АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №640/244/14-п Суддя 1-ї інстанції: Нев'ядомський Д.В.
Провадження № 33/790/654/14
Категорія: ст.122-2 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 року м.Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Виноградова О.П., без участі особи, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка просила розглядати справу без її участі, розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанови судді Київського районного суду м.Харкова від 23 січня 2014 року, від 25 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді від 23 січня 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає: АДРЕСА_1, -

визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, та на неї накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та постанови суду, 29.12.2013 року під час несення служби інспектором ДПС взводу № 2 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області прапорщиком міліції Рогач О.А. на 20 км а/д Київ - Обруч в с.Нові Петрівці близько 12 год. 30 хв., водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Nissan Місга" д.н. НОМЕР_2 не виконала вимогу про зупинку, що подавалось за допомогою світлового жезлу та свистка інспектором Рогач О.А., про що 30.12.2013 року був складений рапорт.

09.01.2014 року на підставі рапорту був складений адміністративний протокол у відношенні ОСОБА_1 за ст.122-2 КУпАП, в якому зазначено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.4 ПДР України, який передбачає, що на вимогу працівників міліції водій повинен зупинитися.

14.03.2014 року прокурор подав клопотання про звільнення від адміністративній відповідальності ОСОБА_1 на підставі п.5 ч.1 ст.247 КУпАП.

Постановою Київського районного суду м.Харкова від 25 березня 2014 року клопотання прокурора прокуратури Київського району м.Харкова Бударного О.В. було задоволено. ОСОБА_1 була звільнена від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122-2 КУпАП, а провадження по даній справі було закрито на підставі ст.ст.4, 5 Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України".

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанов Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2014 року і 25.03.2014 року. Скасувати постанову Київського районного суду м.Харкова від 25.03.2014 року про звільнення її від адміністративної відповідальності на підставі ст. ст. 4, 5 Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання, такими, що втратили чинність, деяких законів України". Скасувати постанову Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2014 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 122-2 КУпАП України і закрити адміністративну справу у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання про поновлення строку і апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, справа надійшла до суду разом із протоколом про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 та дійсно, розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1, як особи, що притягалася до адміністративної відповідальності, і даних про те, яким чином вона була сповіщена про дату, час та місце розгляду справи у відношенні неї, матеріали справи не містять, а тому її доводи про причини пропущення строку на апеляційне оскарження постанов судді визнаю обґрунтованими.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, зобов'язаний всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам, суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в порушення зазначених вимог закону, суддею належним чином не були з'ясовані всі обставини справи.

Так, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує на те, що вона 29.12.2013 року не порушувала жодних правил дорожнього руху, її не зупиняв інспектор ДАЇ. Вона дійсно їхала по дорозі Київ - Обруч, але не у зв'язку з протестами, а по особистій справі. Також вказує на те, що вона хоча і є учасником Автомайдану, але саме 29.12.2013 року не приймала участі в даній акції.

Як зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії АВ № 340301від 09.01.2014 року ОСОБА_1 29.12.2013 року на 20 км а/д Київ - Обруч в с.Нові Петрівці близько 12 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 не виконала вимогу про зупинку, що подавалось за допомогою світлового жезлу та свистка інспектором.

Визначаючи ОСОБА_1 винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, суддя послався на наступні матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення АВ № 340301, супровідний лист, рапорт, інформаційна довідка, облікова картка приватного ТЗ НОМЕР_1, пояснення інспектора Слінченко В.В., відео контроль центрального сервера, повідомлення, запит Шевченка А.А., пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6, рапорт Шевченка А.А., рапорт Певного Д.В., пояснення ОСОБА_8, ОСОБА_9

Але, вказані в протоколі про адміністративне правопорушення в якості свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, згідно їх пояснень, не були безпосередньо свідками порушення ОСОБА_1 29.12.2013 року п.2.4 ПДР України, а лише 09.01.2014 року підписали протокол про адміністративне правопорушення.

Інші матеріали справи, на які послався суддя в своїй постанові, також не містять в собі доказів, які б безумовно свідчили, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем, та не зупинилась на вимогу інспектора ДПС.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена причина необхідності зупинення автомобіля НОМЕР_1.

Так, відповідно до вимог п.21-1 ч.1 ст.11 Закону України "Про міліцію" зупиняти транспортні засоби лише в разі: порушення правил дорожнього руху водіями; відсутності номерного знака на транспортному засобі або наявності номерного знака, який не відповідає встановленим вимогам, закріплений у не встановленому для цього місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів; наявності ознак, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; наявності даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; перебування транспортного засобу в розшуку; наявності даних про використання транспортного засобу з протиправною метою; необхідності опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; проведення цільових заходів для перевірки документів на право користування і керування транспортним засобом, документів на транспортний засіб; виконання рішень про обмеження чи заборону руху, прийнятих уповноваженими на це державними органами; порушення визначеного порядку встановлення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Таким чином, постанова судді від 23.01.2014 року щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП, підлягає скасуванню, а справа у відношенні неї - закриттю у зв'язку із відсутністю в її діях складу вищевказаного адміністративного правопорушення. А тому підлягає скасуванню, також і постанова Київського районного суду м.Харкова від 25.03.2014 року про звільнення її від адміністративної відповідальності на підставі ст. ст.4, 5 Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання, такими, що втратили чинність, деяких законів України".

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.293, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанов судді Київського районного суду м.Харкова від 23.01.2014 року та від 25.03.2014 року.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 25.03.2014 року про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. ст.4, 5 Закону України "Про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання, такими, що втратили чинність, деяких законів України" - скасувати.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 23.01.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративній відповідальності за ст. 122-2 КУпАП - скасувати, а провадження у справі у відношенні неї закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області О.П. Виноградова