ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17грудня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Паленик І.Г. за участі:

представника органу доходів і збору -
Борматової О.М., розглянувши у залі
суду у відкритому судовому засіданні
апеляційні скарги представника
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів Дєдєньової Д.О. та першого
заступника прокурора м. Києва
ВалендюкаО.С. на постанову судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 24 жовтня 2014 року, про закриття
провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
за порушення митних правил,
передбачених за ч. 1 ст. 483 МК України
відносно, -

ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2
року, громадянина України,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою закрито
провадження в справі про притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК
України, у зв'язку з відсутністю події і
складу адміністративного
правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що 10
грудня 2013 року в зоні діяльності
Ягодинської митниці з Польщі на митну
територію України автомобільним
транспортом р. н. НОМЕР_1/НОМЕР_2 на
підставі товаросупровідних
документів: міжнародної
товарно-транспортної накладної CMR №
346192 від 09 грудня 2013 року, книжки МДП №
НОМЕР_3 та інвойсу № EX-0073 від 09 грудня 2013
року переміщено товари «лампи
автомобільні», вагою брутто 6 291,00 кг,
загальною вартістю 31 956,30 дол. США.

Відповідно до товаросупровідних
документів одержувачем товарів є ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» (, м. Київ, вул.
Андрія Іванова, 10, оф. 1), а продавцем та
відправником товарів є компанія «MAXIMUS
BUSINESS LTD» (1F1, 25 Crighton Place, Edinburgh, EH7 4NY, United
Kingdom, Великобританія).

Товари поставлені на виконання умов
контракту № EX-08-05-13 від 08 травня 2013 року,
укладеного між ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» та
компанією «MAXIMUS BUSINESS LTD»
(Великобританія) в на умовах поставки CIP
Київ.

11 грудня 2013 року товари, заявлені до
митного оформлення в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів
(митний пост «Західний») в режимі ІМ-40
за МД №100250001/2013/078909, оформлені та
випущені у вільний обіг.

06 вересня 2013 року відповідно до
законодавства України з питань митної
справи, зокрема ст. 567 МК України
Київською міжрегіональною митницею
Міндоходів з метою перевірки
законності ввезення товарів на митну
територію України до Департаменту
митної справи Міндоходів ініційовано
направлення запиту до митних органів
Великобританії.

10 грудня 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів з
Департаменту митної справи Міндоходів
листом № 26448/7/99-99-24-03-10-17 від 05 грудня 2013
року вх. № 2185085/5 отримано відповідь
митних органів Великобританії.

З відповіді митних органів
Великобританії встановлено, що
компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» є ліквідованою
та з 17 травня 2013 року виключена з
реєстру.

До митного контролю, в якості підстави
для переміщення товарів через митний
кордон України подані CMR № 346192 від 09
грудня 2013 року та інвойс № EX-0073 від 09
грудня 2013 року, відповідно до яких
продавцем та відправником товарів є
компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD».

Крім того, на CMR 346192 від 09 грудня 2013 року
та інвойс № EX-0073 від 09 грудня 2013 року,
який також містить посилання на
контракт EX-08-05-13 від 08 травня 2013 року,
проставлено печатку компанії «MAXIMUS
BUSINESS LTD», яка, відповідно до відповіді
митних органів Великобританії, на час
видачі вищевказаних документів є
ліквідованою.

Відповідно до ст. 6 Закону України №
959-XII від 16 квітня 1991 року «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
суб'єкти, які є сторонами
зовнішньоекономічного договору
(контракту), мають бути здатними до
укладання договору (контракту)
відповідно до цього та інших законів
України та/або закону місця укладання
договору (контракту).

В контракті № EX-08-05-13 від 08 травня 2013
року в розділі «Определения»
зазначено, що «Счет - фактура (инвойс) -
является неотъемлемым документом к
Контракту, в котором стороны
согласовывают ассортимент, количество,
цену за единицу, общую стоимость,
условия поставки каждой партии Товара
и имеет силу Приложения
(Спецификации)».

Отже, на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «MAXIMUS
BUSINESS LTD», контракт EX-08-05-13 від 08 травня 2013
року був фактично не дійсним, а інвойс
№ EX-0073 від 09 грудня 2013 року, який є
невід'ємною частиною контракту та його
Доповненням (специфікацією), виданий
ліквідованою компанією (стороною
зовнішньоекономічного контракту), яка
не є здатною до укладання контракту.

Таким чином, проведеною перевіркою
митним органом встановлено, що товари
«лампи автомобільні», вагою брутто 6
291,00 кг, загальною вартістю 31 956,30 дол.
США, або 255 426,70 грн. згідно курсу
Національного банку України на день
переміщення (10 грудня 2013 року),
переміщені через митний кордон України
з приховуванням від митного контролю,
шляхом подання як підстави для
переміщення товарів документів, що
містять неправдиві відомості щодо
відправника та продавця товарів, що є
порушенням митних правил,
відповідальність за яке, передбачена ч.
1 ст. 483 МК України.

Відповідно до облікової картки ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» директором підприємства
є ОСОБА_4, який за своїми посадовими
обов'язками є керівником підприємства
і відповідає за фінансово-господарську
діяльність підприємства зобов'язаний
надавати для митного контролю і
оформлення документи з достовірною та
правдивою інформацією.

Відповідно, директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
ОСОБА_4 до поставки товарів в Україну,
під час узгодження інвойсу № EX-0073 від 09
грудня 2013 року, який є невід'ємною
частиною контракту та його Доповненням
(специфікацією), повинен був
пересвідчитись в правоздатності
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD» (1F1, 25 Crighton Place,
Edinburgh, EH7 4NY, United Kingdom, Великобританія).

Таким чином, дії ОСОБА_4 призвели до
переміщення товарів загальною
вартістю 255 426,70 грн. через митний кордон
України з приховуванням від митного
контролю, шляхом подання як підстави
для переміщення товарів документів, що
мають ознаки підробки, містять
неправдиві відомості щодо відправника,
одержувача та неправдиві відомості,
необхідні для визначення митної
вартості товарів.

Своє рішення суддя районного суду
обґрунтував тим, що директор ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» ОСОБА_4 не подавав
митному органу, як підставу для
переміщення товару документів, що
містять неправдиві відомості щодо
продавця та відправника чи одержувача
товару, не подавав митному органу
неправдиві відомості, необхідні для
визначення митної вартості товару та
не вчиняв дій щодо переміщення
зазначеного вантажу через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
його оскаржили в апеляційному порядку
представник Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та перший заступник
прокурора м. Києва, і в кожній
апеляційній скарзі міститься прохання
про скасування постанови судді
районного суду та прийняття нової
постанови, якою визнати ОСОБА_4 винним у
порушенні митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 МК України та накласти на
нього адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 100% вартості предметів
правопорушення з конфіскацією товарів
- безпосередніх предметів
правопорушення.

При цьому, представник органу доходів і
збору наголошує на тому, висновок суду
про відсутність складу порушення
митних правил в діях ОСОБА_4 не
відповідає фактичним обставинам
справи, оскільки директор ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» до поставки товарів в
Україну, під час узгодження інвойсу,
який є невід'ємною частиною контракту
та його Доповненням, враховуючи вимоги
ст. 266 МК України повинен був
пересвідчитись в правоздатності
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD», у зв'язку з чим
директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» ОСОБА_4 є
суб'єктом адміністративної
відповідальності, хоча особисто не
подавав митному органу, як підставу для
переміщення товару документів, що
містять неправдиві відомості щодо
продавця та відправника товару, а
ОСОБА_5, на якого посилається захисник
ОСОБА_4 не є посадовою особою
вищевказаного товариства, а тому не
може бути суб'єктом даного
правопорушення. Також судом при
розгляді справи не враховано постанову
Пленуму ВСУ № 8 «Про судову практику в
справах про контрабанду та порушення
митних правил» та відповідь митних
органів Великобританії.

В апеляційній скарзі прокурора
звертається увага на те, що приймаючи
оскаржувану постанову суддя районного
суду не прийняв до уваги те, що
відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 8
«Про судову практику в справах про
контрабанду та порушення митних
правил» підставою для переміщення
товарів через митний кордон є
визначені нормативними актами
документи, без яких неможливо одержати
дозвіл митного органу на пропуск
товарів через митний кордон. Це,
зокрема, можуть бути митна декларація,
контракт, коносамент, ліцензія, квота,
товаросупровідні документи, дозвіл
відповідних державних органів.
Документами, що містять неправдиві
дані, є, зокрема, такі, в яких відомості
щодо суті угоди, найменування,
асортименту, ваги, кількості чи
вартості товарів, а також їх
відправника чи одержувача, держави, з
якої вони вивезені чи в яку
переміщуються, не відповідають
дійсності.

ОСОБА_4 подав заперечення на апеляційні
скарги представника органу доходів і
збору та прокурора, в яких посилаючись
на безпідставність доводів
апеляційних скарг та законність
рішення судді районного суду, просить
залишити апеляційні скарги без
задоволення, а оскаржувану постанову -
без змін.

ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 в судові
засіданні призначенні на 03 та 17 грудня
2014 року не прибули, про дату та місце
розгляду справи повідомленні належним
чином. При цьому, 01 грудня 2014 року від
ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд
справи відносно нього без їх участі.

Представник органу доходів і зборів в
судовому засіданні в суді апеляційної
інстанції змінила вимоги апеляційної
скарги, просила скасувати постанову
судді районного суду та прийняти нову
постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у
порушенні митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 КК України, а провадження по
справі закрити на підставі п. 7 ст. 247
КУпАП. Також, представник органу
доходів і зборів зазначила про
необхідність повернення апеляційної
скарги прокурора.

Заслухавши пояснення представника
органу доходів і зборів, вивчивши
матеріали справи про порушення митних
правил, дослідивши доводи апеляційних
скарг, суд приходить до наступного
висновку.

Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова
судді у справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
особою, яку притягнуто до
адміністративно захисником,
потерпілим та його представником.

Згідно зі ст. 529 КУпАП постанова суду
(судді) у справі про порушення митних
правил може бути оскаржена особою,
стосовно якої вона винесена,
представником такої особи або органом
доходів і зборів, який здійснював
провадження у цій справі.

З вищевикладеного вбачається, що
прокурор не відноситься до осіб, які
вправі оскаржувати рішення судді у
справі про порушення митних правил, а
тому необхідно відмовити йому у
прийнятті апеляційної скарги до
розгляду, а апеляційну скаргу
повернути, як таку, що подана не
належною на те особою.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями
провадження у справах про порушення
митних правил є своєчасне, всебічне,
повне та об'єктивне з'ясування обставин
кожної справи, вирішення її з
дотриманням вимог закону, забезпечення
виконання винесеної постанови, а також
виявлення причин та умов, що сприяють
вчиненню порушень митних правил, та
запобігання таким правопорушенням.

Зазначені вимоги закону суддею
районного суду дотриманні не були.

З матеріалів адміністративної справи
убачається, що суд першої інстанції на
підставі наявних доказів, прийшов до
неправильного висновку про
відсутність в діях ОСОБА_4 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,
оскільки такий висновок не відповідає
фактичним обставинам справи.

Так, винність ОСОБА_4 у порушенні митних
правил, передбачених ч. 1 ст.483 КУпАП
повністю підтверджується матеріалами
справи про адміністративне
правопорушення, а саме:

даними, що містяться в протоколі про
порушення митних правил № 0115/10000/14 від 25
лютого 2014 року;

документами, наданими до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» для розмитнення
товарів (контракт, інвойс,
товаросупровідні документи);

листом митних органів Великобританії з
інформацією про ліквідацію компанії
«MAXIMUS BUSINESS LTD»;

наказом про призначення ОСОБА_4 на
посаду директора ТОВ «ВІВАТІМПОРТ».

Висновок судді суду першої інстанції
про те, що директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
ОСОБА_4 не подавав митному органу, як
підставу для переміщення товару
документів, що містять неправдиві
відомості щодо продавця та відправника
товару, через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю,
апеляційний суд м. Києва вважає також
необґрунтованим, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 265 МК підприємства
можуть бути декларантами, за умови
перебування їх на обліку в митних
органах України.

У графі 14 «Декларант/представник»
митної декларації у даній справі
зазначено ТОВ «ВІВАТІМПОРТ».

Відповідно до ст. 459 МК України
суб'єктами адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил підприємствами - є посадові
особи цих підприємств.

Виходячи з обов'язку надавати для
митного контролю і оформлення
документи з достовірною та правдивою
інформацією директор ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» ОСОБА_4 до поставки
товарів в Україну, під час узгодження
інвойсу № ЕХ-0073 від 09.12.2013 року, який є
невід'ємною частиною контракту та його
Доповненням (специфікацією), повинен
був пересвідчитись в правоздатності
компанії «MAXIMUSBUSINESSLTD».

Таким чином директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
ОСОБА_4 є суб'єктом адміністративної
відповідальності, хоча особисто не
подавав митному органу, як підставу для
переміщення товару документів, що
містять неправдиві відомості щодо
продавця та відправника товару .

При цьому, ОСОБА_5, який як зазначає
ОСОБА_4 здійснював декларування
товарів під час митного оформлення, не
є посадовою особою ТОВ «ВІВАТІМПОРТ», а
тому не може бути суб'єктом даного
правопорушення.

Відповідно до статті 6 Закону України
№959-ХІІ від 16 квітня 1991 року «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
суб'єкти, які є сторонами
зовнішньоекономічного договору
(контракту), мають бути здатними до
укладання та виконання договору
(контракту) відповідно до цього та
інших законів України.

Отже на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «MAXIMUS
BUSINESS LTD», згідно з відповіддю митних
органів Великобританії, яка будь-яких
сумнівів не викликає, вищевказаний
контракт був не дійсним, а інвойс який є
його доповненням, виданий ліквідованою
компанією (стороною
зовнішньоекономічного контракту), яка
не є здатною до його виконання.

Загальновизнано, що переміщення
предметів із приховуванням від митного
контролю - це їх переміщення через
митний кордон шляхом подання
документів, які містять неправдиві
дані, зокрема це такі дані, в яких
відомості, в тому числі щодо їх
відправника чи одержувача, щодо
держави, з якої вони вивезені чи в яку
переміщуються, тощо, не відповідають
дійсності.

Суб'єктивна сторона характеризується
умисною формою вини. Для кваліфікації
дій за ст. 483 МК України не мають
значення мотив і мета їх вчинення, а
також чи настали від цього шкідливі
наслідки.

У зв'язку з чим висновок судді
районного суду про те, що ОСОБА_4 не
подавав митному органу неправдиві
відомості для визначення митної
вартості товару є безпідставним,
оскільки об'єктивну сторону
правопорушення в даному випадку склало
подання документів, які містять
неправдиві дані, зокрема відомості
щодо їх відправника та продавця.

Заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги представника
органу доходів і зборів, які
спростовують висновки суду першої
інстанції про те, що в митній
декларації зазначено достатньо
відомостей, за допомогою яких можна
ідентифікувати й класифікувати товар.
Оскільки, підставою для переміщення
товарів через митний кордон є
визначені нормативними актами
документи, без яких неможливо одержати
дозвіл митного органу на пропуск
товарів через митний кордон і це не
тільки митна декларація, як зазначає
суд першої інстанції, але і інші,
зокрема, контракт, коносамент,
ліцензія, квота, товаросупровідні
документи, дозвіл відповідних
державних органів, тощо.

Крім того, на переконання апеляційного
суду, з інкримінованих ОСОБА_4 в
протоколі дій об'єктивної сторони,
необхідно виключити - подання
документів, що містять ознаки підробки,
подання документів, що містять
неправдиві дані щодо одержувача товару
та неправдиві відомості, необхідні для
визначення митної вартості товарів, як
такі, що не знайшли свого підтвердження
в матеріалах справи.

Про не повне і не об'єктивне з'ясування
обставин даної справи свідчить і те, що
з постанови судді районного суду
вбачається те, що під час розгляду
справи були заслухані пояснення
учасників судового процесу, однак в
протоколі судового засідання від 24
жовтня 2014 року відсутні відомості про
надання учасниками судового розгляду
будь-яких пояснень з приводу обставин
справи. Крім того, відповідно до цього ж
протоколу судове засідання
розпочалося об 11 годині 05 хвилин і
закінчилось об 11 годині 20 хвилин, тобто
суддя встановив особи учасників
судового розгляду, роз'яснив їм їхні
права та обов'язки, з'ясував наявність у
сторін клопотань, дослідив матеріали
справи, які містяться на 158 аркушах та
оголосив прийняте по справі рішення, що
міститься на трьох аркушах, усього за 5
хвилин.

Разом з цим, відповідно до вимог ст. 467
МК України, адміністративне стягнення
за порушення митних правил може бути
накладено не пізніше, ніж через шість
місяців з дня виявлення
правопорушення, якщо воно є триваючим.

Враховуючи те, що адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483
МК України та скоєне ОСОБА_4, виявлено 10
грудня 2013 року, то на момент прийняття
апеляційним судом рішення про визнання
його винуватим у порушенні
вищевказаних митних правил,
закінчились строки накладення
адміністративного стягнення, у зв'язку
з чим провадження в даній справі
підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247
КУпАП.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити першому заступнику
прокурора міста Києва Валендюку О.С. у
прийняті до апеляційного розгляду його
апеляційної скарги на постанову судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 24 жовтня 2014 року, а зазначену
апеляційну скаргу - повернути
прокурору.

Апеляційну скаргу представника органу
доходів і зборів задовольнити.

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 24 жовтня 2014
року, якою закрито провадження в справі
про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 МК України, у зв'язку з
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення,
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою визнати
ОСОБА_4 винним у порушенні митних
правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК
України, а провадження у справі закрити
на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з
закінченням на момент розгляду справи
строків накладення адміністративного
стягнення.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір в сумі 36
грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Паленик І.Г.

Справа № 33/796/1463/2014 Категорія ч. 1 ст.
483 КУпАП Суддя суду першої інстанції
Букіна О.М. Доповідач: Паленик І.Г.