Справа № 438/1453/13-п
Головуючий у 1 інстанції: Пещук Р.Й.
Провадження № 33/783/477/14
Доповідач:Тенюх В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Апеляційний суд
Львівської області в складі судді
судової палати в кримінальних справах
Тенюха В.П., за участю скаржника ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу про
адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову судді Бориславського
міського суду Львівської області від 05
листопада 2013 року про притягнення
останнього до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_2 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП, та накладено стягнення у виді
штрафу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 34 грн 41 коп судового
збору у дохід держави.

Згідно з постановою місцевого суду, 20
вересня 2013 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_2
керував трактором ХТЗ-Т-25, державний
номерний знак НОМЕР_1, по
вул.Трускавецькій в м.Бориславі
Львівської області, у стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
п.2.9а Правил дорожнього руху України.

На постанову Бориславського міського
суду Львівської області від 05
листопада 2013 року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 130 КпАП України ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, у якій просить
поновити строк на апеляційне
оскарження, оскільки не був належним
чином повідомлений про розгляд справи,
копія постанови не була йому надіслана,
а з її змістом ознайомився лише 28
серпня 2014 року. Оскаржувану постанову
суду просить скасувати, провадження по
цій справі закрити у зв'язку із
закінченням на момент розгляду справи
строку накладення адміністративного
стягнення.

Вважає постанову незаконною, оскільки
суд однобічно, неповно та поверхнево
дослідив обставини, які мають істотне
значення для вирішення справи. Із
обраним видом адміністративного
стягнення не погоджується. Заперечує
свою вину у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стверджує, що протокол про
адміністративне правопорушення серії
ВСІ № 337580 ним особисто не підписувався,
будь-яких пояснень працівникам ВДАІ
Бориславського МВ УМВС у Львівській
області він не надавав.
Адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, не вчиняв,
оскільки в той час перебував у м.Кривий
Ріг Дніпропетровської області, що
підтверджується виписками з банків
про операції по карткових рахунках.
Окрім цього, як зазначає ОСОБА_2, один із
свідків заперечує, що в протоколі про
адміністративне правопорушення
проставлений його підпис, а інший
свідок взагалі не пам'ятає такого
випадку.

Заслухавши ОСОБА_2 на підтримання
поданої апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що така підлягає частковому
задоволенню.

Пропущений строк на апеляційне
оскарження слід поновити з врахуванням
поважності причин пропуску такого,
оскільки ОСОБА_2 не був повідомлений
належним чином про розгляд справи в
місцевому суді, що підтверджується
неврученими повістками, а в матеріалах
справи відсутні дані про отримання ним
копії постанови суду від 05 листопада
2013 року, а тому доводи скарги в цій
частині є обґрунтованими.

Суд першої інстанції, детально
дослідивши матеріали справи, прийшов
до обґрунтованого висновку про
наявність у діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, вина ОСОБА_2 підтверджується
сукупністю доказів, наявних у
матеріалах справи, а саме: даними
протоколу про адміністративне
правопорушення серії ВС1 № 337580 від
20.09.2013р. (а.с.2); даними алкотесту від
20.09.2013р. № 472, згідно якого результат
огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 є
позитивним з кількісним показником
0.52‰ (а.с.3).

В цьому протоколі ОСОБА_2 власноручно
пояснював, що випив 50 грам горілки і
їхав за кермом трактора.

Подані ОСОБА_2 виписки з банків про
операції по карткових рахунках (а.с.24 та
25) не спростовують факту скоєння ним
цього адміністративного
правопорушення, оскільки в них
відсутня інформація про проведені ним
грошові операції у відділеннях банків,
розташованих в іншій місцевості на
значній відстані від м.Борислава, в
день вчинення даного
адміністративного правопорушення, а
саме 20 вересня 2014 року.

На думку апеляційного суду, решта
доводів скарги щодо невинуватості
ОСОБА_2 у вчиненні згаданого
адміністративного правопорушення є
надуманими та не можуть заслуговувати
на увагу.

При накладенні адміністративного
стягнення на ОСОБА_2, суддя міського
суду врахував характер вчиненого
правопорушення, дані про його особу та
застосував таке у відповідності з
вимогами ст.33 КУпАП, яке буде
необхідним і достатнім для виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчинення нових правопорушень.

Порушень вимог чинного законодавства
при розгляді справи, які тягнули б за
собою скасування постанови, про що
порушується питання в апеляційній
скарзі, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, поновити йому строк на
апеляційне оскарження.

В решті апеляційну скаргу ОСОБА_2
залишити без задоволення, а постанову
Бориславського міського суду
Львівської області від 05 листопада 2013
року про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя Апеляційного

суду Львівської області

В.П.Тенюх