Справа №586/1088/14-п Головуючий у суді 1-ї
інстанції - ШвецьНомер провадження
33/788/272/14 Суддя-доповідач Яременко Г. М.
Категорія 172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2014 року суддя Апеляційного
суду Сумської області Яременко Г. М. ,з
участю прокурора Левченко О.М.,
апелянта ОСОБА_2, розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
судді Середино-Будського районного
суду Сумської області від 11 листопада
2014 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.172-7 КУпАП та на
нього накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 850
(вісімсот п'ятдесят) грн.,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Середино-Будського
районного суду Сумської області від 11
листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, і накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмір 850 грн. Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь держави судовий збір
в сумі 36 грн. 54 коп.

При обставинах, викладених в постанові
суду першої інстанції, ОСОБА_2, в
порушення вимог ч.3 ст. 14 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", протягом десяти днів після
призначення 30 квітня 2014 року на посаду
голови Середино-Будської районної
державної адміністрації, не передав в
управління іншій особі належні йому
корпоративні права у ТОВ «Біотоп-Н» у
встановленому законом порядку і строк,
а 2 липня 2014 року з порушенням
встановленої п.2 ч.1 ст. 14 вказаного
Закону заборони щодо передачі
корпоративних прав, здійснив їх
передачу своїй доньці ОСОБА_3, при цьому
не повідомив свого безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів, чим вчинив адміністративне
корупційне правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим
рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову районного суду та закрити
провадження у справі. В обґрунтування
своїх доводів апелянт посилається на
те, що постанова суду першої інстанції
є незаконною та такою, що винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. За змістом вимог
апеляційної скарги зазначає, що суд
залишив поза увагою доводи апелянта
щодо непопередження останнього про
передбачені законодавством України
конкретні обмеження, пов'язані з
прийняттям на державну службу та її
проходженням. При цьому вказує, що
викладені в постанові висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, зокрема в частині передачі
останнім корпоративних прав своїй
доньці. За твердженням апелянта, в його
діях відсутній склад інкримінованого
корупційного адміністративного
правопорушення, зокрема суб'єктивної
та об'єктивної сторони, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази, які
б свідчили про те, що в ході його роботи
на займаній посаді мали місце
суперечності між особистими
інтересами та службовими
повноваженнями, наявність яких могла б
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття ОСОБА_2
рішень, а також на вчинення чи
невчинення ним дій під час виконання
наданих йому службових повноважень.
Окрім того, акцентує увагу на грубому
порушенні вимог адміністративного
законодавства при складанні протоколу
про адміністративне правопорушення,
зокрема, що стосується бланка
протоколу, його номера, серії та змісту,
що свідчить про фальсифікацію такого
та зазначає про безпідставне
інкримінування йому неіснуючої норми
КУпАП, а саме ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Разом з тим вказує, що в порушення вимог
закону йому не вручено належно
оформлений екземпляр протоколу.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2, який
підтримав подану апеляційну скаргу,
думку прокурора Левченко О.М. про
залишення постанови судді без зміни,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає, виходячи з
наступного.

Висновок судді про вчинення ОСОБА_2
зазначеного в постанові
адміністративного правопорушення
підтверджується перевіреними і
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суддя дав відповідну
оцінку.

Правильність такого висновку
підтверджується даними протоколу про
вчинення корупційного правопорушення
№ 34/2014 від 29 вересня 2014 року (а.с.1-5), який
є документом, що офіційно засвідчує
факт вчинення неправомірних дій, і
одним із джерел доказів, та іншими
матеріалами справи, належним чином
дослідженими суддею при розгляді
справи в суді першої інстанції, що
стверджується протоколом судового
засідання (а.с.159-165).

Так, згідно з диспозицією ст. 172-7 КУпАП,
відповідальність настає за
неповідомлення особою безпосереднього
керівника у випадках, передбачених
законом, про наявність конфлікту
інтересів.

У відповідності до ст. 1 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» та п.2 примітки до ст.172-7 КУпАП
під конфліктом інтересів слід розуміти
суперечність між особистими
інтересами особи та її службовими
повноваженнями, наявність яких може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень.

Пунктами 1, 2 ч.1ст.14 Закону передбачено,
що особи, зазначені у п.1 та підпунктах
«а», «б» п.2 ч.1 ст.4 цього Закону
зобов'язані уживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів,
невідкладно у письмовій формі
повідомляти безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів

Згідно вимог ч.3 ст.14 Закону України
«Про запобігання і протидії корупції»
передбачено, що особи, зазначені у
пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини
першої статті 4 цього Закону
зобов'язані протягом 10 днів після
призначення (обрання) на посаду
передати в управління іншій особі
належні їм підприємства та
корпоративні права у порядку,
встановленому законом. При цьому,
особам, зазначеним у пункті 1, підпункті
«а» пункту 2 частини першої статті 4
цього Закону, забороняється передавати
в управління належні їм підприємства
та корпоративні права на користь
членів своєї сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно розпорядження виконуючого
обов'язки Президента України від 30
квітня 2014 року за № 782 /2014 - рп ОСОБА_2
було призначено головою
Середино-Будської районної державної
адміністрації, а на підставі
розпорядження голови
Середино-Будської
райдержадміністрації від 6 травня 2014
року за №73 - К, останній приступив до
виконання обов'язків голови
Середино-Будської районної державної
адміністрації з 6 травня 2014 року.

17 березня 2005 року ОСОБА_2 прийняв
присягу державного службовця, а 10
квітня 2014 року був попереджений про
існуючі обмеження, пов'язані з
прийняттям на державну службу та її
проходження, передбачені діючими на
той час Законами України «Про державну
службу» та « Про засади запобігання і
протидії корупції».

Відповідно ж до розподілу обов'язків
голова Середино - Будської районної
державної адміністрації здійснює
керівництво її діяльністю та несе
персональну відповідальність за
реалізацію покладених на нього
завдань, додержання норм Конституції
України, актів Президента України,
Верховної Ради України, Кабінету
Міністрів України, інших органів
виконавчої влади вищого рівня в районі.

З урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_2,
відповідно до п.п.1 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» є суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців від 28 серпня 2014 року
за № 19212958, до 2 липня 2014 року одним із
засновників ТОВ «Біотоп- Н» був ОСОБА_2

При цьому, на підставі заяви ОСОБА_2 та
протоколу загальних зборів
засновників товариства з обмеженою
відповідальністю «Біотоп-Н» від 2 липня
2014 року за № 02/07/2014-02, частку останнього
у статутному фонді, яка складала 84, 40%
статутного фонду підприємства було
передано ОСОБА_3.

Відповідно до листа відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Середино -Будського районного
управління юстиції у Сумській області
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3.

Згідно діючого на той час Статуту ТОВ
«Біотоп - Н» учасник товариства мав
право продати чи іншим чином
відступити свою частку у статутному
капіталі одному або кільком учасникам
цього товариства , у тому числі,
відчуження (продаж) учасникам
товариства своєї частки (частини
частки) третім особам з умови, якщо
жоден з учасників не скористався своїм
переважним правом придбання частки
частини частки/ учасникам ТОВ «Біотоп -
Н».

У даному випадку передача
корпоративних прав ОСОБА_2 у ТОВ
«Біотоп - Н» на користь його доньки
ОСОБА_3 здійснена була шляхом
безоплатної передачі.

Таким чином, ОСОБА_2 не продав, не
передав третій особі належні йому
корпоративні права у ТОВ «Біотоп-Н»

Наявними у справі доказами
підтверджується той факт, що ОСОБА_2,
будучи попереджений про обмеження,
встановлені Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», з моменту призначення на
посаду голови Середино - Будської РДА
протягом десяти днів після призначення
на посаду не передав в управління іншій
особі належні йому, згідно ч.1 ст.167 ГК
України, корпоративні права у порядку,
встановленому законом, порушивши при
цьому вимоги закону щодо заборони
передавати в управління належні
підприємства та корпоративні права на
користь членів своєї сім"ї та вимоги
щодо урегулювання конфлікту інтересів,
передбачених діючим Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», не повідомивши
безпосереднього керівника - голову
Сумської обласної державної
адміністрації про наявність конфлікту
інтересів, що міг вплинути на
об'єктивність та неупередженість
прийняття ним рішень, як головою
Середино-Будської районної державної
адміністрації, через наявність
корпоративних прав в ТОВ «Біотоп-Н».

Так, згідно з диспозицією ст. 172-7 КУпАП,
відповідальність настає за
неповідомлення особою безпосереднього
керівника у випадках, передбачених
законом, про наявність конфлікту
інтересів і диспозиція даної статті не
передбачає необхідності настання
наслідків.

Тобто, для складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП, достатньо самого факту невжиття
заходів щодо недопущення будь-якої
можливості виникнення конфлікту
інтересів та неповідомлення ОСОБА_2 у
письмовій формі про його наявність
свого безпосереднього керівника, яким
згідно матеріалів справи є голова
Сумської обласної державної
адміністрації.

На підставі перевірки й належної
оцінки вищезазначених доказів, суддя
дійшов обґрунтованого висновку про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП, за вказаних в постанові
обставин. З огляду на викладене доводи
апелянта про відсутність в його діях
суб»єктивної та об»єктивної сторони
складу вказаного правопорушення є
необґрунтованими.

Що стосується доводів апелянта щодо
непопередження останнього про
передбачені законодавством України
конкретні обмеження, пов'язані з
прийняттям на державну службу та її
проходження, то вони є
необґрунтованими, оскільки наявні в
матеріалах справи копії присяги
державного службовця від 17 березня 2005
року та попередження щодо наявності
відповідних обмежень (а.с. 28-29), де є
підпис ОСОБА_2, свідчать про його
обізнаність у цьому та наявність у
останнього умислу на вчинення
інкримінованого йому правопорушення.

Не заслуговують на увагу і твердження
ОСОБА_2 щодо невідповідності
викладених в постанові висновків суду
фактичним обставинам справи в частині
передачі останнім корпоративних прав
своїй доньці. Так, матеріалами
адміністративної справи встановлено,
що при постановленні оскаржуваного
судового рішення суддя, окрім посилань
на вимоги Закону України «Про
господарські товариства» та статут ТОВ
«Біотоп-Н», мотивував вказане рішення
нормами ст.ст. 63, 167 Господарського
кодексу України та абз.2 ч.3 ст.14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», де чітко визначена
заборона передачі корпоративних прав
членам сім'ї.

Доводи апелянта в частині порушень
вимог закону при складенні протоколу є
також необґрунтованими та
спростовуються матеріалами справи,
безпосередньо протоколом про
адміністративне правопорушення, зі
змістом та формою якого правопорушник
погодився, про що свідчить підпис
останнього на кожному аркуші
протоколу.

При цьому твердження апелянта щодо
невручення останньому екземпляру
протоколу є надуманими, оскільки
відповідно до даних протоколу він
копію отримав 29.09.2014 року, що підтвердив
своїм підписом.

Що стосується припущеної помилки при
складенні протоколу про
адміністративне правопорушення щодо
кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7
КУпАП, на яку послався апелянт, як на
безпідставне інкримінування йому
неіснуючої норми КУпАП, то в умовах
наявності у вказаній статті лише
однієї частини, це не впливає на
законність і обґрунтованість
постанови судді, в якій вірно зазначено
вказану норму.

Таким чином, встановивши, що справа про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 розглянута у
відповідності з вимогами закону, з
повним і об'єктивним встановленням
обставин вчинення правопорушення, то
підстав для скасування постанови судді
за доводами, наведеними в апеляційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Середино-Будського
районного суду Сумської області від 11
листопада 2014 року відносно ОСОБА_2,
залишити без зміни, а його апеляційну
скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської
областіЯременко Г. М.

З оригіналом згідно: суддя
Г.М.Яременко