Справа № 163/2957/14-п Провадження №33/773/285/14
Суддя в 1 інстанції: Гайдук А.Л.
Категорія:ч.1 ст.483 МК України
Доповідач: Оксентюк В. Н.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю представника митниці -
Пікалюка М.С.,

особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Любомльського районного суду
Волинської області від 13 листопада 2014
року, якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, житель АДРЕСА_1, не
працює, закордонний паспорт НОМЕР_1
виданий 11.05.2011 року органом 0701,

визнаний винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ч.1 ст.483
Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483
Митного Кодексу України далі (МК
України) та на нього накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 1691
грн. з конфіскацією в дохід держави
цигарок з акцизними марками України:
марки «LD red», в кількості 49 пачок,
вартістю 465,50 грн., марки «Прилуки
класичні», в кількості 48 пачок,
вартістю 456,00 грн., та цигарок без марок
акцизного податку України - марки "TS", в
кількості 114 пачок, вартістю 769,50 грн.,
вилучених згідно протоколу та опису
затриманих предметів №1074/20500/2014 від
14.10.2014 року. Також, з останнього, в
користь Ягодинської митниці стягнуті
витрати за зберігання товарів.

ОСОБА_3 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
те, що він 14 жовтня 2014 року близько 00
год. 45 хв. слідуючи з України в
Республіку Польща через митний пост
«Ягодин» Ягодинської митниці
автомобілем «Фольксваген Гольф»
номерний знак НОМЕР_2 намагався
незаконно з приховуванням від митного
контролю перемістити через митний
кордон України товар, а саме цигарки з
акцизними марками України та без них, в
кількості 211 пачок, загальною вартістю
1691 грн., які були приховані під задніми
пасажирськими сидіннями в салоні
автомобіля - загорнуті в одіяло, та під
гумовими ковриками передніх
пасажирських сидінь, тобто в спосіб, що
утруднює виявлення, та були виявлені
під час митного контролю при
проведенні поглибленого огляду за
допомогою технічних засобів митного
контролю (галогенового ліхтаря), чим
вчинив правопорушення, передбачене ч.1
ст.483 МК України.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_3 01 грудня 2014
року подав апеляційну скаргу і
клопотання в якому просить поновити
строк на апеляційне оскарження
постанови Любомльського районного
суду від 13 листопада 2014 року.
Посилається на те, що судом у
встановлений триденний строк йому не
була надіслана постанова, також у
період з 10 до 24 листопада 2014 року він
перебував на лікуванні, про що є
відповідна виписка, тому він не міг
вчасно подати апеляційну скаргу.
Вважає, що строк на оскарження
постанови суду пропустив з поважних
причин.

Також вказує, що суд першої інстанції
незаконно розглянув справу без його
участі, чим позбавив його права на
захист.

Вказує, що судом не надано належної
оцінки обставинам та доказам у справі,
а призначене судом стягнення є надто
суворим. Зазначає, що суд не врахував,
що правопорушення він вчинив внаслідок
важкого матеріального становища, а
відповідно до п.9 ст.5 Закону України
«Про судовий збір» він як інвалід 2
групи з дитинства звільняється від
сплати судового збору.

Просить постанову Любомльського
районного суду від 13 листопада 2014 року
щодо нього в частині накладеного
стягнення скасувати, прийняти нову
постанову, якою зменшити розмір штрафу
та звільнити його від сплати судових
витрат.

Заслухавши доповідача, який виклав
суть постанови та доводи апеляції,
пояснення ОСОБА_3, який подану апеляцію
підтримав і просив поновити строк на
апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції та зменшити розмір
штрафу, представника митниці, який
апеляцію заперечив, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляції,
приходжу до висновку, що пропущений
строк на апеляційне оскарження
постанови апелянту слід поновити, а
сама апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 не був
присутній під час розгляду справи щодо
нього в суді першої інстанції,
відомостей про отримання ним копії
постанови від 13 листопада 2014 року в
матеріалах справи немає, а випискою з
Луцької міської клінічної лікарні
№19809 підтверджується, що ОСОБА_3 в
період з 10 до 24 листопада 2014 року
перебував на лікуванні, тому строк на
апеляційне оскарження постанови
Любомльського районного суду від 13
листопада 2014 року йому слід поновити,
так як він пропущений із поважних
причин.

Доводи скаржника про те, що суд
незаконно розглянув справу без його
участі, чим позбавив його права на
захист, не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 був належним чином повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи
щодо нього в суді, що підтверджується
його особистим підписом у протоколі
про порушення митних правил (а.с.3). Саме
в той день, 13 листопада 2014 року і був
проведений розгляд справи. Однак, в
судове засідання ОСОБА_3 не з'явився,
причини неявки належним чином не
повідомив, клопотання про відкладення
розгляду справи вчасно не подавав.
Заява про перенесення розгляду справи
від ОСОБА_3 в суд поступила лише 17
листопада 2014 року, тобто після
розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП та ст.498 МК
України участь правопорушника при
розгляді даної справи в суді не є
обов'язковою. За таких обставин суд
першої інстанції правомірно розглянув
справу у його відсутності.

Висновок суду першої інстанції про
вчинення ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483
МК України, за обставин вказаних у
постанові, підтверджується
дослідженими в суді першої інстанції
доказами, а саме: протоколом про
порушення митних правил №1074/20500/2014 від
14.10.2014 року (а.с.1-3), фото-таблицями до
протоколу (а.с.6-7); актом про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу №205020102/2014/000219Е від 14.10.2014 року
(а.с.5); письмовими поясненнями ОСОБА_3
від 14.10.2014 року, в яких він повністю
визнав факт приховування цигарок від
митного контролю (а.с.8); службовою
запискою головного державного
інспектора ОУБК та МП Ягодинської
митниці Міндоходів Тимченка Ю.Г. від
14.10.2014 року (а.с.11); висновком експертизи
спеціалізованої лабораторії з якого
вбачається, що загальна вартість
безпосередніх предметів порушення
митних правил становить 1691,00 грн.
(а.с.17-18).

Таким чином, аналіз матеріалів справи
свідчить, що при її розгляді, суд першої
інстанції з'ясував всі обставини
справи, дослідив наявні докази по ній,
яким дав належну юридичну оцінку і
обґрунтовано прийшов до висновку, що в
діях ОСОБА_3 є склад правопорушення
передбаченого ч.1 ст.483 МК України.

Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, при
накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа правопорушника, ступінь його
вини, майновий стан та обставини, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність.

При накладенні стягнення ОСОБА_3 суд
першої інстанції врахував характер
вчиненого правопорушення, особу
винного ступінь його вини та інші
обставини.

Оскільки санкція ч.1 ст.483 МК України
передбачає накладення штрафу в розмірі
100 відсотків вартості товарів -
безпосередніх предметів порушення
митних правил з конфіскацією цих
товарів, тому суд першої інстанції у
відповідності з вимогами
вищевказаного закону правомірно обрав
стягнення в межах санкції
інкримінованої статті.

З письмових пояснень ОСОБА_3 (а.с.8)
вбачається, що він був обізнаний з
правилами перетину митного кордону,
оскільки цигарки заховав, щоб не
декларувати їх та не провозити через
червоний коридор, що свідчить про
умисне вчинення інкримінованого йому
правопорушення. Тому доводи ОСОБА_3 про
те, що правопорушення він вчинив через
важке матеріальне становище, не
впливають на суспільну небезпечність
вчиненого ним діяння, правильність
кваліфікації його дій та прийняте
судом рішення.

Відповідно до пункту 9 статті 5 Закону
України «Про судовий збір», від сплати
судового збору звільняються інваліди I
та II груп, законні представники
дітей-інвалідів і недієздатних
інвалідів I та II груп.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3
виданого Департаментом соціальної
політики 25.07.2011 року (а.с.38) ОСОБА_3, 1991
року народження є інвалідом з
дитинства 2 групи, а тому суд першої
інстанції необґрунтовано стягнув з
ОСОБА_3 судовий збір.

За таких обставин постанова
Любомльського районного суду
Волинської області від 13 листопада 2014
року щодо ОСОБА_3 підлягає зміні в
частині стягнення судового збору.

Керуючись ст. 294 КУпАП, п. 9 ст. 5 Закону
України «Про судовий збір», -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову Любомльського районного
суду Волинської області від 13
листопада 2014 року щодо ОСОБА_3 змінити.

Вказівку Любомльського районного суду
про стягнення з ОСОБА_3 36 грн. 54 коп.
судового збору скасувати.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова остаточна й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н. Оксентюк