А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

05.12.2014 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Симаченко Л. І., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 розглянув адміністративну справу за його апеляцією на постанову Свалявського районного суду від 30 жовтня 2014 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, працюючого директором ТОВ «Вагомий аргумент»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 2 КУпАП, з накладенням стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на три місяці.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в сумі 36 гривень 54 копійок.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1 визнаний винним у невиконанні вимог працівника міліції про зупинку, вчиненого за таких обставин: 5 жовтня 2014 року, о 17 - й годині, керуючи автомобілем марки «Опель - Комбо», державний номерний знак НОМЕР_1, на ділянці автодороги сполученням Перечин - Свалява - Липча біля с. Стройного Свалявського району, в порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху України не зупинився на вимогу працівників ДАІ.

В апеляції ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та постановити нове рішення, яким визнати дії працівника ДАІ з обслуговування Свалявсько - Воловецького РВ - ОСОБА_1 незаконними. Посилається на те, що вимога про зупинку була безпідставною і його переслідували незаконно. Вважає, що суд обрав найсуворіше стягнення, передбачене санкцією статті. Судом не було враховано вимоги ст. 33 КУпАП та дані про його особу - раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка потребує профілактичного нагляду в медичних установах. Крім того, транспортний засіб потрібен йому для здійснення професійної діяльності й, враховуючи, що дружина не працює, позбавлення права на керування позбавить його можливості утримувати сім'ю.

Переглянувши справу в межах апеляційної скарги, заслухавши особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про скасування постанови суду з підстав відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів вбачається, що справа судом першої інстанції була розглянута з дотриманням вимог ст. 279 КУпАП, права учасників судового розгляду не порушено, судом правильно встановлено фактичні обставини події, які повністю підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення від 7 жовтня 2014 року, рапорту інспектора ВДАЇ та поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 і понятих ОСОБА_5 й ОСОБА_6 про підстави зупинки, невиконання вимоги працівників ВДАЇ, обставин переслідування та відмови підписати протокол. ( а. с. 1, 2, 3 - 4, 5 - 6 ).

Посилання апелянта на те, що вимога працівника ВДАЇ про зупинку була незаконною спростовуються показаннями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які пояснили, що причиною зупинки автомобіля під керуванням ОСОБА_1 було невиконання ним правил дорожнього руху при зміні напрямку руху. Суд вважає пояснення цих свідків об'єктивними, підстав для обмови з їх боку не встановлено, а їх показання узгоджуються з іншими доказами.

Утім, пояснення свідка ОСОБА_7 суд до уваги не приймає, оскільки вони надані зацікавленою особою - родичем ОСОБА_1 і у передбаченому законом порядку не оформлені. ( а. с. 60 ).

Отже, висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 порушення вимог п. 2.4 Правил дорожнього руху України щодо зупинки на вимогу працівника міліції є правильними, кваліфікація його дій за ст. 122 - 2 КпАП України - вірною.

Підстав для скасування судового рішення апеляційний суд не вбачає.

Разом із тим, що стосується висновків про накладення стягнення, то апеляційний суд вважає, що при його застосуванні судом не були враховані вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП стосовно мети адміністративного стягнення, що полягає не тільки в караності, а й у вихованні особи. Судом не враховано характер, ступінь правопорушення та дані, що характеризують особу. Постанова не містить обгрунтування висновків про прийняття рішення в частині накладення стягнення. В ній не зазначено, які саме дані та обставини суд врахував і не мотивовано, чому при наявності у межах санкції ст. 122 - 2 КУпАП альтернативного, більш м'якого, стягнення на правопорушника було накладено більш суворе.

Отже, враховуючи викладене а також те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, займається суспільно - корисною працею, має сім'ю, постійне місце проживання, на утриманні - дружину та малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка за віком потребує постійного профілактичного нагляду в медичних установах, для здійснення якого потрібен автомобіль, а також те, що транспортний засіб потрібен ОСОБА_1 для здійснення трудової діяльності, апеляційний суд вважає, що постанова суду в частині накладення адміністративного стягнення підлягає зміні внаслідок пом'якшення. ( а. с. 56, 57 - 58 ).

Що стосується вимог апелянта про постановлення нового судового рішення про визнання дій працівника ВДАЇ ОСОБА_1 незаконними, то такі задоволенню не підлягають з врахуванням вимог ст. 294 КпАП України щодо повноважень апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на конкретне рішення суду, в межах конкретної адміністративної справи, щодо конкретної особи.

Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Апеляційний суд Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задольнити частково.

Постанову Свалявського районного суду від 30 жовтня 2014 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 - 2 КУпАП, в частині накладення стягнення змінити і застосувати до нього штраф в розмірі 9 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 ( сто п'ятдесят три ) гривні.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Закарпатської області Л. І. Симаченко