АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Суддя 1-ї інстанції: Олізаренко С.М.
Провадження № 33/790/622/14
Доповідач: Цілюрик В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 року
м. Харків

Суддя апеляційного суду Харківської
області Цілюрик В.П., за участю особи, у
відношенні якої винесено постанову по
справі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_1, його захисника
ОСОБА_2, прокурора Просєкіної Надії
В'ячеславівни, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Харкові справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову судді
Червнозаводського районного суду м.
Харкова від 27.10.2014 року у про накладення
адміністративного стягнення за ч. 1 ст.
172-4 КУпАП у відношенні ОСОБА_1-

встановив:

Постановою судді Червнозаводського
районного суду м. Харкова від 27.10.2014
року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, і на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу на користь
держави у розмірі 850 гривень з
конфіскацією отриманого доходу від
роботи за сумісництвом у розмірі 4659
гривень та стягнуто судовий збір на
користь держави у розмірі 36 гривень 54
копійки.

Розглядаючи справу суд оцінив надані
докази в їх сукупності і прийшов до
висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-4 КУпАП, при цьому зазначив, що
обставиною, яка пом'якшує
відповідальність правопорушника є
декларування ним своїх доходів від
службової та підприємницької
діяльності, а обставини, що обтяжують
відповідальність, судом не
встановлені.

Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, а провадження по справі
закрити.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
обґрунтовує тим, що згідно з наказом
від 01.07.2014 року за № 37-к, він займає
посаду старшого державного інспектора
з енергетичного нагляду відділу
енергетичного нагляду інспекції
Держенергонагляду у Харківській
області «Відокремлене Підприємство
(ВП) «Держенергонагляд у Північному
регіоні» і зазначає, що він є посадовою
особою юридичної особи публічного
права.

Відповідно до п. 1.2 Статуту Державного
підприємства «Національна енергетична
компанія «Укренерго» є державним
унітарним підприємством галузі і діє
як державне комерційне підприємство,
що засновано на державній власності, та
підпорядковане і належить до сфери
управління Міністерства енергетики та
вугільної промисловості. Тому
«Національна енергетична компанія
«Укренерго» є державним підприємством,
а не державним органом.

В свою чергу ВП «Держенергонагляд у
північному регіоні» створено на
підставі наказу ДП «Національної
енергетичної компанії «Укренерго» № 63
від 20.02.2006 року, а інспекція
Держенергонагляду у Харківській
області створена відповідно до наказу
№ 1 положення про ВП «Держергонагляд у
Північному регіоні і є структурним
підрозділом ВП «Держенергонагляді у
Північному регіоні». Тобто інспекція
Держенергонагляду у Харківській
області не є державним органом в
розумінні юридичної особи публічного
права.

Апелянт також стверджує, що він не
перебуває на державній службі , як це в
казано в оскаржуємій ним постанові, а є
робітником 4 категорії. Відповідно до
ст. 17 Закону України «Про державну
службу», громадяни України, які вперше
зараховуються на державну службу
приймають присягу , про що робиться
запис в трудовій книжці. Апелянт
зазначає, що він таку присягу не
приймав, запис в трудовій книжці про
прийняття ним присяги державного
службовця відсутній, і відповідно до
наказу № 25 від 12.03.2014 року він отримує
заробітну плату із коштів
підприємства, а не з державного
бюджету.

Таким чином, автор апеляційної скарги
зазначає, що він є посадовою особою
юридичної особи публічного права
згідно вимог п. «а» ч. 2 ст. 4 Закону
України № 32006 -V1 від 07.04.2011 року, а не
посадовою чи службовою особою інших
державних органів згідно з вимогами п.
«ж» ч. 1 ст. 4 Закону України № 3206 -V1 від
07.04.2011 року, тому обмеження, перелік
яких наведений у п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про запобігання та протидії
корупції» на нього не
розповсюджуються.

Заслухавши думку ОСОБА_1 і його
захисника, які підтримали апеляційну
скаргу, прокурора, яка вважала невірним
посилання суду першої інстанції про
перебування ОСОБА_1 на державній
службі, а в іншій частині вважала
постанову суду першої інстанції
законною та обґрунтованою, суд
апеляційної інстанції вирішує
апеляційну скаргу в межах апеляційних
вимог та обґрунтувань, і вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

В постанові яка оскаржується ОСОБА_1
визнано винним у тому, що він, будучи
посадовою особою державного органу, а
саме Відокремленого підрозділу
Держенергонагляду у Північному
регіоні», діючи умисно, порушив п. 1 ч. 1
ст. 7 Закону України «Про засади
запобігання та протидії корупції», а
саме обмеження щодо сумісництва та
суміщення з іншими видами діяльності,
08.08.2013 року здійснив у Харківському
міському управлінні юстиції державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця
«ОСОБА_1». і з вказаного періоду
займався підприємницькою діяльністю -
наданням в оренду і експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна.

Матеріали справи свідчать про те, що
01.07.2014 року ОСОБА_1 був призначений на
посаду старшого державного інспектора
з енергетичного нагляду відділу
енергетичного нагляду інспекції
Держенергонагляду у Харківській
області (наказ № 37-К від 01.07.2014 року), а
до цього, з 03.04.2006 року, ОСОБА_1 працював
на посаді державного інспектора з
енергетичного нагляду відділу
енергетичного нагляду інспекції
Держенергонагляду у Харківській
області (наказ № 4-Ок від 03.04.2006 року).

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України
«Про електроенергетику», державний
нагляд (контроль) в електроенергетиці
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику в сфері нагляду (контролю) в
галузі електроенергетики. Способом
здійснення державного нагляду
(контролю) в електроенергетиці є
проведення центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері нагляду (контролю) в
галузі електроенергетики, відповідних
обстежень, перевірок, оглядів,
інспектування щодо енергетичного
обладнання суб'єктів
електроенергетики та споживачів
енергії у порядку, визначеному Законом
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності".

Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
нагляду (контролю) в галузі
електроенергетики, здійснює державний
нагляд (контроль) за електричними,
тепловими, тепловикористальними
установками і мережами суб'єктів
електроенергетики та споживачів
енергії щодо дотримання вимог
нормативно-правових актів, нормативних
документів з питань технічної
експлуатації електричних станцій і
мереж, енергетичного обладнання
споживачів енергії та суб'єктів
електроенергетики, випробування та
ремонту енергоустановок і мереж,
режимів постачання та споживання
електричної і теплової енергії,
виконання робіт з проектування
енергоустановок і мереж та
підтвердження їх готовності до роботи,
що є допоміжними заходами для
забезпечення сталого функціонування
об'єднаної енергетичної системи
України.

Згідно п. 1 Положення «Про Державний
енергетичний нагляд за режимами
споживання електричної і теплової
енергії», затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 07.08.1996
року № 929 (у редакції постанови
Кабінету Міністрів України від 13.02.2006
року № 131), державний енергетичний
нагляд за технічним станом та
організацією експлуатації
електричних, теплових,
тепловикористовувальних установок і
мереж, режимами споживання електричної
та теплової енергії суб'єктів
електроенергетики, суб'єктів відносин
у сфері теплопостачання і споживачів
електричної енергії здійснює Державна
інспекція з енергетичного нагляду за
режимами споживання електричної і
теплової енергії (Держенергонагляд).

Пунктом 5 вказаного Положення
Держенергонагляд підпорядковується
Міністерству енергетики та вугільної
промисловості України в частині
виконання функцій, покладених на нього
цим Положенням. До складу
Держенергонагляду входять: головна
організація - Державна інспекція з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії; державні інспекції з
енергетичного нагляду за режимами
споживання електричної і теплової
енергії у регіонах (кількох областях);
державні інспекції з енергетичного
нагляду за режимами споживання
електричної і теплової енергії в
Автономній Республіці Крим, областях,
міст Києві та Севастополі.

Відповідно до п. 1.2 статуту Державного
підприємства «Національна енергетична
компанія «Укренерго», це підприємство
є державним унітарним підприємством
енергетичної галузі і діє як державне
комерційне підприємство, що засновано
на державній власності. Воно
підпорядковане та належить до сфери
управління Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України. В
свою чергу відокремлений підрозділ
Держенергонагляду у Північному
регіоні створено на підставі наказу
державного підприємства «Національна
енергетична компанія «Укренерго» № 63
від 20.02.2006 року. Інспекція
Держенергонагляду у Харківській
області відповідно до додатка №1
положення «Про відокремлений
підрозділ Держенергонагляду у
Північному регіоні» є структурним
підрозділом відокремленого підрозділу
Держенергонагляду у Північному
регіоні Державного підприємства
«Національна енергетична компанія
«Укренерго».

Таким чином, на підставі системного
аналізу вказаних правових норм та
актів, апеляційним суд вважає, що
Інспекція Держенергонагляду у
Харківській області є структурним
підрозділом відокремленого підрозділу
Держенергонагляду у Північному
регіоні Держенегонагляду України, а
саме - центрального органу виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері нагляду (контролю) в галузі
електроенергетики.

Відповідно до матеріалів справи,
та пояснень самого апелянта у судовому
засіданні при розгляді апеляційної
скарги, 08.08.2013 року у Харківському
міському управлінні юстиції ОСОБА_1,
який фактично з 03.04.2006 року відповідно
до змісту посадових інструкцій є
посадовою особою вказаного державного
органу, здійснив державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця «ОСОБА_1.»
(№0151 1 14) з видом діяльності -
надання в оренду й експлуатацію
власного чи орендованого нерухомого
майна, і з цього часу по теперішній
займається вказаною підприємницькою
діяльність у вільний від основної
роботи час.

Згідно податкової декларації платника
єдиного податку фізичної особи -
підприємця «ОСОБА_1.», поданої 03.02.2014
року до Основ'янської ОДПІ м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківської області, за 2013
рік сума річного обороту ФОП ОСОБА_1
склала 29081,60 гри. (за вересень - грудень)

Як зазначено в постанові, яка
оскаржується, відповідно до даних
Управління пенсійного фонду у
Харківській області щодо
індивідуальних відомостей про
застраховану особу (форма ОК-5), сума
заробітку для нарахування пенсії
ОСОБА_1 у страхувальника ФОП «ОСОБА_1.»
код НОМЕР_1 у 2013 році склала 4659, 00 грн.,
(вересень 1 147,00 грн., жовтень 1 147,00 грн.,
листопад 1 147,00 грн., грудень 1218,00 грн.).
Вказані відомості не заперечувались
апелянтом.

Статтею 7 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
визначено, що особам, зазначеним у
пункті 1 частини першої статті 4
зазначеного Закону, забороняється
займатися іншою оплачуваною
діяльністю (крім викладацької,
наукової і творчої діяльності,
медичної практики, інструкторської та
суддівської практики із спорту).

У урахуванням викладеного, апеляційний
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що ОСОБА_1 є посадовою особою
саме державного органу, тобто суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, визначеним у підпункті
"Ж" п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", а посилання апелянта про те,
що обмеження, які визначені у п. 1 ч. 1 ст.
7 вказаного Закону на нього не
розповсюджуються є хибними з наведених
вище причин.

Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне
стягнення суд першої інстанції
дотримався вимог ст. ст. 33, 34 КУпАП, та
наклав стягнення в межах санкції
частини 1 статті 172-4 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд
погоджується з думкою апелянта про те,
що судом першої інстанції
необґрунтовано зазначено у постанові
про перебування ОСОБА_1 на посаді
державного службовця четвертої
категорії, оскільки матеріали справи, у
тому числі і протокол про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення не містять таких
відомостей. У зв'язку з цим апеляційний
суд вважає, що таке посилання суду
підлягає виключенню з мотивувальної
частини постанови від 27.10.2014 року.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и
в

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову судді Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 27.10.2014
року у відношенні ОСОБА_1 змінити.

Виключити з мотивувальної частини
постанови від 27.10.2014 року посилання про
перебування ОСОБА_1 на посаді держаного
службовця четвертої категорії.

В іншій частині постанову
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 27.10.2014 року у відношенні
ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області
В.П.
Цілюрик