, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, працює директором ТОВ «Співдружність»,-

ВСТАНОВИВ:

Працівником ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя складений протокол про адміністративне правопорушення щодо директора ТОВ «Співдружність» ОСОБА_1 за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, згідно з яким при перевірці підприємства виявлено порушення встановленого порядку ведення податкового обліку, що полягало у неправомірному заниженні податку на додану вартість за січень 2014 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 надав заяву про закриття провадження по справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення з посиланням на оскарження податкових повідомлень-рішень, а також пояснив, що висновки працівника податкової інспекції необґрунтовані та безпідставні, укладені підприємством договори з контрагентами є цілком реальними та правомірними.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено таке.

12.05.2014 року органом державної податкової служби за результатами документальної позапланової перевірки складено акт, відповідно до якого виявлені порушення порядку ведення податкового обліку.

Відповідно до п. 56.4 ст. 56 ПК України під час процедури адміністративного оскарження обов'язок доведення того, що будь-яке нарахування здійснене контролюючим органом у випадках, визначених цим Кодексом, або будь-яке інше рішення контролюючого органу є правомірним, покладається на контролюючий орган. П. 56.15 ст. 56 ПК України зазначає, що протягом строку від дня подачі до контролюючого органу скарги до дня закінчення процедури адміністративного оскарження податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Стаття 9 КУпАП дає визначення адміністративного правопорушення як протиправної винної дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків (ст. 14 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясовується, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Зважаючи на надані представником особи пояснення, приймаючи до уваги, що на час розгляду справи судом процедура адміністративного оскарження не закінчена, а в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не викладено сутність правопорушення, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи документами скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП не підтверджено, а в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч 1 КУпАП, що відповідно до ст. 247 п. 1 КУпАП є підставою для закриття провадження по справі.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. 247 п. 1 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП закрити за відсутністю складу правопорушення.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк