інстанції Лисенко В.В.Провадження №
33/780/907/14 Доповідач у 2 інстанції
Рудніченко О.М.Категорія 138
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 листопада 2014 року
м. Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справах Апеляційного
суду Київської області Рудніченко О.М.,
за участю правопорушника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 20
жовтня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженець с.
Мощаниця, Острозького району,
Рівненської області, працює прорабом
ПП «Спецрембудсервіс», яке розташоване
за адресою: вул. Виноградна, 19 с.
Білогородка Києво-Святошинського
району Київської області, проживаючого
та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів на строк 6
(шість) місяців, стягнено на користь
держави судовий збір в розмірі 36
(тридцять шість) грн. 54 коп., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з постановою, 04 жовтня 2014 року
приблизно о 00 години 11 хвилин по вул.
Виноградна в с. Білогродка Києво -
Святошинського району Київської
області, водій ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки «SCODA OCTAVIA», державний
номер НОМЕР_1, перед рухом проявив
неуважність, здійснюючи рух заднім
ходом, не переконався, що це буде
безпечно та не звернувся за допомогою
до сторонніх осіб. В наслідок чого,
допустив зіткнення з автомобілем марки
«TOYOTA PRADO» державний номер НОМЕР_2, який
стояв позаду. В результаті
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження. Після чого, ОСОБА_2
перемістив автомобіль.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 «б»;
10.9; 2.10 «в» ПДР України і вчинив
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
прийняти нову постанову, якою визнати
ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП та піддати
адміністративному стягненню у вигляді
накладення штрафу в розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який
підтримав апеляційну скаргу з
посиланням на зазначені у ній доводи,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. ст. 245, 252, 280, 283 КпАП
України при розгляді справи про
адміністративні правопорушення
забезпечується всебічне, повне та
об'єктивне з'ясування обставин справи,
підлягають для з'ясування питання про
те, чи було вчинене адміністративне
правопорушення та чи винна особа в його
вчинені, рішення приймається на
підставі доказів долучених у суді і
оцінених суддею за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженню всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Вина ОСОБА_2 в порушенні Правил
дорожнього руху підтверджується:
протоколом про адміністративне
правопорушення серії АП1 № 600391 від
04.10.2014, копіями протоколів про
адміністративне правопорушення серії
АП 1 № 600392 та АП 1 № 600393 від 04 жовтня 2014
року відносно ОСОБА_2, схемою місця
дорожньо-транспортної пригоди,
протоколами огляду транспортних
засобів, письмовими поясненнями
правопорушника.

Таким чином, згідно матеріалів
адміністративної справи № 369/10305/14-п
вищезазначеними діями ОСОБА_2 порушив
п.п. 2.3 «б»; 10.9; 2.10 «в» ПДР та вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП. Проте, при
накладенні адміністративного
стягнення на ОСОБА_2 суддею жодним
чином не враховані вимоги ст. 33 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Тому, апеляційний суд, враховуючи
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність ОСОБА_2 за
адміністративне правопорушення, а
також те, що вину він визнав повністю, в
скоєному розкаявся, за місцем роботи та
місцем проживання характеризується
позитивно, що підтверджується
характеристиками, робота пов'язана з
керуванням автомобілем та є його
єдиним джерелом доходу. Крім того,
позбавлення права керування
транспортним засобом позбавить його
можливості виконувати роботу пов'язану
з виконанням посадових обов'язків, що
поставить його сім'ю в скрутне
матеріальне становище, так як він
працює та забезпечує сім'ю, має на
утриманні малолітню дитину, що
стверджується відповідними
документами Тому, визначеній у ст. 23
КУпАП меті адміністративних стягнень
буде сприяти стягнення у виді штрафу.

В зв'язку із цим, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, постанова
суду зміні в частині накладення
стягнення шляхом пом'якшення,
застосувавши щодо ОСОБА_2
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 20 (двадцяти)
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян. Даний вид стягнення буде
достатній для виховання особи, а також
запобігання вчинення ним нових
правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 20
жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2 в частині
накладеного адміністративного
стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_2, за ст. 124 КУпАП
стягнення у вигляді штрафу на користь
держави в сумі 340 гривень.

В іншій частині постанову судді
залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя

О.М. Рудніченко