Справа № 305/2357/14-п
Провадження по справі 3/305/451/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

в особі судді Ємчук В.Е.,

з участю: секретаря - Біроваш О.О.,

прокурора прокуратури Рахівського району, Закарпатської області - ОСОБА_1,

особи яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний протокол про порушення вимог ст. 172-7 КУпАП у відношенні, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, директора ДП "Рахівське лісове дослідне господарство", не судимого,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 14 листопада 2014 року старшим оперуповноваженим спецпідрозділу по боротьбі з корупцією та о/з УСБ України в Закарпатській області ОСОБА_4, ОСОБА_2, обіймаючи посаду директора ДП "Рахівське ЛДГ", будучи суб'єктом відповідальності за корупційне діяння посадовою особою юридичної особи публічного права, порушив обов'язок керівника про наявність конфлікту інтересів передбачений п.2 ч.1 ст. 14 Закону України "Про заходи запобігання і протидії корупції, у зв'язку з чим в його діях наявні ознаки адміністративного корупційного правопорушення передбдаченого ст. 172-7 КУпАП.

Як це слідує з вказаного адмінпротоколу, ОСОБА_2 призначений на посаду директора ДП "Рахівське лісове дослідне господарство" наказом ДК лісового господарства України № 623-к від 07.10.2010 року.

Відповідно до п.13 контракту, укладеного з ОСОБА_2 07.10.2010 року терміном до 06.10.2015 року - він має право адміністрування. У зв"язку з цим, на підставі наказу директора ДП "Рахівське ЛДГ", ОСОБА_2 № 13-к від 03.02.2014 року, переведено на посаду інженера з захисту лісу першої категорії ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто сина директора ОСОБА_2

Протягом 2014 року директор ДП "Рахівське ЛДГ", ОСОБА_2 своїми наказами: № 44 від 24.03.2014 року, № 53 від 01.04.2014 року, № 77 від 26.05.2014 року, № 100 від 25.07.2014 року, №83 від 17.06.2014 року, № 110 від 20.08.2014 року, № 120 від 15.09.2014 року матеріально заохотив свого сина -ОСОБА_5 на загальну суму 8139 грн. 32 коп. Окрім того, наказом № 144-В від 29.09.2014 року, надав відпустку своєму синові - ОСОБА_5

За період з 01.01.2013 року по 03.05.2014 року, ОСОБА_2, про наявність конфлікту інтересів Закарпатське обласне управління лісового господарства письмово не попередив з наведених вище підстав.

Таким чином, ОСОБА_2 перебуваючи на посаді директора ДП "Рахівське ЛДГ" будучи згідно п.4 "а", п.2 ч.1 ст. 4 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції" суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушив вимогу щодо невікладного у письмовій формі повідомлення безпосереднього керівника конфлікту інтересів передбачену ст. 14 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції", тим самим вчинив адміністративно корупційне правопорушення передбачене ст. 172 -7 КУпАП.

В судовому засіданні, ОСОБА_2 вину свою у скоєнні адміністративного правопорушення не визнав, пояснивши суду наступне.

Протягом роботи його сина - ОСОБА_5 в ДП "Рахівське ЛДГ" конфліктів не виникало. Однак в 2013 року, після ознайомлення його з обмеженнями що випливають із ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції", письмово повідомив своє керівництво про те, що його син працює на підприємстві. Розбіжність в його поясненнях в тому, що практично жодних конфліктів інтересів підприємства та між його сином не виникало. Рахівське ЛДГ знаходиться в гірській місцевості, тому вважає, що він виконав вимоги закону та все ж попередив керівництво про роботу свого сина, а чи отримало керівництво таке повідомлення - йому невідомо. Пояснення давав під диктовку працівника, який складав протокол. Просить вважати його невірним.

Вказує, що ОСОБА_5 не є у його прямому підпорядкуванні, то ж у чому конфлікт інтересів, в даному випадку, є незрозумілим на його думку.

Щодо виплати матеріальної винагороди працівникам підприємства в тому числі своєму синові - ОСОБА_5, то судом з'ясовано, що винагорода виплачувалася всім без винятку працівникам - за виконання виробничо фінансового плану за лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2014 року, тобто за показники в роботі. У вересні 2014 року, преміальні були виплачені з нагоди професійного св'ята "Дня працівника лісу" і теж всім працівникам за погодженням з профспілковим комітетом, а не локально - ОСОБА_5

Як з'ясовано, що перевід ОСОБА_5, був пов'язаний з перейменуванням займаної ним посади - з посади інженера з захисту лісу І-ї категорії на посаду провідного інженера з захисту лісу.

Ним надано суду письмову довідку з якої слідує, що він повідомив Закарпатське обласне управління лісового мисливського господарства, про можливий конфлікт інтересів, яка зареєстрована у журналі вихідної кориспонденції підприємства за № 01-12/587/5.09.2013 р./ звірено з оригіналом

За період спільної роботи конфлікту інтересів не виникало, бо син підпорядковується не йому, а лісничому начальнику відділу лісового господарства.

Як керівник підписував всі накази про відпустки, в тому числі синові, який мав право на відпустку згідно чинного законодавства та графіку відпусток.

14.11.2014 року, весь робочий день, перебував у м. Рахів, коли адміністративний протокол вказано, що складався того ж дня у м. Ужгород, що свідчить про фіктивність та фабрикацію його складання.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП, а тому просить його виправдати на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП.

Прокурор, вважає, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, поскільки він, всупереч вимогам ЗУ "Про заходи запобігання та протидії корупції", не повідомив письмово своє керівництво про наявність конфлікту інтересів. Вважає, що обставини викладені у протоколі щодо ОСОБА_2 є обгрунтованими, знайшли своє правове обгрунтування, тому ОСОБА_2, слід визнати винним та піддати штрафу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 його захисника ОСОБА_3, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, приходжу до слідуючого висновку.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а в даному випадку про адміністративне корупційне правопорушення, в числі інших визначених законом обставин, зобов'язаний з'ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння, склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"; чи особа є винною в його вчиненні, а отже чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

У відповідності до ч.1 ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язан:і 1) вживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; 2) повідомляти письмово невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Диспозиція ст. 172-7 КУпАП передбачає відповідальність за неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Відповідно до примітки до зазначеної статті суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "б" пункту 2 частини першої статті 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", а під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. Аналогічне визначення поняття конфлікту інтересів міститься також у статті 1 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".

Таким чином, не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному.

Отже, конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула чи може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.11.2014 року, ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-7 КУпАП, у звязку з тим, що свідомо та умисно не вжив заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та не повідомив безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів.

Разом з тим, в матеріалах справи, відсутні докази в чому саме полягає конфлікт інтересів, в чому конкретно полягає суперечність між особистими інтересами ОСОБА_2 та його службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття ним рішень, які саме рішення ним можуть прийматись, а також на вчинення чи не вчинення ним певних дій під час виконання наданих йому службових повноважень, що може свідчити про виникнення конфлікту інтересів. В матеріалах справи також відсутні жодні докази, які б свідчили про наявність конфлікту інтересів, неповідомлення про наявність якого утворює склад адміністративного правопорушення згідно з ст. 172-7 КУпАП.

За змістом протоколу про адміністративне правопорушення від 14.11.2014 року вчиненого ОСОБА_2 суть правопорушення полягає в тому, що будучи директором ДП "Рахівське ЛДГ", та відповідно, суб'єктом відповідальності за корупційні діяння - посадовою особою юридичної особи публічного права порушив обов'язок, щодо невідкладного у письмовій формі повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів передбачений п.2 ч.1 ст. 14 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції", за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 172-7 КУпАП.

Так, в ході перевірки встановлено, що на підставі наказу Державного комітету лісового господарства України №623-К від 07.10.2010 року ОСОБА_2 призначено за контрактом на посаду директора державного підприємства "Рахівське лісове дослідне господарство".

Відповідно до п. 13 контракту, укладеного з ОСОБА_2 07.10.2010 року (терміном до 06.10.2015 року), останній має право користуватись правом розпоряджання коштами підприємства, накладати на працівників стягнення відповідно до законодавства; у межах своєї компетенції видавати накази та інші акти, давати вказівки, обов'язкові для всіх підрозділів та працівників підприємства.

Одночасно з цим встановлено, що на підставі наказу директора ДП "Рахівське ЛДГ" ОСОБА_2 №13-К від 03.02.2014 року переведено на посаду інженера з захисту лісу 1 категорії ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, який є близькою особою директора ДП "Рахівське ЛДГ" ОСОБА_2, а саме - його сином.

Крім того, протягом 2014 року ОСОБА_2 своїми наказами № 44 а від 24.03.2014, № 53 від 01.04.2014, №77 від 26.05.2014, № 100 від 25.07.2014, № 83 від 17.06.2014, №110 від 20.08.2014, № 120 від 15.09.2014 матеріально заохотив свого сина ОСОБА_5 на загальну суму 8 139,32 грн.

Також, наказом № 144-В від 29.09.2014 ОСОБА_2 надав відпустку своєму синові - ОСОБА_5 тривалістю 35 календарних дніх.

Відповідно до листа Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства № 03/36-1518 від 03.10.2014, за період з 01.01.2013 року до вказаного управління з підпорядкованих державних підприємств повідомлення про наявність конфлікту інтересів не надходили.

При цьому, відповідно до аркуша попередження про спеціальні обмеження, встановлені Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" для посадових осіб державних підприємств, установ та органвзацій, наявного у особовій справі ОСОБА_2, останній 15.04.2014 року під розписку ознайомлений з такими обмеженнями, зокрема з положеннями ст. 14 вказаного Закону, яка визначає порядок урегулювання конфлікту інтересів. Однак, незважаючи на це, умисно не виконав законні вимоги щодо повідомлення безпосереднього керівника про виникнення у нього конфлікту інтересів, пов'язаного з прийняттям стосовно свого сина - ОСОБА_5 управлінських рішень щодо переведення на іншу посаду, надання відпустки та матеріального заохочення.

Таким чином ОСОБА_2, перебуваючи на посаді директора ДП "Рахівське ЛДГ", будучи згідно пп. "а" п.2 ч.1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, порушив вимогу щодо невідкладного у письмовій формі повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, передбачену ст. 14 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", тим самим вчинивши адміністративне корупційне правопорушення передбачене ст. 172-7 КУпАП.

Як встановлено в ході судового слідства, ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_5 інженера з захисту лісу І категорії, прийнятий на роботу у ДП "Рахівське ЛДГ" 01 квітня 2011 року, згідно скерування.

Послідуючий перевід ОСОБА_5 в межах підприємства грунтується на вимогах КЗпП України, поскільки кожна особа вправі розраховувати на підвищення по роботі, з врахуванням атестації.

Преміювання ОСОБА_2 працівників підприємства в тому числі свого сина ОСОБА_5 грунтується на вимогах "Положення про преміювання на підприємстві", а надання відпустки згідно графіку відпусток, - які керівником не порушувались.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», конфлікт інтересів суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

В п. 3.2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 21-рп/2010 від 06 жовтня 2010 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень законів України «Про засади запобігання та протидії корупції», «Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» (справа про корупційні правопорушення та введення в дію антикорупційних законів) Конституційний Суд України звернув увагу на те, що у ратифікованих Україною Цивільній конвенції про боротьбу з корупцією 1999 року, Кримінальній конвенції про боротьбу з корупцією 1999 року, Конвенції Організації Обєднаних Націй проти корупції 2003 року, які є частиною національного законодавства, корупційна діяльність безпосередньо повязується з корисливими діями (бездіяльністю) посадової особи при виконанні покладених на неї службових обовязків. Зазначене може прирівнюватися до давання чи отримання хабара, зловживання службовим становищем чи впливом, сприяння відмиванню отриманих від корупційних злочинів доходів, їх приховування, розкрадання чи нецільового використання майна, перешкоджання здійсненню правосуддя, а також незаконного збагачення як значного збільшення доходів, яке перевищує законні доходи особи і яке вона не може раціонально обгрунтувати, тощо.

Але, у будь-якому випадку склад корупційного правопорушення передбачає наявність чотирьох взаємозумовлених, взаємопов'язаних елементів: обєкта та обєктивної сторони, субєкта і субєктивної сторони і відсутність хоча б однієї із вказаних ознак виключає наявність корупційного діяння.

За змістом ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», обовязковою ознакою за якою будь-яка неправомірна або неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави або прирівняних до них осіб визнається корупційною, є корисливий або інший особистий їх інтерес, або інтерес третіх осіб, втім ця обовязкова складова субєктивної сторони правопорушення у даній справі зясована не була, що ставить під сумнів правомірність складеного адміністративного протоколу.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» корупційним діянням є тільки умисне діяння.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про умисність або корисливий мотив діяння або бездіяльності ОСОБА_2, як посадової особи при виконанні її посадових обовязків.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Національний стандарт України "Вимоги до оформлення документів" (ДСТУ 4163-2003), затверджений наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55 у п.5.23, передбачено, що у разі відсутності посадової особи, підпис, якої зазначено в документі, документ підписує особа, яка виконує її обов'язки або її заступник. У цьому випадку обов'язково зазначають посаду і прізвище особи, яка підписала документ ("Виконувач обов'язків", заступник").

Наявна у матеріалах ксерокопія відповіді ДАЛГ України за № 03.10.2014 р. № 03-36/1518 підписана особою, посада та прізвище якої не відомо, що суперечить вимогам ведення діловодства в Україні і є неналежним доказом.

В даному випадку має місце порушення вимог вищевказаних стандартів.

Даний лист підтверджує, що не було отримано інформації про наявність конфлікту інтересів управлінням ЛГ значить таких конфліктів в системі не виникало взагалі. А чи були повідомлення про такі конфлікти даний лист не вказує.

Надаючи оцінку приєднаним до адміністративного протоколу частково доказів вважаю їх неналежними та недопустимими, зокрема:

- опис документів не відповідає вимогам ст. 254 КУпАП, поскільки такий підписується посадовою особою, а не особою, яка склала протокол.

- протокол складено не у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП поскільки протокол про адміністративне правопорушення це фіційний документ і до нього висуваються певні вимоги і він повинен бути надрукований у друкарні, мати відповідну реєстрацію і є бланком суворої звітності, тощо.

Протокол № 679/22Б складено фактично 14.11.2014 року у м. Рахів.

Аналізуючи наведені у адміністративному протоколі атеріали, приходжу до висновку, що у діях ОСОБА_2 не було конфлікту інтересів з ОСОБА_5, його дії відповідали вимогам законодавства, тому в його діях відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Заперечення цього і твердження прокурора про зворотнє грунтується на припущеннях, тому ровадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 172-7 КУпАП підлягає до закриття на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 40-1, 247 ч.1, 283,284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 за ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі ч.1 ст. 247 за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

На постанову може бути подана апеляційна скарга та подання прокурора в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом 10 діб з моменту її проголошення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В.Е.