Справа № 3-5225/10Головуючий у 1-й інстанції Берегуляк Ф.Г.
Провадження № 33/789/165/14 Доповідач - Римар Т.М.
Категорія - ч.3 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 р. м. Тернопіль

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Римар Т.М., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від " 17 " серпня 2010 року, -

Встановила:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів на 6 років з оплатним вилученням транспортного засобу "Ауді - 8" д.н.з. А НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, за те, що будучи особою, яка двічі протягом 2010 року піддавалась адміністративному стягненню за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп'яніння (відповідно постановами судді Тернопільського міськрайонного суду від 11.05.2010р. за ч.1 ст.130 КУпАП до штрафу в сумі 2550 грн. в доход держави та від 30.06.2010р. за ч.2 ст.130 КУпАП на 3 роки позбавлення права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу), 31 липня 2010 року біля 23 години керував транспортним засобом марки "Ауді - 8" д.н.з. А НОМЕР_1 по вул.Б.Хмельницького в м.Тернополі в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9."а" Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови судді Тернопільського міськрайонного суду, посилаючись не те, що він пропущений з поважних причин, а саму постанову, як незаконну, винесену з порушенням чинного законодавства, скасувати та закрити провадження у справі. Зазначає, що справу розглянуто у його відсутності, оскільки про день розгляду справи він повідомлений не був, копію постанови судді від 17 серпня 2010 року не отримував, взнав про її існування 7 жовтня 2014 року, постановою апеляційного суду Тернопільської області від 3 листопада 2014 року йому відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження даної постанови.

Ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка подана з порушенням строку на апеляційне оскарження, та матеріалами адміністративної справи, вважаю, що в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді від 17 серпня 2010 року слід відмовити, а подану апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала, - апелянту ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративні правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, апеляційна скарга ОСОБА_1 від 17 жовтня 2014 року на постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП поступила в суд 20 жовтня 2014 року, тобто по збігу більш, як 4 (чотирьох) років і 2 (двох) місяців з дня винесення постанови суддею.

Апеляційний суд Тернопільської області своєю постановою від 3 листопада 2014 року відмовив ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження вищезазначеної постанови судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2010 року та повернув апеляційну скаргу апелянту.

Відповідно до ч.9 ст.294 КУпАП постанова апеляційного суду у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

В порушення даних вимог ОСОБА_1 подав повторно апеляційну скаргу від 3 грудня 2014 року на постанову судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, яка поступила в Тернопільський міськрайонний суд 4 грудня 2014 року.

За змістом та вимогами дана апеляційна скарга є аналогічною попередній апеляційній скарзі від 17 жовтня 2014 року і, зокрема, в ній повторно порушується питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2010 року.

Зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження є аналогічними тим, які спростовані в постанові апеляційного суду Тернопільської області від 3 листопада 2014 року.

Зокрема, доводи ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі про те, що він не був повідомлений про день розгляду справи та про існування постанови судді від 17 серпня 2010 року взнав лише 17 жовтня 2014 року є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, протокол про адміністративне правопорушення від 31 липня 2010 року стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП був складений у його присутності і ним підписаний. В даному протоколі вказано дату і час розгляду справи - 17 серпня 2014 року о 10 годині та місце розгляду справи - "Тернопільський міський суд".

Апеляційна скарга не містить жодних зауважень щодо неправильності протоколу про правопорушення чи невідповідності записів у ньому.

В зазначений в протоколі про правопорушення день, а саме 17 серпня 2014 року адміністративна справа стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.130 КУпАП була розглянута суддею Тернопільського міськрайонного суду.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 знав про час, день та місце розгляду справи. Крім того, в апеляційній скарзі від 3 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнав, що йому було відомо про те, що в 2010 році він був позбавлений права керувати транспортними засобами, однак не пам'ятав дати винесення постанови суддею, а також точного строку, на який його позбавлено права керування транспортними засобами, однак апеляційну скаргу подав лише у 2014 році, що не відповідає розумним строкам оскарження. При цьому, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не навів вагомих причин того, чому, знаючи про день розгляду справи та прийняте суддею рішення про позбавлення його права керувати транспортним засобом, він протягом 4 (чотирьох) років не оскаржив це рішення, хоча мав можливість без обмежень при бажанні особисто або з допомогою адвоката ознайомитись з матеріалами адміністративної справи в суді, в тому числі з прийнятим рішенням, і оскаржити його.

Таким чином, посилання ОСОБА_1 про те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин не відповідає дійсності є необґрунтованими та надуманими.

Враховуючи наведене і те, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2010 року вже було розглянуто у встановленому законом порядку апеляційним судом Тернопільської області 3 листопада 2014 року, яким прийнято рішення про відмову у задоволенні цього клопотання, і дане рішення відповідно до ч.9 ст.294 КУпАП набрало законної сили та що чинним законодавством, зокрема, Кодексом України про адміністративні правопорушення, не передбачено перегляд апеляційним судом власних рішень у справах про адміністративні правопорушення, приходжу до висновку про те, що апеляційну скаргу слід повернути ОСОБА_1

На підставі наведеного та керуючись ч.ч.2,9 ст. 294 КУпАП, -

постановила:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду від 17 серпня 2010 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП та повернути апеляційну скаргу від 3 грудня 2014 року апелянту.

Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.М. Римар