Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/471/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Мягкий О.В.
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2014 року. Суддя апеляційного
суду Кіровоградської області
Новіцький Е.Й., за участю адвоката
ОСОБА_3, який діє в інтересах
правопорушника ОСОБА_4, розглянувши у
порядку апеляційного перегляду справу
про адміністративне правопорушення за
скаргами ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_3 на
постанову Ленінського районного суду
Кіровоградської області від 14 лютого
2014 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за
адресою: в АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 9
(дев'ять) років без оплатного вилучення
транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_4 13.12.2013 о 02
год. 15 хв. керував в м. Кіровограді по
вул. Кримська автомобілем марки ВМW 520
державний номер НОМЕР_1 з ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з ротової порожнини), від
продуття алкотестеру «Драгер» та
проходження медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного сп'яніння
відмовився в присутності двох свідків,
чим порушив вимоги п. 2.5 Правил
дорожнього руху.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить
поновити йому строк на апеляційне
оскарження постанови суду першої
інстанції та скасувати постанову
районного суду. Своє прохання апелянт
мотивує тим, що в судовому засіданні не
були допитані особи, що складали
протокол про адміністративне
правопорушення, та свідки ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які в матеріалах про
притягнення до адміністративної
відповідальності нібито підтвердили,
що він відмовився від проходження
медичного огляду на стан сп'яніння, а
тому вважає, що судом першої інстанції
було порушені вимоги п. 24 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 14
від 23.12.2005 р. Також стверджує, що копію
протоколу він не отримував, працівники
ДАІ йому його не надавали, про виклики
до суду нічого не знав, повістки не
отримував та від явки в суд не ухилявся,
що свідчить про те, що розгляд
адміністративної справи без його
участі є неприпустимим.

У своїй апеляційній скарзі адвокат
ОСОБА_3, який діє в інтересах
правопорушника ОСОБА_4 ставить ті ж
самі вимоги і наводить аналогічні
доводи, які викладені в апеляційній
скарзі його підзахисного.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3,
який підтримав свою апеляційну скаргу
та просив постанову суду першої
інстанції скасувати, свідка ОСОБА_5,
вивчивши апеляційні доводи вважаю, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
судом першої інстанції справу
розглянуто 14.02.2014 року без участі
ОСОБА_4 (а.с. 23). А згідно поданої його
адвокатом заяви, оскаржена постанова
отримана лише 12.11.2014 року (а.с. 36). За
вказаних обставин апеляційний суд
вважає, що строк на апеляційне
оскарження підлягає поновленню,
оскільки його пропущено
правопорушником з поважних причин.

Згідно диспозиції ч.3 ст. 130 КУпАП
передбачена відповідальність за
відмову від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння особою, яка
двічі протягом року піддавалась
адміністративному стягненню за
відмову від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху
України визначено, що водієві
забороняється керувати транспортним
засобом у стані алкогольного сп'яніння
або перебуваючи під впливом
наркотичних чи токсичних речовин.

Крім того, згідно зі ст. 130 КУпАП відмова
від проходження огляду на стан
сп'яніння прирівнюється до керування
трансопртним засобом у стані спяніння.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного
адміністративного правопорушення
підтверджується наявними в матеріалах
справи поясненнями свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, протоколом про адміністративне
правопорушення від 13.12.2013 серії АА2 №
420129, з якого вбачається, що ОСОБА_4 13.12.2013
о 02 год. 15 хв. в м. Кіровограді по вул.
Кримська керував автомобілем марки ВМW
520, державний номер НОМЕР_1 з ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з ротової порожнини), від
продуття алкотестеру «Драгер» та
проходження медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного сп'яніння
відмовився в присутності двох свідків,
чим порушив вимоги п. 2.5 Правил
дорожнього руху та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 3 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, перевіривши матеріали
адміністративної справи приходжу до
висновку, що районний суд, керуючись
вимогами ст.ст. 245, 251КУпАП об'єктивно
з'ясував обставини даної справи і,
врахувавши досліджені по справі
докази, правильно дійшов висновку про
наявність в діях ОСОБА_4 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП у зв'язку
з тим, що останній двічі протягом року
вчинив правопорушення, передбачене ст.
130 КУпАП.

При призначенні адміністративного
стягнення судом першої інстанції повно
та всебічно враховано характер
вчиненого правопорушення, особу
правопорушника, який двічі протягом
року вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 130
КУпАП, належних висновків для себе не
зробив та знову керував транспортним
засобом в стані алкогольного сп'яніння,
відсутність обставин, що пом'якшують
або обтяжують відповідальність, а тому
вважаю, що призначене правопорушнику
районним судом адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 9 років без оплатного
вилучення транспортного засобу, за
наведених вище обставин справи є
необхідним та достатнім для
запобігання й попередження вчинення
ним подібних правопорушень в
подальшому.

Доводи ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_3,
наведені ними в апеляційних скаргах
про те, що копію протоколу ОСОБА_4 не
отримував, та не був обізнаний про
розгляд справи стосовно нього,
спростовуються протоколом про
адміністративне правопорушення від
13.12.2013 серії АА2 № 420129 та поясненнями
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, згідно яких
правопорушник відмовився від
підписання зазначеного протоколу та
дачі пояснень. Крім того, наявні в
матеріалах справи судові повістки, які
разом з рекомендованим повідомлення
про вручення поштового відправлення
направлялися ОСОБА_4 за адресою його
місця проживання - АДРЕСА_1, повернулися
до суду з відміткою поштового органу
«за закінчення терміну зберігання»,
свідчать про те, що останній свідомо
ухиляється від отримання судових
викликів з метою уникнення
відповідальності за вчинене
адміністративне правопорушення (а.с. 14,
20-22).

Зважаючи на вищевикладене, вважаю, що
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції відсутні, а тому
апеляційну скаргу ОСОБА_4 та в його
інтересах адвоката ОСОБА_3 необхідно
залишити без задоволенню, а тому
постанову районного суду - без змін.

Керуючись ст. 294КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне
оскарження постанови Ленінського
районного суду від 14 лютого 2014 року.

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та в його
інтересах адвоката ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
від 14 лютого 2014 року про притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
(підпис)

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Е.Й.
Новіцький