Справа № 159/3032/14-п
Провадження № 3/159/1086/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 29 травня 2014 року

Суддя Ковельського міськрайонного суду Луньова Т.М., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Територіальної державної інспекції з питань праці у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ТзОВ «Негабарит», мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, (і.н.),

за вчинення правопорушення передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП ,

в с т а н о в и л а :

Головним державним інспектором праці ОСОБА_2 27 березня 2014 року складено протокол щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП.

Зокрема, як вбачається із змісту протоколу ОСОБА_1, обіймаючи посаду директора ТзОВ «Негабарит», в період з 01.01.2012 року по 27.03.2014 року, допустив порушення вимоги законодавства про працю, а саме :

- в порушення вимог абзацу 5 пункту 7.1 глави 7 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них і книга обліку руху трудових книжок пронумеровані, прошнуровані та не скріплені підписом керівника підприємства і печаткою;

- згідно ч.1 ст.11 КЗпП України і ст.2 Закону України «Про колективні договори ті угоди»у разі використання найманої праці на підприємстві, в установі, організації, які мають права юридичної особи, незалежно від форм власності і господарювання, повинен бути укладено колективний договір. Разом з тим, на підприємстві відсутній колективний договір;

-в порушення вимог ч.5 ст.79 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні;

- в порушення вимог ч.1, ч.3 ст.115 КЗпП України і ч.1,ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці» (із змінами від 23.09.2010 р. Закон України № 2559-УІ), якими визначено, що «...заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дня у строки встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів та не пізніше 7-ми днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата...», «...розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором, або нормативним актом роботодавця..., але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника...».Зокрема, за жовтень 2013 року заробітна плата виплачувалась 21.10.2013 року аванс на загальну суму 3365,60 грн.,

остаточний розрахунок 05.11.2013 року на загальну суму 2075,31 грн; за листопад 2013 року виплачувалася 21.11.2013 року аванс на загальну суму 2674,12 грн.,осточний розрахунок 06.12.2013 року на загальну суму 2103,56 грн.,за грудень 2013 року виплачувалась 201.12.2013 року аванс на загальну суму 1600 грн.,осточний розрахунок 30.12.2013 року на загальну суму 2738,60 грн.;заробітна плата за січень 2014 року виплачувалась 20.01.2014 року аванс на загальну суму 2400 грн.,остаточний розрахунок 06.02.2014 року на загальну суму 2524,94 грн.На підприємстві відсутній нормативно правовий акт.

-в порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України і ст.21 ЗУ «Про відпустки», заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується за три дні до початку відпустки;

-в порушення вимог ч.2 ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюється підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі. Якщо колективний договір на підприємстві ,в установі, організації не укладено, власник або уповноважений орган зобовязаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником),що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництвом трудовим колективним органом.

ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на розгляд справи до суду не зявився, звернувся до суду з письмовим поясненням у якому, заперечує наявність у своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП.

Дослідивши письмові докази приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адмінправопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП,а тому провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, слід закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст..ст.245,280 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності з законом. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в обовязковому порядку має бути зясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують чи обтяжують її відповідальність, тощо.

Так, ОСОБА_1 вміняється порушення вимог ч.1 ст.11 КЗпП України і ст.2 Закону України «Про колективні договори та угоди», зокрема зазначається, що на підприємстві відсутній колективний договір у той час, як при використанні найманої праці на підприємстві, в установі, організації, які мають права юридичної особи, незалежно від форм власності і господарювання, повинен бути укладено колективний договір.

Разом з тим, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 станом на момент проведення перевірки укладення Колективного договору ТзОВ Негабарит знаходилося на стадії переговорів, які на момент розгляду справи в суді ще не завершилися.

Таким чином, на думку суду факт порушення вимог ч.1 ст.11 КЗпП України і ст.2 Закону України «Про колективні договори ті угоди» не знайшов підтвердження в судовому засідання , оскільки дані норми Закону не передбачають відповідальність за наявність чи відсутність колективного договору на підприємстві, а передбачають укладення даного договору, чим на даний час і займається ТзОВ «Негабарит».

Не знайшов підтвердження під час розгляду справи і факт порушення ОСОБА_1 вимог ч. 5 ст. 79 КЗпП України. Так, згідно ч.5 ст.79 КЗпП України,конкретний перiод надання щорiчних вiдпусток у межах, установлених графiком, узгоджується мiж працiвником i власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повiдомити працiвника про дату початку вiдпустки не пiзнiш як за два тижнi до встановленого графiком термiну.

Разом з тим, як вбачається з письмових пояснень ОСОБА_1 усі працівники підприємства мають можливість у межах встановленого графіка відпусток за власним бажанням обрати конкретний період надання відпустки, про що вони подають ОСОБА_1, як директору підприємства власні заяви. Отже, накладаючи резолюцію на заяву працівника даючи свою згоду, як керівника підприємства про надання відпустки, підприємство повідомляє працівнику про конкретний період надання відпустки.

Відповідно до ст. 10 Закону України Про відпустки черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку.

Таким, чином факт порушення ОСОБА_1 вимог ч. 5 ст. 79 КЗпП України не знайшов ствердження під час розгляду справи, оскільки, право на відпустку має найманий працівник і він є ініціатором конкретного періоду її надання, тому у випадку подання заяви працівником менше ніж за 2 тижні до початку запланованої відпустки ОСОБА_1 об'єктивно не маю можливості повідомити працівника не менше, ніж за два тижні про надання відпустки.

Не знайшов ствердження під час розгляду справи і факт порушення ОСОБА_1 вимог ч.1,ч.3 ст. 115 КЗпП України та ч.1,ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці», оскільки з 01 липня 2012 року у ТзОВ Негабарит діє Наказ №23 про встановлення термінів виплати заробітної плати на підприємстві, а тому твердження про відсутність нормативного акту не відповідає дійсності та є безпідставним, адже на момент здійснення перевірки на підприємстві вимоги статті 115 КЗпП України не порушувалися.

ТзОВ Негабарит при кожній виплаті заробітної плати повідомляє своїх працівників про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави відрахувань із заробітної плати.

Крім цього, головним державним інспектором праці ОСОБА_2 внесено до протоколу про адміністративне правопорушення № 03-09-10/0143 від 31.03.2014 року недостовірні дані, а саме у п. 3 вказано про недотримання термінів виплати зарплати і наведений перелік порушень.

Разом з тим, як вбачається з поданих суду ОСОБА_1 відомостей на виплату заробітної плати за жовтень 2013 року лютий 2014 року, заробітна плата виплачувалася згідно Наказу №23 від 01.07.2012 р., а виплати у таких розмірах і у строки, вказані у Протоколі про адміністративне правопорушення № 03-09-10/0143 від 31.03.2014 року, на підприємстві взагалі відсутні.

Крім цього, матеріали справи не містять доказів, а протокол про адмінправопорушення посилань на докази, порушення ОСОБА_1 вимог ст. 115 КЗпП України.

Не знайшов ствердження під час розгляду справи і факт порушення ОСОБА_1 вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України.

Так, ОСОБА_1 вміняється порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України і ст.21 ЗУ «Про відпустки», заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки не виплачується за три дні до початку відпустки.

Разом з тим, копіями заяви ОСОБА_3від 10.09.2013 року, ОСОБА_4 від 11.09.2013 року доводиться та обставина, що ТзОВ «Негабарит» виплачувало заробітну плату за час відпустки у строк, встановлений для наступної виплати заробітної плати, підприємство не порушувало жодної вимоги чинного законодавства, оскільки між працівником та підприємством досягнуто згоди щодо такої виплати зарплати, про що зроблено відмітку у вказаних заявах про надання відпустки.

Згідно з ч. 4 ст. 115 КЗпП України заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про оплачувані відпустки №132 (переглянута у 1970 році), яку ратифіковано із заявою Законом № 2481-III від 29.05.2001 р., кожна особа, яка користується відпусткою, передбаченою в цій Конвенції, отримує за повний період цієї відпустки принаймні свою нормальну чи середню заробітну плату (включаючи еквівалент готівкою будь-якої частини цієї винагороди, яка звичайно видається натурою і яка не є постійною виплатою, що здійснюється незалежно від того, перебуває ця особа у відпустці чи ні), нараховану відповідно до методу, що визначається компетентним органом влади або іншим відповідним органом у кожній країні.

Відповідно до параграфу 2 ст. 7 вказаної Конвенції суми, що належать до виплати згідно з параграфом 1 цієї статті, виплачуються зацікавленій особі до відпустки, якщо інше не передбачено в угоді, що стосується цієї особи і роботодавця.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови № 9 від 01.11.1996 р. наголосив: «Виходячи з положень ст. 9 Конституції України про те, що чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір. У той же час міжнародні договори застосовуються, якщо вони не суперечать Конституції України».

Таким чином, на думку суду факт порушення вимог ч. 4 ст.115 КЗпП України і ст.21 ЗУ «Про відпустки», не знайшов ствердження в судовому засіданні , оскільки ТзОВ Негабарит» виплачуючи заробітну плату за час відпустки у строк, встановлений для наступної виплати заробітної плати, не порушувало жодної вимоги чинного законодавства, оскільки між працівником та підприємством досягнуто згоди щодо такої виплати зарплати, про що зроблено відмітку у конкретних заявах про надання відпустки.

Згідно ч. 2 ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 97 КЗпП.

Усі накази по підприємству щодо встановлення оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, які нараховуються при оплаті праці працівникам, узгоджуються з уповноваженим представником трудового колективу ТзОВ Негабарит.

Таким чином, факт порушення ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 97 КЗпП України також не знайшов ствердження в судовому засіданні.

Крім цього, як убачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №03-03-10-0143 від 27.03.2014 року та акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №03-09-10/0169, ОСОБА_1, вміняється порушення вимог абзацу 5 пункту 7.1 глави 7 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них і книга обліку руху трудових книжок пронумеровані, прошнуровані та не скріплені підписом керівника підприємства і печаткою.

Разом з тим, як убачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення №03-09-10-0143 від 31.03.2014 року та акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №03-09-10/0169, поданих в судове засідання ОСОБА_1, вказані документи не містять даних про порушення вимог абзацу 5 пункту 7.1 глави 7 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників».

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази, які б підтвердили факт порушень ОСОБА_1 вимог законодавства про працю, а тому вина останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП України є недоведеною.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.41 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а провадження в даній справі закрити.

Керуючись ст.ст. 247 п.1, 280, 284 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.41 КпАП України, закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня винесення постанови .

Суддя Ковельського

міськрайонного суду ОСОБА_5