АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/736/14-п Суддя 1-ї інстанції: Пілюгіна О.М.
Провадження № 33/ 790/ 146/ 14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2014 року суддя апеляційного суду Харківської області Олефір Н.О., за участю особи, у відношенні якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 №448214 від 09 січня 2014 року, ОСОБА_1 24 грудня 2013 року, о 13 годині 20 хвилин, на 8 км+100 м. підїзної дороги до аеропорту в напрямку міста Ростова, керуючи автомобілем ЗІЛ ММЗ 554, реєстраційний номер НОМЕР_1, змінюючи напрямок руху порушив вимоги п.п.10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України, не переконався, що це буде безпечним, а саме, повертаючи ліворуч опинився на зустрічній смузі руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2, якому спричинено механічні пошкодження.

На дану постанову судді Каменєв В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_1 посилається у своїй апеляційній скарзі на те, що 11 лютого 2014 року справа розглянута судом першої інстанції у його відсутності, не зважаючи на те, що судову повістку він отримав лише 15 лютого 2014 року.

На думку апелянта, суд першої інстанції допустив неповноту зясування обставин справи, не забезпечивши йому право на участь в судовому засіданні, де він мав обґрунтувати свої твердження та заперечення, при цьому суд безпідставно зазначив в постанові про визнання ним своєї вини, оскільки це суперечить матеріалам справи, в судове засідання судом не викликалися свідки, що потягло необґрунтований висновок суду щодо вчинення ним адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_2, які підтримали апеляційну скаргу, просили провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку з відсутністю в його діях складу правопорушення, опитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, вважаю, що постанова судді підлягає скасуванню.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен виконати вимоги, передбачені ст.ст. 245, 280 КУпАП, а саме: зясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вищезазначені вимоги закону суддею виконані не в повному обсязі.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення на підставі письмових матеріалів справи, при цьому не опитавши в судовому засіданні щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди особу, у відношенні якої складено протокол про адміністративне правопорушення, потерпілого та свідків, допустивши таким чином неповноту зясування обставин справи. В порушення вимог ст. 283 КПК України, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, у своїй постанові суддя районного cуду не виклав встановлені судом обставини вчинення правопорушення, а посилаючись на протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 №448214 від 09 січня 2014 року, зазначив викладені в ньому обставини правопорушення.

ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_3 вказали, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем ЗІЛ та рухаючись в попутному напрямку з автомобілем РЕНО під керування ОСОБА_4, здійснюючи поворот наліво, створив перешкоду в русі автомобілю РЕНО, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених транспортних засобів.

Як пояснив ОСОБА_5, рухаючись по дорозі в сторону аеропорту він бачив, як в зустрічному напрямку рухається автомобіль ЗІЛ, який різко змінив напрямок руху наліво в сторону міського сміттєзвалища та здійснив перешкоду в русі йому та автомобілю РЕНО, який рухався в зустрічному щодо ОСОБА_5 напрямку.(а.с.11)

Проте, з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що він був очевидцем ДТП, що сталася 24 грудня 2013 року, та бачив як транспортний засіб ЗІЛ здійснював лівий поворот з ввімкненим показником лівого повороту та на нього на швидкості здійснив наїзд автомобіль марки РЕНО.( а.с.12)

В матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_1 про визнання своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, як це вказано в постанові судді районного суду, а навпаки ОСОБА_1 на місці ДТП пояснив, що як водій діяв відповідно до вимог Правил дорожнього руху України. ( а.с. 8).

Як вбачається з тексту постанови судді районного суду від 11 лютого 2014 року, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. 10.1, 10.5 Правил дорожнього руху України.

Так, згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Та відповідно до вимог п.10.5 Правил дорожнього руху України, поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а у разі повороту праворуч слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку.

Проте, в засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що перед тим як здійснити поворот наліво він переконався у безпечності виконання даного маневру, завчасно ввімкнув показник лівого повороту та почав здійснювати лівий поворот, закінчуючи проїзд через перехрестя в сторону другорядної дороги, що веде до міського сміттєзвалища, відчув удар в задню частину автомобіля ЗІЛ, який було завдано автомобілем РЕНО, що рухався в попутному напрямку з автомобілем ЗІЛ під керуванням ОСОБА_1

З пояснень свідка ОСОБА_3, яка була опитана в судовому засіданні апеляційного суду, вбачається, що вона не змогла надати точних даних щодо дорожньо-транспортної пригоди пояснивши, що не звертала увагу на швидкість руху як автомобіля РЕНО так і автомобіля ЗІЛ, не змогла надати однозначних пояснень щодо обставин самої події ДТП, підтвердивши, що автомобіль РЕНО під керуванням ОСОБА_4 рухався в попутному напрямку слідом за автомобілем ЗІЛ під керуванням ОСОБА_1, вона не бачила включеного показник повороту автомобіля ЗІЛ, не може пояснити як так сталося, що наступним вона відчула як автомобіль РЕНО здійснив наїзд на автомобіль ЗІЛ, в результаті чого вони зупинилися за перехрестям на другорядній дорозі, що веде до міського сміттєзвалища. До пояснень свідка ОСОБА_3 про те, що вона не бачила включеного повороту автомобіля ЗІЛ апеляційний суд відноситься критично, оскільки окрім неї цього не стверджували в своїх поясненнях ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 Більш того, ОСОБА_1 як на місці ДТП, так і в судовому засідання, а також ОСОБА_6, що був очевидцем ДТП, пояснили про те, що водій автомобіля ЗІЛ перед здійсненням маневру лівого повороту призупинився та включив показник лівого повороту.

Згідно даним схеми ДТП, що сталася 24 грудня 2013 року, автомобілю ЗІЛ спричинено пошкодження заднього правого ліхтаря, автомобіль РЕНО має пошкодження передньої частини автомобіля ( а.с. 5).

Зі схеми місця ДТП та фотознімків з місця ДТП не вбачається, що водій автомобіля ЗІЛ ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.5 Правил дорожнього руху України. У матеріалах справи відсутні дані про порушення ОСОБА_1Ю вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_1, з дотриманням вимог Правил дорожнього руху України, здійснюючи лівий поворот на перехресті, мав право розраховувати на те, що інший учасник дорожнього руху, що слідує за ним в попутному напрямку, виконає вимоги правил, в тому числі якими на перехресті заборонено обгін та на проїзній частині перед перехрестям наявна розмітка 1.1, перетинання якої заборонено, що вбачається із схеми ДТП. ( а. с. 5)

Суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, у звязку з чим постанова судді районного суду підлягає скасуванню, а провадження у справі у відношенні ОСОБА_1 закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року у відношенні ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі у відношенні ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Харківської області ОСОБА_7