АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/791/204/2014 Головуючий в І інстанції: Калімбет Л.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2014 року м. Херсон

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області Червоненко В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою в.о. прокурора Генічеського району Херсонської області Данілейко Ю. на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 16 червня 2014 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець м. Фергана, громадянин

України, не працюючий,

мешканець АДРЕСА_1 -

підданий адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на десять років з оплатним вилученням транспортного засобу за вчинення правопорушень, передбачених ч.7 ст.121, ч.2 ст. 130 КУпАП.

В постанові суду зазначено, що ОСОБА_2 28.05.2014 року о 03 год. 20 хв. в смт. Новоолексіївка Херсонської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керував транспортним засобом - мопедом марки «Мустанг», без номерного знаку, що не зареєстрований в органах ДАІ у встановленому законом порядку, чим порушив п.п. 2.9 «а», 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, вчинивши правопорушення, передбачені ч.7 ст.121 та ч.2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, вважає постанову суду в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 10 років незаконною, оскільки ОСОБА_2 не є водієм, так як посвідчення водія не отримував, і, крім того, санкція ч.2 ст.130 КУпАП, за якою складений протокол, не передбачає позбавлення прав керування транспортними засобами на такий строк.

Просить постанову суду в цій частині змінити і застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення в межах санкції ч.2 ст.130 КУпАП.

При цьому, прокурор просить поновити строк на оскарження постанови суду, так як цей строк пропущений з поважних причин, оскільки про прийняту судом постанову прокурору стало відомо лише 04.07.2014 року під час проведення перевірки за повідомленням начальника ВДАІ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області про неможливість виконання постанови суду.

В судове засідання апеляційного суду Херсонської області прокурор, який подав апеляційну скаргу, та правопорушник ОСОБА_2 не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про день, час і місце розгляду справи. Неявка вказаних осіб в судове засідання, відповідно до ст.294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, строк подачі апеляційної скарги прокурора на постанову судді Генічеського районного суду Херсонської області від 16.06.2014 року щодо ОСОБА_2 має бути поновлений, оскільки встановлено, що прокурору про прийняте судом рішення стало відомо лише 04.07.2014 року з листа начальника ВДАІ Генічеського РВ УМВС України в Херсонській області за № 6/21-1373 від 03.07.2014 року. Прокурор в судовому засіданні участі не приймав, представників органів внутрішніх справ, які склали протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.7 ст.121, ч.2ст.130 КУпАП до суду не запрошували, а тому причини, через які був пропущений вказаний строк, є поважними.

Відповідно до вимог ст.ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вказані вимоги закону місцевим судом виконані не в повному обсязі.

Як вбачається з постанови суду, суд розглянув в одному провадженні два протоколи про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_2, складені співробітником ДАІ за ст.121 ч.7 і ст. 130 ч.2 КУпАП.

Проте суд, хоча і підтвердив дії ОСОБА_2 за вказаними впротоколах частинами статей КУпАП, але їх не мотивував і не вказав в постанові суду кваліфікуючу ознаку цих правопорушень.

Суд повинен був вказати, що керування ОСОБА_2 транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки він повторно протягом року керував транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, та перелічити досліджені докази за цим фактом, з посиланням на рішенням суду від 04.12.2013 року.

А керування ОСОБА_2 транспортним засобом, не зареєстрованим в передбаченому ч.3 ст.34 Закону України «Про дорожній рух» порядку, вчинене повторно протягом року після накладення за аналогічне правопорушення стягнення за рішенням суду від 28.10.2013 року, необхідно кваліфікувати за ч.7 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь - яке з вчинених правопорушень.

Частина 2 статті 130 КУпАП передбачає стягнення на водіїв у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, або адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого, а на інших осіб - адміністративний арешт на строк від десяти до п'ятнадцяти діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Санкція ч.7 ст.121 КУпАП є більш м'якою.

Обираючи адміністративне стягнення за правилами ч.2 ст.36 КУпАП, суд допустив помилку при визначенні його виду та міри.

Так, суд не перевірив, чи має ОСОБА_2 водійські права, оскільки при складанні протоколів про адміністративні правопорушення особа ОСОБА_2 встановлювалась за допомогою військового квитка, а водійське посвідчення не вилучалося. До матеріалів справи була долучена довідка про те, що ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував.

(а.с.2,5,9).

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суди не вправі застосовувати стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.

Таким чином, судом накладено стягнення на ОСОБА_2 за ст.130 ч.2 КУпАП як на водія, хоча повинно бути накладено стягнення як на іншу особу, тобто стягнення, не пов'язане з позбавленням водійських прав, і крім того, накладено стягнення за межами, передбаченими санкцією ч.2ст.130 КУпАП.

За таких обставин, постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 є незаконною.

Згідно ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення стягнення, але в межах, передбачених санкцією статті КУпАП, і при умові, що стягнення не буде посилено.

Відповідно до ст.ст. 24, 28, 30, 32, ч.2 ст.130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення предмета, який став безпосереднім об'єктом адміністративного правопорушення, що накладено судом на ОСОБА_2 як додаткове стягнення, є більш м'яким стягненням, ніж позбавлення права керування транспортними засобами, а позбавлення права керування транспортним засобом, в свою чергу, є більш м'яким стягненням, ніж стягнення у виді адміністративного арешту.

Оскільки ОСОБА_2 не має водійських прав, а тому до нього неможливо застосувати такий вид адміністративного стягнення як позбавлення права керування транспортними засобами, а адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту є найсуворіше стягнення, яке у випадку зміни постанови суду неможливо застосувати, оскільки воно посилює відповідальність, а інших основних адміністративних стягнень ч.2 ст.130 КУпАП не передбачає, вважаю необхідним залишити щодо ОСОБА_2 лише призначене судом першої інстанції додаткове стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу - мопеда марки «Мустанг», яке при зміні постанови суду першої інстанції не посилює відповідальність правопорушника.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу в.о. прокурора Генічеського району Херсонської області Данілейко Ю. задовольнити.

Поновити прокурору строк на оскарження постанови Генічеського районного суду Херсонської області від 16.06.2014 року щодо ОСОБА_2

Постанову судді Генічеського районного суду Херсонської області від 16 червня 2014 року щодо ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 130, ч.7 ст.121 КУпАП, - змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Вважати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.7 ст.121, ч.2 ст.130 КУпАП, з накладеним на нього судом першої інстанції додатковим адміністративним стягненням у виді оплатного вилучення транспортного засобу - мопеда марки «Мустанг».

Постанова суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору на користь держави у розмірі 36 грн.54 коп. залишається без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Херсонської області (підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя: В.Я. Червоненко