АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 листопада 2014 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю прокурора Карпенка Р.І., ОСОБА_1., апеляційну скаргу прокурора Самарського району м. Дніпропетровська на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року у справі про адміністративне правопорушення, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця м. Дніпропетровська, ІПН НОМЕР_1, працюючого на посаді головного інженера відокремленого структурного підрозділу «Дистанція сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ - Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

закрито провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1. закрито провадження у справі про корупційне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-7 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1., останній займаючи посаду головного інженера відокремленого структурного підрозділу «Дистанція сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ - Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», в період часу з 02 червня 2014 року по 21 червня 2014 року відповідно наказу виконував обов'язки начальника відокремленого структурного підрозділу «Дистанція сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ - Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця», будучи посадовою особою, яка відповідно до підпунктів «а», «б» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» є суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, порушив вимоги ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме не повідомив безпосереднього керівника щодо наявності конфлікту інтересів при виконанні службових повноважень.

Провадження № 33/774/892/14 Головуючий у першій інстанції: Малихіна В.В.

Категорія: ст. 172-7 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.

Однак, суд з наведених в постанові мотивів, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1. складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, у зв'язку з чим і виніс вищевказане рішення у справі.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1. визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмір 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на те, що постанова суду першої інстанції, якою встановлено відсутність в діях ОСОБА_1. складу інкримінованого адміністративного правопорушення, є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог КУпАП. Прокурор зазначає, що саме в період виконання ОСОБА_1 обов'язків начальника відокремленого структурного підрозділу «Дистанція сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ - Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» його близький родич ОСОБА_2 виконував обов'язки начальника виробничо-технічного відділу відокремленого структурного підрозділу «Дистанція сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ - Вузол» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» і згідно посадової інструкції знаходився в безпосередньому підпорядкуванні начальника даного відокремленого структурного підрозділу. При цьому, апелянт вказує на те, що диспозиція статті 172-7 КУпАП носить формальний склад, що в свою чергу передбачає відсутність настання будь-яких наслідків.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Карпенко Р.І. підтримав в повному обсязі апеляційну скаргу прокурора Самарського району м. Дніпропетровська, підтвердив викладені в ній доводи і просив задовольнити подану апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції просив залишити постанову суду першої інстанції без змін, оскільки, на його переконання, оскаржувана прокурором постанова є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставні.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, про незаконність та необґрунтованість постанови місцевого суду, а також стосовно наявного в діях ОСОБА_1. складу інкримінованого йому корупційного адміністративного правопорушення є безпідставними.

Так, об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, визначає відповідальність особи за неповідомлення безпосереднього керівника у випадках, передбачених законом, про наявність конфлікту інтересів.

Тобто, для того, щоб вважати винною особу у вчиненні вказаного правопорушення має бути встановлено дві взаємопов'язаних обставини: наявність конфлікту інтересів та неповідомлення про нього.

Конфлікт інтересів, згідно вказаної норми закону, - це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

З викладеного вбачається, що предметом доказування у справі про притягнення особи до відповідальності за ст. 172-7 КУпАП є доведеність наявності ситуації, за якої особиста заінтересованість публічного службовця може вплинути на об'єктивність виконання ним службових повноважень, за якої існує можливість виникнення протиріччя між особистим інтересом публічного службовця і публічними обов'язками, що може поставити під сумнів справедливість прийнятого рішення чи вчинення публічним службовцем інших дій.

Доведення достатніми доказами обставин чітко визначеної суперечності є обов'язковим для уповноваженої на складання протоколу про адміністративне корупційне правопорушення особи, оскільки відсутність доказів таких обставин свідчитиме й про відсутність складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається з протоколу, конфлікт інтересів особа, яка склала протокол, вбачала в тому, що при виконанні ОСОБА_1, в період часу з 02 червня 2014 року по 21 червня 2014 року, обов'язків начальника дистанції сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ - Вузол в його безпосередньому підпорядковані на посаді начальника виробничо - технічного відділу працював рідний брат - ОСОБА_2

Однак, автор протоколу обґрунтовуючи свої судження про винність ОСОБА_1. у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, не зазначив, яким чином вказана сукупність відомостей при її оцінці призвела його до логічного висновку, що знаходження у ОСОБА_1. протягом 19 календарних днів в безпосередньому підпорядкуванні рідного брата спричиняє суперечності, визначені в ст. 172-7 КУпАП.

Сам по собі факт перебування в безпосередньому підпорядкуванні ОСОБА_1. рідного брата не створює собою конфлікту інтересів, у випадку, якщо не було доведено того, що відповідний стан обставин викликав суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність якої могла вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

У протоколі мала бути наведена інформація щодо сукупності повноважень, якими наділений ОСОБА_1, у зв'язку з тимчасовим виконанням обов'язків начальника дистанції сигналізації та зв'язку Нижньодніпровськ - Вузол, та можливості їх використання на користь рідного брата, в протоколі не міститься даних про те, чи входило до повноважень ОСОБА_1. прийняття рішень, які могли вплинути на діяльність ОСОБА_2.; чи вправі він був приймати будь-які рішення по відношенню ОСОБА_2. тощо.

Такий виклад обставин, який міститься у протоколі, не дає можливості переконатися в тому, що тимчасове виконанням ОСОБА_1 обов'язків начальника дистанції сигналізації та зв'язку могло неправомірним чином вплинути на виконання ним офіційних обов'язків по відношенню до рідного брата, тобто не дає підстав вбачати наявність конфлікту інтересів, в розумінні ст. 172-7 КУпАП, та, відповідно, наявність обов'язку у ОСОБА_1. повідомляти про вказані обставини, як про конфлікт інтересів.

Також, слід відзначити, що зміст ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» при визначенні засад урегулювання конфлікту інтересів розрізняє поняття можливості виникнення конфлікту інтересів та наявності конфлікту інтересів, а КУпАП, в свою чергу, передбачає відповідальність лише за неповідомлення про наявність конфлікту інтересів, існування якого за матеріалами справи не було доведено, тоді як норми КУпАП взагалі не передбачають відповідальності за неповідомлення суб'єкта відповідальності за корупційні правопорушення безпосереднього керівника про перебування в безпосередньому підпорядкуванні близької особи, якщо таке перебування не створює конфлікту інтересів.

Таким чином, є законним, обґрунтованим і таким, що відповідає фактичним обставинам справи, висновок суду першої інстанції про відсутність в діях ОСОБА_1. складу корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а постанову місцевого суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу прокурора Самарського району м. Дніпропетровська на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року залишити без задоволення, а постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року відносно ОСОБА_1, - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області Н.М. Деркач