Справа № 740/4857/14
Провадження 3/740/1785/14
ПОСТАНОВА

іменем України

04 грудня 2014 року

м.Ніжин

Ніжинський
міськрайонний суд Чернігівської
області в складі:

судді – Олійника
В.П., при секретарі – Шадура І.Ю.,

розглянувши
матеріали, які надійшли із Ніжинського
МВ УМВС України в Чернігівській
області про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2,
одруженого, не працюючого,
проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3 а, кв.157,

за ст.162 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно протоколу про
адміністративне праовпорушення за
ст.162 КУпАП ОСОБА_1 18 жовтня 2014 року в 12-30
год., перебуваючи біля приміщення ПАТ
КБ “ПриватБанк”, розташованого в
м.Ніжині Чернігівської області,
вул.Заньковецької, 4, в порушення вимог
ст.6 Декрету Кабінету Міністрів України
“Про систему валютного регулювання і
валютного контролю” від 19 лютого 1993
року №15-93 здійснив незаконне
скуповування валютних цінностей як
засобу платежу-20 доларів США.

В судовому засіданні ОСОБА_1
заперечував проти факту вчинення
правопорушення, пояснивши, що
скуповування іноземної валюти 18 жовтня
2014 року не здійснював, надавав
пояснення до протоколу із примусом, 20
доларів вилучили у нього пізніше,
протокол складено та вилучено 20
доларів США в приміщенні міліції, 18
жовтня 2014 року в 12-37 год. здійснив
купівлю у банку 200 доларів США, купюри 100
та 5-ть по 20 доларів.

ОСОБА_2, як особа, яка склала
протокол про адміністративне
правопорушення, в судовому засіданні
пояснив, що за фактом виявлення
скуповування ОСОБА_1 іноземної валюти в
приміщенні Ніжинського МВ був
складений адміністративний протокол в
присутності ОСОБА_1 та двох понятих, в
присутності яких у ОСОБА_1 були
вилучені 20 доларів США, ОСОБА_1 надавав
пояснення та видав 20 доларів США
добровільно.

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснив, що був запрошений
працівниками міліції як понятий, в його
присутності в приміщенні міліції у
ОСОБА_1 була вилучена купюра 20 доларів
США.

Із врахуванням доказів по
справі суд приходить до слідуючих
висновків.

Адміністративна
відповідальність за ст.162 КУпАП настає
за незаконне скуповування, продаж,
обмін, використання валютних цінностей
як засобу платежу або як застави.

Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановлених законом (ч.2
ст.192 ЦК України).

Відповідно до положень ст.6
Декрету Кабінету Міністрів України
“Про систему валютного регулювання і
валютного контролю” від 19 лютого 1993
року №15-93 резиденти і
нерезиденти-фізичні особи мають право
продавати іноземну валюту
уповноваженим банкам та іншим
фінансовим установам, які одержали
ліцензію Національного банку України,
або за їх посередництвом-іншим
фізичним особам-резидентам, а також
національному оператору поштового
зв'язку; фізичні особи-резиденти мають
право купувати іноземну валюту в
уповноважених банках та інших
фінансових установах, що одержали
ліцензію Національного банку України,
або за їх посередництвом-у інших
фізичних осіб-резидентів і
нерезидентів, а також у національного
оператора поштового зв'язку, який
одержав ліцензію Національного банку
України.

Згідно протоколу про
адміністративне правопорушення ОСОБА_1
18 жовтня 2014 року в 12-30 год., перебуваючи
біля приміщення ПАТ КБ “ПриватБанк”,
розташованого в м.Ніжині Чернігівської
області, вул.Заньковецької, 4, в
порушення вимог ст.6 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю” від 19 лютого 1993 року №15-93
здійснив незаконне скуповування
валютних цінностей як засобу платежу-20
доларів США, при цьому докази згідно
ст.251 КУпАП щодо скуповування ОСОБА_1 18
жовтня 2014 року 20 доларів США відсутні,
свідки в протоколі не зазначені,
відсутні відомості і про

особу, в якої ОСОБА_1 згідно протоколу
здійснив скуповування 20 доларів США.
Пояснення ОСОБА_3, як понятого, не
підтверджують незаконних дій ОСОБА_1 із
врахуванням ст.162 КУпАП.

Статтею 2 Закону України
«Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» встановлено, що рішення
Європейського суду з прав людини є
обов”язковими для виконання Україною.
У статті 17 даного Закону зазначено, що
суди застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположник свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права. Відповідно до п.1 ст.5
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на свободу та особисту
недоторканність; нікого не може бути
позбавлено свободи, крім таких
випадків і відповідно до процедури,
встановленої законом.

Приписами ст.259 КУпАП
встановлено, що з метою складення
протоколу про адміністративне
правопорушення в разі неможливості
скласти його на місці вчинення
правопорушення, якщо складення
протоколу є обов'язковим, порушника
може бути доставлено, зокрема, в
міліцію, при цьому матеріали справи не
містять відомостей з відповідними
доказами на підтвердження
неможливості складення протоколу на
місці вчинення можливого
правопорушення та необхідності його
складення в приміщенні міліції та
підстав доставлення ОСОБА_1 до міліції.
За таких обставин недотримання під час
складення протоколу вимог ст.259 КУпАП
та фактичне затримання ОСОБА_1 свідчить
про порушення п.1 ст.5 даної Конвенції.

В судовому засіданні ОСОБА_1
заперечував свої пояснення до
протоколу з підстав наявності
психологічного примусу до нього під
час складення протоколу про
адміністративне правопорушення.
Згідно практики Європейського суду з
прав людини використання доказів,
отриманих з порушенням права на
мовчання та права не свідчити проти
себе,-Суд наголошує, що право не
свідчити проти себе становить
загальновизнаний міжнародний
стандарт, який лежить в основі поняття
справедливого судового розгляду за
статтею 6 Конвенції. Встановлення таких
стандартів пояснюється необхідністю
захисту особи, яка переслідується за
кримінальним законом, від неналежного
тиску з боку органів влади, щоб завдяки
цьому уникнути помилок правосуддя та
сприяти реалізації цілей статті 6.
Право не свідчити проти себе
передбачає, зокрема, що сторона
обвинувачення в кримінальній справі,
намагаючись довести свою версію щодо
обвинуваченого, не може
використовувати докази, здобуті за
допомогою методів примусу чи утиску
всупереч волі обвинуваченого. За таких
обставин пояснення ОСОБА_1 до
протоколу, який складений з
недотриманням вимог ст.259 КУпАП і в
порушення п.1 ст.5 даної Конвенції, не є
доказом на підтвердження наявності
адміністративного правопорушення.

Із врахуванням викладеного
наявні у справі докази не
підтверджують вчинення ОСОБА_1
правопорушення за ст.162 КУпАП, що є
підставою для закриття провадження у
справі згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв"язку
відсутністю в діях останнього складу
адміністративного правопорушення.
Протокол про адміністративне
правопорушення, як один із доказів
відповідно до ст.251 КУпАП, без наявності
інших необхідних доказів, не
спростовує даного висновку суду і не
може бути підставою для притягнення до
адміністративної відповідальності.
Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції
України обвинувачення не може
грунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Вилучені 20 доларів США
відповідно до ст.265 КУпАП підлягають
поверненню ОСОБА_1, як їх володільцю.

Керуючись ст.247 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, суд,-

постановив:

Справу про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст.162 КУпАП-закрити
у зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Вилучені 20 доларів США, які
зберігаються в Ніжинському МВ УМВС
України в Чернігівській області-
повернути ОСОБА_1, як їх володільцю.

Постанова може бути
оскаржена, на неї може бути внесено
подання прокурором до Апеляційного
суду Чернігівської області через
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня винесення постанови.

Суддя
В.П. Олійник .