АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/1484/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову судді
Дарницькогоо районного суду м. Києва
від 06 листопада 2014 року відносно
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, працюючого на посаді
Президента благодійної організації
«Всеукраїнський Благодійний Фонд
«Разом до перемоги», ідентифікаційний
код НОМЕР_1, - про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_2 20 вересня 2014 року о 03 год. 30 хв. по
вул. А.Ахматової в м. Києві керував
автомобілем «Мітцубішіаутлендер»,
д.н.з. НОМЕР_2, з ознаками наркотичного
спяніння (різка зміна забарвлення
шкірного покриву обличчя, поведінка, що
не відповідає обстановці, розширені
зіниці, що не реагують на світло,
сповільненість ходи). Від проходження
огляду на стан наркотичного спяніння у
лікаря-нарколога відмовився в
присутності двох свідків. Своїми діями
водій порушив п. 2. 5 ПДР України, тобто
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Постановою судді Дарницького
районного суду м. Києва від 06 листопада
2014 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушння, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, та на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
будь-якими транспортними засобами
строком на один рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто в доход держави
судовий збір у сумі 36,54 грн.

На зазначене рішення судді, ОСОБА_2
подав до Апеляційного суду м. Києва
скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних
обставин справи, не заперечуючи свою
винуватість у вчиненому
адмінправопорушенні, просить змінити
накладене на нього адміністративне
стягнення з позбавлення права керувати
транспортними засобами на штраф. При
цьому, апелянт просить врахувати його
особу зокрема те, що він, обіймаючи
посаду Президента благодійної
організації «Всеукраїнський
Благодійний Фонд «Разом до перемоги»,
займається волонтерською діяльність
щодо надання соціальних послуг та
гуманітарної допомоги бійцям
добровільних батальйонів та
підрозділам Збройних сил України, які
перебувають в зоні АТО та потребують
сторонньої допомоги, і ця робота є дуже
важливою на даний час в країні, а тому з
урахуванням цих обставин вважає
обране йому судом першої інстанції
адміністративне стягнення занадто
суровим та невмотивованим належним
чином.

Також, апелянт зазначає, що суд першої
інстанції формально віднісся до
розгляду даної справи і в порушення
вимог ст. 33 КУпАП не врахував наведені
ним обставини.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав
подану апеляційну скаргу та просив
змінити вид призначеного йому
адмінстягнення, обравши його у виді
штрафу. Свою винуватість ОСОБА_2 у
порушенні п. 2.5. ПДР України визнав,
пояснивши, що у зв'язку із зайнятістю та
браком часу відповідно до його
волонтерської діяльності, відмовився
їхати на освідування до лікаря, просив
врахувати відомості про його особу,
зазначені в апеляційній скарзі, та
змінити вид стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
апелянта, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляції, суд апеляційної
інстанції, вважає її такою, що підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду про
доведеність винуватості ОСОБА_2 у
порушенні п. 2.5 ПДР України за обставин,
викладених у протоколі та постанові
судді, є обґрунтованим, підтверджений
доказами, зібраними по справі, який
фактично підтверджений самим
апелянтом та ним не оспорюється в
апеляційній скарзі.

Разом з тим, відповідно до положень ст.
33 КУпАП при накладенні стягнення
враховуються характер вчиненого
правопорушення, особа порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

При цьому з матеріалів справи та
документів, долучених до скарги,
убачається, що ОСОБА_2 має постійне
місце проживання, з 11 серпня 2014 року
займає посаду Президента благодійної
організації «Всеукраїнський
Благодійний Фонд «Разом до перемоги»
та займається діяльністю, пов'язаною із
благодійністю військовослужбовцям в
зоні АТО, під час розгляду
адміністративної справи в суді
апеляційної інстанції визнав себе
винуватим у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, щиро
розкаявся.

Враховуючи вказане, конкретні
обставини справи, а також те, що суддя
районного суду фактично не мотивував
своє рішення щодо визначення
найбільшого виду адміністративного
стягнення, а лише формально послався на
вимоги закону, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
можливість пом'якшення
адміністративного стягнення та
призначення його у виді накладення
штрафу у розмірі, передбаченому
санкцією статті, а саме 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

За таких обставин, скарга ОСОБА_2
підлягає задоволенню, а постанова
судді Дарницького районного суду м.
Києва від 06 листопада 2014 року - зміні в
частині визначення виду
адмінстягнення.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Дарницького районного суду
м. Києва від 06 листопада 2014 року щодо
ОСОБА_2 змінити в частині
адміністративного стягнення - накласти
на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП
адмінстягнення у виді штрафу в доход
держави у розмірі двохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян - 3.400 грн.

В решті постанову Дарницького
районного суду м. Києва від 06 листопада
2014 року - залишити без зміни.

Суддя Апеляційного

суду міста Києва
Стрижко С.І.