АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 433/1555/14-п Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 33/790/665/14 Ляшенко М.А.
Категорія : ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2014 року м. Харків

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Харківської області Шевченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Троїцького районного суду Луганської області від 17 листопада 2014 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2014 року постановою судді Троїцького районного суду Луганської області Руденка Миколу Васильовича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік 6 міс.

Як встановлено судом першої інстанції, 15 жовтня 2014 року о 10 год.35 хв. в с.Макіївка Кременського району Луганської області ОСОБА_2. керував автомобілем ВАЗ-21213 у стані алкогольного сп*яніння, чим порушив п.2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з прийнятим процесуальним рішенням судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Троїцького районного суду Луганської області від 17 листопада 2014 року та прийняти нову постанову, якою застосувати стягнення, що не пов*язане із позбавлення права керування транспортним засобом. Апелянт не заперечував факт вживання пляшки пива за день до поїздки та зазначив, що не мав будь-яких ознак сп*яніння, а від проходження медогляду для встановлення такого стану дійсно відмовився, оскільки з ним в автомобілі перебувала тяжко хвора мати ОСОБА_3 Окрім того, ОСОБА_2 вважає, що судом при призначенні стягнення не враховані обставини, передбачені ч.2 ст.33 КУпАП, та визначено занадто суворий вид стягнення. В обґрунтування апелянт посилається на те, що не працює та єдиним джерелом його доходу є вирощування та продаж сільськогосподарської продукції з власного городу, при цьому автомобіль є необхідним засобом; позбавлення права керування автомобілем робить неможливим його використання, таким чином він буде позбавленим права заробляти собі на життя.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню , виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, суддя в повному обсязі вказані вимоги закону не виконав .

Ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за:

- керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції ;

- передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп*яніння чи під впливом лікарських препаратів;

- відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи іншого сп*яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 №809933 від 15 жовтня 2014 року (а.с.5), 15 жовтня 2014 року о 10 год.35 хв. в с.Макіївка Кременського району Луганської області ОСОБА_2. керував автомобілем ВАЗ-21213 держномер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп*яніння (почервоніння очей, тремтіння рук та різкий запах алкоголю з порожнини рота), від проходження медичного огляду у передбаченому законом порядку для встановлення стану сп*яніння відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Формулюючи фактичні обставини адміністративного правопорушення, як керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного сп*яніння, та зазначивши про порушення ним вимог п.2.9а ПДР України, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам правопорушення, що зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення серії АВ2 №809933 від 15 жовтня 2014 року.

Так, суд дійшов необґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - керування автомобілем в стані алкогольного сп*яніння, тоді як наявні в матеріалах справи докази підтверджують лише факт відмови ОСОБА_2 від проходження медичного огляду для встановлення такого стану, тобто порушення водієм вимог п.2.5 ПДР України, відповідальність за що також передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Пункт 2.5 ПДР України передбачає обов*язок водія на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп*яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. А стан сп*яніння у водія транспортного засобу може бути встановлений лише в порядку, передбаченому Інструкцією від 09.09.2009 року № 400/666 Про виявлення у водіїв транспортного засобу ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп*яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Але протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали не містять доказів щодо встановлення у ОСОБА_2 стану алкогольного сп*яніння.

З огляду на зазначене, ОСОБА_2 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 факт відмови від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп*яніння не спростовував, тому апеляційний суд, враховуючи докази, що містяться у справі, вбачає у діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп*яніння.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо суворості призначеного стягнення апеляційний суд вважає обґрунтованими.

Накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, як це вчинив суд першої інстанції, не узгоджується з вимогами ст. 33 КУпАП, яка регламентує загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Так, при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 вперше притягується до адміністративної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, розкаявся, його автомобіль у даному випадку є засобом отримання доходу за відсутності у правопорушника іншої постійної роботи , а також відсутність в матеріалах справи обставин, передбачених ст.35 КУпАП, що обтяжують його відповідальність за адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що законним та обґрунтованим буде застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Троїцького районного суду Луганської області від 17 листопада 2014 року відносно ОСОБА_2 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддати стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме - у розмірі 3400 (трьох тисяч чотирьохсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 36 грн.54 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення , є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду В.В.Шевченко