АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/1000/14-п
Суддя 1-ї інстанції: Цендра Н.В.
Провадження № 33/790/271/14
Доповідач: Цілюрик В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2014 року

Суддя апеляційного суду Харківської
області Цілюрик В.П., за участю
прокурора Бєлашова А.М., особи, у
відношенні якої винесено постанову по
справі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1, його захисника -
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Харкові справу за апеляційною скаргою
прокурора Куп'янської міжрайонної
прокуратури Харківської області на
постанову судді Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 24.04.2014 року у відношенні
ОСОБА_1, -

встановив:

Постановою судді Куп'нського
міськрайонного суду Харківської
області від 24.04.2014 року провадження
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Петропавлівка,
Куп'янського району Харківської
області, громадянина України, українця,
працюючого на посаді начальника
Управління ветеринарної медицини в
Куп'янському районі Харківської
області, маючого 6 категорію, 11 ранг
держслужбовця, зареєстрованого та
мешкаючого за адресою - АДРЕСА_1 про
вчинення ним адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

При розгляді справи суддя дійшов
висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП у зв'язку з тим, що ОСОБА_1,
організовуючи розгляд звернення
ОСОБА_3 стосовно порушень його дружини -
ОСОБА_4, та притягнення останньої до
відповідальності, надаючи відповідь
автору звернення про результати
розгляду, не отримав та не мав наміру
отримувати протиправну винагороду, а
також результати перевірки звернення
ОСОБА_3 свідчать про те, що підстав для
вжиття заходів відносно ОСОБА_4 немає,
тому відсутній конфлікт інтересів.

Не погодившись із рішенням судді,
прокурором була подана апеляційна
скарга, в якій він просить скасувати
постанову Куп'янського міськрайонного
суду Харківської області ви 24.04.2014 року
про закриття адміністративної справи
відносно ОСОБА_1, прийняти нову
постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накласти
адміністративне стягнення.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції
не прийняв до уваги вимоги Закону
України «Про звернення громадян»,
відповідно до якого особи, винні у
порушенні цього Закону, несуть
цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність.

Крім того, прокурор вказує, що свідки
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, які були
допитані в судовому засіданні не
змогли пояснити чим передбачений
комісійний розгляд звернень, на якій
саме підставі проводилось створення
комісії по розгляду звернення ОСОБА_3,
та яку юридичну силу має складений акт
за результатами такої перевірки. Судом
не враховано, що відповідь за
результатами розгляду заяв і клопотань
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах і клопотаннях
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки. Не
дослідженим залишилось встановлене
судом посилання щодо законності
доручення виконання перевірки
звернення ОСОБА_3 іншій посадовій
особі.

На думку апелянта, при розгляді даної
справи суд першої інстанції помилково
дійшов висновку про відсутність в діях
ОСОБА_1 порушення вимог ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», та порушення ст. 172-7
КУпАП.

Заслухавши думку прокурора, який
підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_1 і
його захисника, які заперечували проти
її задоволення, посилаючись на те, що
конфлікту інтересів немає, оскільки
ОСОБА_1 вже на момент звернення ОСОБА_3
було відомо, що в діях ОСОБА_4 немає
жодних порушень, дослідивши матеріали
адміністративної справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення від 29
березня 2014 року, ОСОБА_1 обіймаючи
посаду начальника Управління
ветеринарної медицини в Куп"янському
районі Харківській області, будучи
державним службовцем 6-ї категорії 11
рангу, допустив порушення обмежень
щодо урегулювання конфлікту інтересів,
а саме не вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів, та невідкладно у
письмовій формі не повідомив
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів, які
містять ознаки адміністративного
корупційного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 14 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» (далі Закон), ст. 172-7 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, які виразились у тому,
що 28.01.2014 року ОСОБА_3 на його ім'я було
надіслано заяву з проханням розглянути
його скаргу на дії керівника державної
ветеринарної лабораторії Куп'янського
району ОСОБА_4, яка є дружиною ОСОБА_1, та
притягнути її до відповідальності за
порушення вимог Закону України «Про
звернення громадян». ОСОБА_1 в період з
04.02.2014 року по 13.02.2014 року розглянуто
було звернення ОСОБА_8 особисто,
опитано директора Куп'янської районної
державної лабораторії ветеринарної
медицини ОСОБА_4, яка є дружиною ОСОБА_1
і перебуває у підпорядкуванні
Управління ветеринарної медицини в
Куп'янському районі Харківської
області, після чого надано письмову
відповідь заявнику.

Таким чином при розгляді звернення
ОСОБА_3 у ОСОБА_1 виник конфлікт
інтересів - суперечність між його
особистими майновими, немайновими
інтересами чи йому близьких осіб, та
його службовими повноваженнями,
наявність якого може вплинути на
об'єктивність, або неупередженість
прийняття рішення, а також на вчинення
чи не вчинення дій під час виконання
наданих їй службових повноважень.

Усвідомлюючи можливість притягнення
ОСОБА_4 до дисциплінарної
відповідальності, що може вплинути в
майбутньому на невиплату їй премій,
зменшення розміру отримуваної
заробітної плати, ОСОБА_1 не повідомив
безпосереднього керівника про наявний
конфлікт інтересів.

Приймаючи рішення про відсутність
складу адміністративного
правопорушення, суд першої інстанції
вважав, що стаття 172-7 КУпАП, порушення
якої ставиться у провину ОСОБА_1
передбачав адміністративну
відповідальність визначеного кола
осіб про неповідомлення особою
безпосереднього керівника у випадках,
передбачених законом про наявність
конфлікту інтересів, яка настає за
умови наявності чотирьох
взаємозумовлених і взаємопов'язаних
елементів: об'єкта та об'єктивної
сторони, суб'єкта та суб'єктивної
сторони неповідомлення особою
безпосереднього керівника у випадках,
передбачених законом, про наявність
конфлікту інтересів, і відсутність
хоча б однієї із вказаних вище ознак
виключає наявність корупційного
діяння.

На думку суду першої інстанції, норми
статті 172-7 КУпАП, і статті 1 Закону
України «Про засади запобігання і
проти дії корупції» встановлюють, що
корупційним правопорушенням є
виключно умисне діяння у виді
використання службових повноважень та
пов'язаних із цим можливостей та
одержання протиправної винагороди, і
обставини встановлення отриманого
доходу (чи його неотримання в силу
певних обставин) та суперечність між
особистими інтересами особи та її
службовими повноваженнями, наявність
яких може вплинути на об'єктивність
або неупередженість прийняття рішень,
а також за вчинення або не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень є обов'язковими для
уповноваженої на складання протоколу
про адміністративне корупційне
правопорушення особи.

З такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна виходячи
із наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про засади запобігання і
проти дії корупції» корупційне
правопорушення - умисне діяння, що
містить ознаки корупції, вчинене
особою, зазначеною у частині першій
статті 4 цього Закону, за яке законом
установлено кримінальну,
адміністративну, цивільно-правову та
дисциплінарну відповідальність.

Пунктом 5 та 6 вищевказаної правової
норми зазначено, що корупція -
використання особою, зазначеною в
частині першій статті 4 цього Закону,
наданих їй службових повноважень та
пов'язаних із цим можливостей з метою
одержання неправомірної вигоди або
прийняття обіцянки/пропозиції такої
вигоди для себе чи інших осіб або
відповідно обіцянка/пропозиція чи
надання неправомірної вигоди особі,
зазначеній в частині першій статті 4
цього Закону, або на її вимогу іншим
фізичним чи юридичним особам з метою
схилити цю особу до протиправного
використання наданих їй службових
повноважень та пов'язаних із цим
можливостей. Неправомірна вигода -
грошові кошти або інше майно, переваги,
пільги, послуги, нематеріальні активи,
які обіцяють, пропонують, надають або
одержують без законних на те підстав.

Таким чином законодавцем визначені
поняття корупційне правопорушення і
корупція, а отримання або не отримання
протиправної винагороди, на яку
посилається суд першої інстанції, не є
обов'язковою складовою складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП.

Частиною 1 ст. 9 Закону передбачено, що
особи, зазначені у підпунктах "а", "в"-"ж"
пункту 1 та підпункті "а" пункту 2
частини першої статті 4 цього Закону, не
можуть мати у безпосередньому
підпорядкуванні близьких їм осіб або
бути безпосередньо підпорядкованими у
зв'язку з виконанням повноважень
близьким їм особам.

Частиною 1 ст. 14 Закону визначено, що
особи, зазначені у пункті 1 та
підпунктах "а", "б" пункту 2 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані уживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів;
невідкладно у письмовій формі
повідомляти безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів.

На підставі аналізу вказаних правових
норм слід прийти до висновку про те, що
ОСОБА_1, як держаний службовець, і як
керівник Управління ветеринарної
медицини в Куп'янському районі
Харківської області, у підлеглості
якого перебуває директор - лікар
бактеріолог районної державної
лабораторії ветеринарної медицини
ОСОБА_4, яка також є його дружиною,
зобов'язаний був при наявності у нього
на вирішенні звернення про притягнення
до відповідальності ОСОБА_4 негайно
письмово повідомити свого
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів, що ним
зроблено не було.

Не свідчить про відсутність вказаного
складу адміністративного
правопорушення посилання ОСОБА_1 на те,
що ним особисто перевірка звернення
ОСОБА_3 не проводилась, а він лише її
організував та доручив проводити її
безпосередньому керівнику ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 На зверненні ОСОБА_3
відсутня резолюція ОСОБА_1, відповідно
до якої він доручає кому-небудь
проведення перевірки викладений в
ньому обставин, а матеріали
адміністративної справи свідчать по
те, що ОСОБА_4 надавала письмові
пояснення особисто на ім'я ОСОБА_1 (а.с.
11), і останній особисто надав відповідь
автору звернення (а.с. 10), при цьому у цій
відповіді немає жодного посилання на
те, що перевірка відносно ОСОБА_4
проводилась колегіально. Сам акт
перевірки (а.с. 136), на який посилається
ОСОБА_1 у запереченнях проти
апеляційної скарги, не має обов'язкової
сили для прийняття остаточного
рішення, він не містить дату його
складання, і тому неможливо встановити,
чи був він складений після надання
ОСОБА_1 відповіді ОСОБА_3, чи до нього.

Не доводить правильність висновків
суду першої інстанції і посилання на
пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про ніби то колегіальний
розгляд звернення ОСОБА_3, в результаті
якого було встановлена відсутність
підстав для притягнення ОСОБА_4 до
відповідальності, так як встановлення
або не встановлення порушень з боку
останньої не впливають на наявність
або відсутність в діях ОСОБА_1 складу
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП. Адміністративна
відповідальність за цією нормою настає
у разі неповідомлення останнім свого
безпосереднього керівництва про
наявність конфлікту інтересів, не
залежно від причин такого
неповідомлення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 172-7 КУпАП,
конфлікт інтересів - це суперечність
між особистими інтересами особи і її
службовими повноваженнями, наявність
яких може вплинути на об'єктивність та
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень. Апеляційний суд вважає, що
відповідно до викладених вище
обставин, прийняття рішення стосовно
відповідальності ОСОБА_4 залишалось за
ОСОБА_1, і тому у цьому випадку має місце
наявність конфлікту інтересів.

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 в
запереченнях на апеляційну скаргу на
те, що він вжив заходи недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів, ніби то доручивши
перевірку звернення ОСОБА_3 в.о.
начальника лікарні ОСОБА_5, так як
моментом його виникнення є прийняття
ОСОБА_1 цього звернення, а недопущення
конфлікту інтересів у відповідності до
вимог Закону і ст. 172-7 КУпАП передбачає
повідомлення безпосереднього
керівника про ці обставини.

Таким чином висновок суду першої
інстанції про відсутність події і
складу адміністративного
правопорушення є хибним, тому
постанова від 24.04.2014 року підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в

Апеляційну скаргу прокурора
задовольнити.

Постанову судді Куп'янського
міськрайонного суду Харківської
області від 24.04.2014 року у відношенні
ОСОБА_1 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.. 172-7 КУпАП та накласти
на нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на корить держави
судовий збір у розмірі 36,54 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області
В.П. Цілюрик