АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 грудня 2014 року суддя Апеляційного
суду Дніпропетровської області
Живоглядова І.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Дніпропетровську, за участю:
ОСОБА_1 та її представника за
довіреністю ОСОБА_2; прокурора - Зайкова
Л.М.; представника митниці - Романенко
І.М., апеляційну скаргу заступника
начальника оперативного управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Дніпропетровської
митниці - Козія І.М. та апеляційну
скаргу першого заступника прокурора
Дніпропетровської області - Гладкіх О.
на постанову Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня
2014 року у справі про порушення митних
правил, якою провадження відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки
України, митного брокера ТОВ
«Гіперіон-Д», ідентифікаційний код
НОМЕР_1; зареєстрованої та проживаючої
за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 472 МК України, закрито через
відсутність складу порушення митних
правил, а предмети правопорушення -
вилученні товари, відповідно до
протоколу про порушення митних правил
від 02 липня 2014 року за №0066/я 110000001/14
повернуті для подальшого митного
оформлення ТОВ «Техно-Укр-Імпорт», -

встановив:

постановою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014
року закрито провадження у справі про
порушення митних правил за ст. 472
Митного Кодексу України, відносно
ОСОБА_1, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Судом першої інстанції було
встановлено, що у вину ОСОБА_1 ставилося
те, що вона не заявила за встановленою
формою точні, достовірні відомості про
товари, які підлягають обов'язковому
декларуванню при переміщенні через
митний кордон України.

Так, у відповідності до
зовнішньоекономічного контракту від 01
березня 2012 року № JM-2012, укладеного між
ТОВ «Техно-Укр-Імпорт» та китайською
компанією - «J and M Manufacturing LTD», з Китаю на
адресу українського товариства 31
травня 2014 року було поставлено товар у
режимі імпорту. У відповідності до
товаросупровідних документів,
предметом поставки мали бути «рукова з
вулканізованої гуми, крім твердої гуми,
армовані тільки текстильними
матеріалами» різного діаметру та
якості, загальною вагою 24 420,00 кг.,
вартістю 316 303, 27 гривень.

Здійснюючи митні формальності щодо
імпортованого товару від імені ТОВ
«Техно-Укр-Імпорт», на підставі
договору №337 від 07 листопада 2013 року
про надання послуг митного
декларування, митний брокер ТОВ
«Гіперіон - Д» - ОСОБА_1 02 червня 2014 року
подала до митного органу електрону
митну декларацію, задекларувавши товар
за кодом УКТЗЕД , як гумовий рукав
армований тільки текстильними
матеріалами.

Проте, під час огляду працівниками
митниці задекларованого товару було
встановлено, що поставлений на адресу
ТОВ «Техно-Укр-Імпорт» від китайської
компанії «J and M Manufacturing LTD» товар містить
рукава з вулканізованої гуми армований
текстилем та металом, який має бути
задекларований за кодом УКТЗЕД .

Таким чином, ОСОБА_1 при декларуванні
товару не вказала точні та достовірні
відомості про фактично поставлений
товар, чим припустилася порушення ст. 472
МК України.

Розглянувши наявні матеріали справи та
дослідивши докази вини ОСОБА_1,
районний суд дійшов висновку про
відсутність складу адміністративного
проступку, передбаченого ст. 472 МК
України, у діях ОСОБА_1, закривши
відносно останньої провадження у
справі.

Не погоджуючись з висновками суду,
представником митниці та заступником
прокурора області було подано
апеляційні скарги, у порядку ст. 294
КУпАП, в якій порушується питання про
скасування постанови районного суду та
прийняття нової, якою ОСОБА_1 визнати
винною за ст. 472 Митного Кодексу України
та накласти на неї відповідне
стягнення передбачене санкцією статті.

З'явившись у судове засідання
апеляційного суду представник митниці
- Романенко І.М. разом із прокурором
Зайковою Л.М. поданні апеляційні скарги
підтримали та просили їх задовольнити,
вважаючи, що суд першої інстанції
безпідставно закрив провадження у
справі.

Свої доводи як представник митниці, так
і прокурор мотивували тим, що наявні по
справі докази у повному обсязі
доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472
Митного Кодексу України. Крім цього,
зазначили, що особа має значний стаж
роботи у сфері митного оформлення, а
наявність у неї значного досвід роботи
у цій сфері, спростовує доводи сторони
захисту, що особі достовірно не було
відомо фактичні якісні показники
імпортованого товару.

В свою чергу, в апеляційному суді як
ОСОБА_1, так і її представник - ОСОБА_2
заперечували проти задоволення
апеляційних скарг, вважаючи, що
прийняте судом рішення відповідає
фактичним обставинам, є законним та
обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши
учасників апеляційного провадження,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційних
скарг, дійшов висновку, що у
задоволенні апеляційних скарг
необхідно відмовити, з наступних
підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 280
КУпАП, суд, розглядаючи справу про
адміністративне правопорушення, має
з'ясувати усі обставини справи та
встановити чи було вчинено
адміністративне правопорушення,
винність особи у його вчиненні та
усунувши усі можливі сумніви наявними
доказами, прийняти закону та
обґрунтовану постанову про наявність
вини чи її відсутність.

Разом з тим, приймаючи рішення у справі,
суд має керуватися презумпцією
невинуватості закріпленою у ст. 62
Конституції України, у відповідності
до якої тягар доказування вини
покладено на орган, який склав
відповідний матеріал, тобто митний
орган та органи прокуратури.

Співставивши доводи сторони
обвинувачення із наявними матеріалами
справи та пояснення сторони захисту,
апеляційний суду дійшов висновку про
відсутність достатніх доказів які б
свідчили про наявність вини у діях
ОСОБА_1, а ті докази, що є не
спростовують наявні сумніви.

Так дійсно на декларанта, у
відповідності до ст. 266 Митного Кодексу
України, покладено ряд обов'язків,
зокрема декларування товару з
дотриманням вимог митного
законодавства України, тобто заявляти
точні та достовірні відомості про
товар, який перетинає митний кордон.

Таким чином, звинувачуючи особу у тому,
що вона не заявила достовірні данні про
назву (якість) товару, тобто у
правопорушенні передбаченого ст. 472
Митного Кодексу України, яке
характеризується як умисними діями так
і необережністю, та посилаючись на не
виконання декларантом передбачених
законом прав, сторона обвинувачення
має надати прямі докази умисності дій
чи необережності, а також довести той
факт, що декларанту достовірно було
відомо про якість (назву) товару чи він
мав у своєму розпорядженні певні данні,
які свідчили про невідповідність
товаросупровідних документів
фактичній якості товару.

З огляду наявних матеріалів справи
вбачається, що дійсно на адресу ТОВ
«Техно-Укр-Імпорт» від китайської
компанії «J and M Manufacturing LTD» надійшов
товар, декларування, якого здійснено
митним брокером ТОВ «Гіперіон - Д» -
ОСОБА_1 (а.с. 37-38), яка при декларуванні
зазначила код УКТЗЕД , ставка мита
5%. Проте, під час фізичного огляду
митним органам у присутності
декларанта ОСОБА_1 було відібрано
зразки товару, які були направленні на
експертизу. В ході експертного
дослідження було встановлено, що
зазначений товар представляє собою
рукав напірні, виготовлений із
вулканізованої гуми та армований
сталевим дротом, та є таким який має
бути задекларованим за кодом УКТЗЕД
, ставка мита 10%.

Жодних інших доказів, які б доводили
суб'єктивну сторону вчиненого:
наявність умислу у діях особи чи, що
воно нею було вчинено з необережність -
у матеріалах справи не має.

З матеріалів справи також вбачається,
що ОСОБА_1 фактично не підтримувала
прямого зв'язку з відправником товару -
китайською компанією, не була завчасно
повідомлена про можливість поликового
направлення товару, або інших будь-яких
обставини які б свідчили про те, що
особі - декларанту було відомо чи могло
бути відомо про невідповідність
найменування товару заявленій. Тому у
апеляційного суду відсутні достатні
дані вважати, що особі об'єктивно було
відомо чи могло бути відомо про факт
невідповідності заявлених нею
відомостей (найменування) товару.

При відсутності достатніх даних, що
особі - декларанту об'єктивно було
відомо чи могло бути відомо про
невідповідність найменування товару
заявленій у товаросупровідних
документах, апеляційний суд вважає, що
вина особи у вчиненні порушення митних
правил, передбачених ст. 472 Митного
Кодексу України, у повному обсязі не
доведена.

Враховуючи наявну неповноту
доведеності вини особи у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472
Митного Кодексу України, у діях ОСОБА_1,
а також дотримуючись вимог ст. 62
Конституції України, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції було
досліджено усі обставини справи,
наявним доказам дана належна оцінка та
при наявності сумнівів щодо
винуватості особи суд правильно та з
наведенням відповідних мотивів, на
підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, закрив
провадження у справі через відсутність
складу адміністративного
правопорушення.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає необхідним
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову місцевого
суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

постановив:

апеляційну скаргу заступника
начальника оперативного управління
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями Дніпропетровської
митниці - Козія І.М. та апеляційну
скаргу першого заступника прокурора
Дніпропетровської області - Гладкіх О. -
залишити без задоволення.

Постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2014
року, якою провадження відносно ОСОБА_1
за ст. 472 Митного Кодексу України,
закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,
через відсутність складу
адміністративного правопорушення, а
предмети правопорушення направлено
для подальшого митного оформлення -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду
І.К. Живоглядова

Дніпропетровської області