Справа № 741/1171/14-п Головуючий у 1
інстанції Кучерявець О.М. Провадження
№ 33/795/276/2014 Категорія - ст. 130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

головуючого - судді Воронцової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Носівського районного суду
Чернігівської області від 11 листопада
2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Зазначеною постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не працюючого,
зареєстрованого та проживаючого
АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП з
накладенням стягнення у виді штрафу у
розмірі 3400 гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь держави 36
гривень 54 копійки судового збору.

Згідно постанови суду, 13.08.2014 р. близько
15 год. 30 хв. ОСОБА_1, будучи запідозреним
працівниками ДАІ в перебуванні його в
стані алкогольного сп'яніння під час
керування мопедом «Дельта» на
автодорозі Носівка-Мрин в районі
повороту до полігону твердих побутових
відходів на пропозицію працівників ДАІ
відмовився від проходження відповідно
до встановленого порядку огляду на
стан сп'яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР
України, тобто вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати, як
незаконне та необґрунтоване, а
провадження у справі закрити за
відсутністю в його діях складу
правопорушення.

Доводи своєї апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що суд не повно
з'ясував обставини справи, внаслідок
чого зробив висновки, що не
відповідають її обставинам. Просить
прийняти до уваги, що зі свідком у
справі ОСОБА_2 у нього 13 серпня 2014 року
виник конфлікт через металолом, який
він назбирав на полігоні твердих
побутових відходів. Наголошує на тому,
що даний свідок погрожував викликати
міліцію, якщо він не залишить полігон,
на що він не відреагував. Стверджує, що
мопед він вів у руках, але коли приїхали
працівники міліції, то під їх тиском
він у протоколі написав, що випив пива
та керував мопедом і поставив свій
підпис. На його вимогу протокол йому
прочитати не дали. Вказує, що з боку
працівників ДАІ не було пропозиції
пройти медогляд на стан сп'яніння на
місці або проїхати до лікарні. Крім
того, звертає увагу, що події
відбувались на безлюдному полі,
неподалік від лісу, а не на проїзній
частині, як це вказано у постанові суду.

Просить критично відноситись до
показань свідка ОСОБА_2, вказуючи на те,
що він є знайомим працівників міліції,
а також до показань свідка ОСОБА_3,
якого перед судовим засіданням
проінструктував працівник ДАІ, і той
надав такі показання, які від нього
вимагались.

Зазначає про те, що він є інвалідом
третьої групи. Має на вихованні сина та
проживає з матір'ю, яка також є
інвалідом.

Особа, яка притягується до
адміністративної відповідальності в
судове засідання не з'явилась, хоча про
час та місце слухання справи була
сповіщена своєчасно та належним чином,
про причини неявки суд не сповістила,
заяв про відкладення справи на іншу
дату не подавала. З урахуванням того що
вимогами ч.6 ст. 294 КУпАП України,
обов'язкова присутність особи при
розгляді її справи апеляційним судом
не передбачена, суд вважає можливим
розглядати вказану справу у
відсутності останньої.

Перевіривши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що вона задоволенню не
підлягає за наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
вирішення її в точній відповідності із
законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд,
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення, крім
іншого, зобов'язаний з'ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

За змістом ст. 252 КУпАП оцінка доказів
при розгляді справ про адміністративні
правопорушення ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні усіх обставин справи в їх
сукупності.

Як убачається з матеріалів справи, суд
зазначені вимоги закону виконав у
повному обсязі, достатньо ретельно
перевірив всі обставини, що викладені у
протоколі про адміністративне
правопорушення та постановив законне і
обґрунтоване рішення.

Не може суд погодитись твердженнями
ОСОБА_1, де він вказує, що висновки суду
про його винуватість у вчиненні
інкримінованого правопорушення, не
підтверджуються зібраними у справі
доказами.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за
зазначених у постанові обставин
ґрунтується на зібраних у справі та
перевірених у судовому засіданні
доказах.

Так, суд першої інстанції вірно взяв до
уваги дані протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №708301 від 13.08.2014 року (а.с.1).

З протоколу про адміністративне
правопорушення вбачається, що 13.08.2014
року о 15 годині 30 хвилин на автодорозі
Носівка-Мрин ОСОБА_1 керував мопедом
без номерного знаку з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (запах алкоголю
з порожнини рота, почервоніння очей).
Від проходження медогляду на стан
сп'яніння відмовився в присутності
свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил
дорожнього руху України та вчинив
правопорушення, за яке передбачена
відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказані обставини підтвердив ОСОБА_1 в
своїх поясненнях викладених власноруч
в зазначеному протоколі.

Так, згідно п.5.4. Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху",
затвердженої Наказом Міністерства
внутрішніх справ України 26.02.2009 N 77 та
зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 24 квітня 2009 р. за N
374/16390, слідує що у разі відмови водія
транспортного засобу від проведення
огляду в закладі охорони здоров'я
посадова особа Державтоінспекції МВС в
присутності двох свідків складає
протокол про адміністративне
правопорушення, у якому зазначає
ознаки сп'яніння і дії водія щодо
ухилення від огляду.

Будь - яких даних щодо оскарження дій та
рішень співробітника ДАЇ в
передбаченому законом порядку ,
матеріали справи не містять, а тому
підстав вважати складений стосовно
особи протокол є недопустимим доказом
не має.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП підтверджується поясненнями
свідка ОСОБА_4 від 13 серпня 2014 року,
згідно з якими останній повідомив, що в
його присутності водій ОСОБА_1
відмовився від проходження медичного
огляду для встановлення стану
алкогольного сп'яніння (а.с.2).

З пояснень свідка ОСОБА_2, які він давав
у судовому засіданні в суді першої
інстанції вбачається, що 13 серпня 2014
року в його присутності ОСОБА_1, який
керував мопедом, відмовився від
проходження медичного огляду на стан
сп'яніння. Зазначив, що пояснення у
протоколі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1 писав
добровільно без будь-якого примусу з
боку працівників ДАІ. Копію протоколу
від працівників ДАІ ОСОБА_1 отримав.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 пояснив, що разом з ОСОБА_1
збирав металобрухт на сміттєзвалищі.
Вказав, що перед тим, як їхати збирати
металобрухт ОСОБА_1 випив пива, після
чого керував мопедом. Які саме
пояснення ОСОБА_1 давав працівникам ДАІ
він не чув.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні в
суді першої інстанції пояснив, що
являється інспектором ВДАІ та саме він
складав протокол про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_1. Вказав на
те, що на місце пригоди вони приїхали за
викликом працівників Носівського РВ
УМВС, які повідомили їм про невідомого
чоловіка в нетверезому стані, який
керує мопедом. Поведінка ОСОБА_1
вказувала на те, що він перебуває в
стані алкогольного сп'яніння, однак на
пропозицію проїхати на медичний огляд
останній відмовився, тому ним і був
складений протокол за відмову особи
пройти медичний огляд на стан
сп'яніння. Стверджував, що протокол був
складений в присутності двох
свідків,ОСОБА_1 написав свої пояснення
без будь-якого примусу з боку
працівників ДАІ. Наголосив на тому, що
під час складання документів ОСОБА_1
вів себе неадекватно, погрожував
свідкам.

На думку апеляційного суду, суд першої
інстанції вірно прийняв до уваги
пояснення вищевказаних свідків до
уваги та поклав їх в основу постанови
про визнання винуватості ОСОБА_1 у
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1
про те, що вказані свідки є
зацікавленими у справі особами та
надали свідчення за вказівкою
працівників міліції, не заслуговують
на увагу та суперечать даним, що
містяться у матеріалах справи.

На думку суду, пояснення допитаних у
судовому засіданні свідків не
викликають сумніву в їх правдивості,
крім того, вони узгоджуються між собою
та з іншими зібраними у справі доказами
та даними, що зазначені у протоколі про
адміністративне правопорушення. Отже,
суд першої інстанції вірно прийняв до
уваги показання свідків у справі та
врахував під час вирішення питання
щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого адміністративного
правопорушення.

Не можуть бути прийняті до уваги і
твердження апелянта про незаконність
дій працівників ДАІ, які чинили щодо
нього психологічний тиск.

Так, допитані у судовому засіданні
свідки заперечили цей факт,
повідомивши, що в їх присутності ОСОБА_1
добровільно написав пояснення у
протоколі та відмовився від
проходження медичного огляду. Крім
того, окрім слів ОСОБА_1 даний факт не
підтверджується жодним доказом, не
надав таких доказів до суду
апеляційної інстанції і сам ОСОБА_1,
якій не оскаржив дії працівників ДАІ в
установленому Законом порядку.

Апеляційний суд вважає пояснення
ОСОБА_1 та доводи його апеляційної
скарги в частині того, що працівники
ДАІ не пропонували пройти медичний
огляд в установленому Законом порядку
захисною версією з метою уникнути
стягнення за вчинене адміністративне
правопорушення.

З досліджених матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 у протоколі про
адміністративне правопорушення зробив
власноручний запис про те, що випив
пива та відмовляється їхати до лікарні,
засвідчивши це своїм підписом.

Крім того, з протоколу судового
засідання слідує, що 10 листопада 2014
року у судовому засіданні ОСОБА_1 після
допиту свідка ОСОБА_3 вказав на те, що
відмовився їхати до лікарні, оскільки
п'яним не був. Отже, ОСОБА_1 фактично
підтвердив, викладені у протоколі про
адміністративне правопорушення,
обставини.

Згідно з роз'ясненнями до ст. 121 КУпАП
під транспортними засобами у статтях
121-126,127-1-128-1, 129, ч.1-ч.4 ст.130, статтях
132-1,133-1,132-1,139,140 слід розуміти всі види
автомобілів, трактори та інші
самохідні машини, трамваї і тролейбуси,
а також мотоцикли та інші транспортні
засоби.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає
в разі керування транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння так
само, як і відмова особи, яка керує
транспортним засобом, від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння, а
також в разі передачі керування
транспортними засобами особами в стані
такого сп'яніння.

Викладені обставини вказують на те, що
місцевий суд повно і всебічно дослідив
матеріали адміністративної справи, дав
вірну оцінку зібраним доказам та
обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КУпАП.

Метою адміністративного стягнення
відповідно до ст. 23 КУпАП є виховання
особи, яка вчинила правопорушення в
дусі додержання законів України,
поваги до правил співжиття, а також
запобігання вчиненню нових
правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з
вимогами передбаченими ст. 33 КУпАП
України враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини що пом'якшують та
обтяжують відповідальність.

На думку апеляційного суду, обираючи
ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу суд
переконався в тому, що призначене
стягнення дійсно буде відповідати усім
завданням Кодексу України про
адміністративні правопорушення (ст. 1
КУпАП), буде сприяти його вихованню в
дусі дотримання закону.

При призначенні ОСОБА_1 виду і міри
адміністративного стягнення суд
першої інстанції вірно врахував
характер вчиненого ним правопорушення,
стан його здоров'я, а саме те, що він
являється інвалідом третьої групи та
особу притягуваного, який не працює, не
має посвідчення водія, раніше
притягувався до адміністративної
відповідальності.

При цьому, проаналізувавши передбачені
санкцією частини першої статті 130 КУпАП
стягнення, суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку, що у відношенні
ОСОБА_1 може бути застосовано стягнення
у виді мінімального штрафу,
передбаченого санкцією даної статті.
Зазначений вид стягнення є менш
суворий , а тому підстав для
призначення іншого більш суворого
стягнення та його посилення
апеляційний суд законних підстав не
вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Носівського районного суду
Чернігівської області від 11 листопада
2014 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
130 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя С. В. Воронцова