А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28.11.2014 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю представника органу доходів і зборів Яворського Б.В., прокурора Онуфрія В.І., представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про порушення митних правил громадянином республіки Білорусь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем с. Телепино Камянського району Черкаської області, мешканцем АДРЕСА_1, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2014,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді місцевого суду від 31.10.2014 (описку в її даті « 21.10.2014» виправлено «ухвалою» від 03.11.2014 (а.с. 106,112), матеріали справи щодо ОСОБА_3 передано прокурору м. Ужгорода «для прийняття рішення», з посиланням на ст.253 КУпАП - якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.

В протоколі про порушення митних правил йдеться про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України - переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, за таких обставин.

Так, 29.03.2014, біля 14 год. 48 хв., в зоні митного поста «Дякове» Чопської митниці Міндоходів ОСОБА_3, прямуючи транзитом через територію України з Польщі в Білорусь на автомобілі «БМВ-Х3» (BMW X3), н.з. республіки Білорусь НОМЕР_1, 2005 року випуску, обравши смугу руху «зелений коридор», переміщував через митний кордон України вказаний транспортний засіб з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підставу переміщення автомобіля свідоцтва про його реєстрацію від 19.06.2013 серії НОМЕР_2, видане ОСОБА_4, яке «не відповідає встановленим вимогам при виготовленні зразків даного виду документів, містить ознаки підробки».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 невинуватий у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки за вказаних у протоколі про порушення митних правил обставин переміщував автомобіль, не маючи умисел його приховування від митного контролю - подане ним свідоцтво про реєстрацію автомобіля є справжнім, а виявлена експертом його невідповідність стандартам пояснюється доводами ОСОБА_3, з яких слідує, що «техпаспорт, ймовірно, був підмочений».

Автомобіль не перебуває у розшуку згідно обліку Інтерполу (а.с. 45).

Крім того, приймаючи 31.10.2014 рішення про передачу справи прокурору, суддею не враховано положення ст.61 Конституції України - ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Тому суддя мав вирішити питання про закриття справи про порушення митних правил, а вже потім задовольнити клопотання прокурора (про передачу справи прокурору для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) в порядку ст.214 КПК України, оскільки під час розгляду справи про ПМП встановлено, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки кримінального, а не адміністративного правопорушення).

Посилаючись на це, апелянт просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді від 31.10.2014 змінити шляхом вирішення питання про закриття розпочатого щодо ОСОБА_3 провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України на підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а в решті постанову судді залишити без змін.

ОСОБА_3 на апеляційний розгляд справи не з'явився, що це перешкоджає його проведенню відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП, оскільки його представник ОСОБА_2 повідомив, що його довіритель повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, однак просив провести таке без його участі в присутності його представника, що не заперечувалося сторонами.

Заслухавши доводи представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на обґрунтування апеляційної скарги, думку прокурора та представника органу доходів і зборів про законність і обґрунтованість оскарженого рішення судді, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Фактично зі змісту оскарженої постанови слідує, що суддя прийняв рішення про передачу справи прокурору для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст.214 КПК України, оскільки під час розгляду справи про порушення митних правил ним встановлено, що в діях ОСОБА_3 наявні ознаки кримінального, а не адміністративного правопорушення.

В обґрунтування свого висновку суддя не навів жодних доводів про те, в чому саме полягають виявлені ним ознаки злочину (кримінального правопорушення) та якою саме нормою кримінального закону такі передбачені.

Отже, рішення судді, в якому міститься лише посилання на ст.253 КУпАП, без жодного аналізу та оцінки доказів у справі не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим, у зв'язку із чим воно підлягає безумовному скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови відповідно до ст.487 МК України, п.3 ч.8 ст.294 КУпАП.

Заявлене в суді першої інстанції клопотання прокурора про «направлення справи на дослідування» (а.с. 106, абз.3) в порядку ст.253 КУпАП (про передачу матеріалів даної справи прокурору) також жодним чином не обґрунтоване.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

В жодних наявних у справі документах не вбачаються ознаки вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення і ця обставина, що залишено поза увагою судді першої інстанції, перевірялася під час провадження справи про порушення митних правил, як органом доходів і зборів, так і Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, з висновку якого вбачається, що ОСОБА_3 навіть не здогадувався про те, що реєстраційне посвідчення на вказаний транспортний засіб має ознаки підробки, а тому визнано, що в його діях відсутні ознаки злочину, передбаченого ст.358 КК України - використання завідомо підробленого документа (а.с. 19-20,36-37).

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що в діях ОСОБА_3 хоч і відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України, однак наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, що підтверджується матеріалами справи.

Зі змісту ч.1 ст.483 МК України слідує, що відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю настає, зокрема, якщо особа (перевізник цих товарів) під час такого переміщення надає органу доходів і зборів, як підставу відповідного переміщення: 1) підроблені документи, 2) документи, що містять неправдиві відомості щодо товару (найменування, маркування номерів тощо).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в абз.2 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03.06.2005 № 8, підробленими треба вважати як фальшиві документи, так і справжні, до яких внесено неправдиві відомості чи окремі зміни, що перекручують зміст інформації щодо фактів, які ними посвідчуються, а також документи з підробленими підписами, відбитками печаток та штампів.

Отже, для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України достатньо лише однієї з вказаних вище дій, зокрема подання органу доходів і зборів підробленого документу на товар, що переміщується через митний кордон України. Посилання представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 на те, що його довіритель не знав про факт підробки свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля, а отже і не підлягає відповідальності за МК України не можуть бути прийнятними, оскільки інакше, у разі встановлення умислу на вчинення вказаного правопорушення, в діях ОСОБА_3 були б наявні ознаки злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України (використання завідомо підробленого документа).

Правопорушення ОСОБА_3 вчинив за наступних обставин.

29.03.2014, біля 14 год. 48 хв., в зоні митного поста «Дякове» Чопської митниці Міндоходів ОСОБА_3, прямуючи транзитом через територію України з Польщі в республіку Білорусь на автомобілі «БМВ-Х3» (BMW X3), н.з. республіки Білорусь НОМЕР_1, 2005 року випуску, переміщував по смузі руху «зелений коридор» через митний кордон України вказаний транспортний засіб з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підставу переміщення автомобіля, свідоцтво про його реєстрацію від 19.06.2013 серії НОМЕР_2, видане ОСОБА_4, яке є підробленим.

Апеляційний суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.483 КУпАП, як переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару підробленого документу.

Вина ОСОБА_3 у вищевказаних діях повністю підтверджується протоколом про порушення митних правил від 02.04.2014 № 0460/30516/14, митною декларацією від 29.03.2014, його письмовим поясненням, протоколом огляду, висновком проведеної на виконання ст.515 МК Ужгородським управлінням з питань експертизи та досліджень спеціалізованої лабораторії Міндоходів техніко-криміналістичної експертизи від 03.10.2014 № 182, з якої вбачається, що свідоцтво («посвідчення») про реєстрацію зазначеного вище т/з від 19.06.2013 № МАА 1471680 частково підроблене шляхом нанесення номеру бланку плоским друком; ламінувальна плівка зворотного боку бланку містить елементи голографічного захисту та сліди первинного запису «НОМЕР_3», що не належить даному документу (а.с. 1-5, 6, 7-9,21-23,96-102).

Доводи в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_2 про те, що даний висновок експерта є «повністю узагальнений» та не дав чітких відповідей на питання, які виникли під час попереднього розгляду справи, є неприйнятними, оскільки відповіді є повними, достатніми і у суду не виникає жодних сумнівів з приводу використаних експертом джерел.

Вирішуючи питання про можливість накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за передбачене ч.1 ст.483 МК України порушення митних правил, апеляційний суд виходить з вимог ч.2 ст.467 МК України, відповідно до якої таке стягнення може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Враховуючи те, що вчинене ОСОБА_3 порушення митних правил не є триваючим, оскільки виявлено і припинено органом доходів і зборів 29.03.2014, а на момент розгляду справи в апеляційному суді закінчився передбачений ч.2 ст.467 МК України зазначений вище строк - провадження у справі підлягає закриттю на підставі ст.487 МК України, п.7 ст.247 КУпАП.

Згідно ч.3 ст.528 МК України, якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, конфісковані товари, транспортні засоби, сума штрафу або її відповідна частина повертаються.

У зв'язку з цим, вилучений у ОСОБА_3 транспортний засіб підлягає поверненню власнику, після його встановлення на підставі справжнього (дійсного) реєстраційного документу на вказаний вище транспортний засіб, для продовження його митного оформлення з урахуванням положень ст.ст. 90-96,101,102 МК України.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст. 467,487, 527-529 ч.5 МК України, ст.ст. 2, 247 п.7, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2014 про передачу матеріалів справи про порушення ОСОБА_3 митних правил, передбачене ч.1 ст.483 МК України прокурору м. Ужгорода (у зв'язку із висновком про наявність у вказаному порушенні ознак кримінального правопорушення) скасувати.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.483 МК України, а провадження у справі закрити на підставі ст.ст. 467 ч.2, 487 МК України, п.7 ст.247 КУпАП.

Вилучений легковий автомобіль «БМВ-Х3» («BMW-X3»), 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_4, реєстраційний номер республіки Білорусь - НОМЕР_1, повернути власнику, після його встановлення на підставі справжнього реєстраційного документу (для продовження його митного оформлення).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя