Справа № 750/278/14 Головуючий у 1 інстанції Кулініч Ю. П.
Провадження № 33/795/42/2014
Категорія - ч.4 ст.121 КУпАП
П О С Т А Н О В А

25 лютого 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області під головуванням судді Заболотного В.М., з участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1, захисника - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2014 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше притягувався до адміністративної відповідальності: 01.05.2013 року за ст.121 ч.1 КУпАП штраф 340 грн.,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.

Місцевим судом встановлено, що 01 листопада 2013 року, о 15.30 год., ОСОБА_1, в м. Києві, по Броварському проспекту, керував автобусом марки „Мерседес-Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1, який переобладнаний з порушеннями вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху (встановлені додаткові сидіння в кількості 4 штук), чим порушив п.31.3 «а» Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього був складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП. Зокрема, в ньому не вказана адреса місця проживання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Крім того, місцевий суд під час розгляду справи не взяв до уваги покази свідків, які були викликані в судове засідання на його прохання. Саме ці свідки, на його думку, спростовували обставини та факти, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Дослідивши апеляційну скаргу; заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених вище підстав; захисника ОСОБА_2, яка погодилась з позицією свого підзахисного; перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, у справі обставини правопорушення повинні бути зясовані всебічно, повно й обєктивно в їх сукупності.

Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1, 01.11.2013 року, о 15.30 год., в м. Києві, по Броварському проспекту, керував автобусом марки „Мерседес-Бенц, державний номерний знак НОМЕР_1, який переобладнаний з порушеннями вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху (встановлені додаткові сидіння в кількості 4 штук), чим порушив п.31.3 «а» Правил дорожнього руху.

Даний протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення ОСОБА_1 неправомірних дій і є одним із джерел доказів, відповідно до положень ст.251 КУпАП.

Також, вина правопорушника підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які вказали, що дійсно, 01 листопада 2013 року, на Броварському проспекті, в м. Києві, ОСОБА_1 здійснював посадку пасажирів для перевезення за маршрутом „Київ Ріпки, відповідний трафарет з назвами населених пунктів знаходився під вітровим склом транспортного засобу. Після того, як зявилися працівники ДАІ, останній висадив пасажирів та почав демонтувати сидіння в салоні транспортного засобу.

Місцевий суд обґрунтовано не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, так як вони не узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та іншими доказами по справі, та повністю спростовуються вищенаведеним.

З огляду на зазначене, слід визнати, що доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 з приводу порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права при постановлення рішення, є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу.

Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання останнього уникнути встановленої законом відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали адміністративної справи, дав вірну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, з чим погоджується і апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах санкції ст.121 ч.4 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. При визначенні виду та міри стягнення було враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини у вчиненому правопорушенні.

За таких обставин, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 січня 2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7