П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року

Справа №607/18170/14-п           Суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області Вийванко О.М.,
розглянувши матеріали, які надійшли
від Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Тернопільській області Державної
інспекції України з питань праці про
притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,
громадянина України, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2 Польщі, зареєстрованого
ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого директором
Тернопільського обласного
комунального інституту післядипломної
педагогічної освіти,

за ч.1 ст.41 КУпАП, –

В С Т А Н О В И В :

Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Тернопільській області
Державної інспекції України з питань
праці при перевірці встановлено, що
ОСОБА_1, працюючи директором
Тернопільського обласного
комунального інституту післядипломної
педагогічної освіти з 16.01.1996 р., вчинив
адміністративне правопорушення за
ознаками ч.1 ст.41 КУпАП, а саме: Частиною
1 статті 116 КЗпП України встановлено, що
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Відповідно до
документів, наданих для перевірки,
викладача ОСОБА_2 звільнено з роботи з
29.08.2014 р. (наказ № 101-к від 29.08.2014 р.). В
день звільнення ОСОБА_2 працював. В
порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України,
розрахунок із звільненим працівником
проведений не в день звільнення, а
проведений тільки 15.09.2014 р. Частиною 1
статті 117 КЗпП України встановлено, що в
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку. В порушення вимог ст.117 КЗпП
України, звільненому працівнику ОСОБА_2
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
установою не нараховано, і відповідно,
не виплачено.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у
вчиненні даного правопорушення визнав
повністю та щиро розкаявся.

Оцінюючи зібрані по справі
докази у їх повній сукупності, приходжу
до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення доведена матеріалами
справи, дослідженими у судовому
засіданні, а саме: даними, які містяться
у протоколі про адміністративне
правопорушення № 19-01-027/0373 від 29.10.2014 р.;
Витягом із акту перевірки додержання
суб’єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування № 19-01-027/0565 та
іншими матеріалами справи.

За таких обставин, вважаю, що в діях
ОСОБА_1 наявні ознаки
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто –
порушення встановлених термінів
виплати заробітної плати, а також інші
порушення вимог законодавства про
працю, а тому його слід притягнути до
адміністративної відповідальності та
накласти на нього адміністративне
стягнення.

При накладенні адміністративного
стягнення, беручи до уваги характер
вчиненого правопорушення, особу
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом’якшують
відповідальність за адміністративне
правопорушення, зокрема, щире каяття,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність за адміністративне
правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_1
слід притягнути до адміністративної
відповідальності та накласти на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в дохід держави.

В силу ст.40-1 КУпАП, стягнути з ОСОБА_1 в
дохід держави судовий збір у розмірі
36,54 грн.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 40-1, 41, 280, 283, 284, 287, 289 КУпАП, –

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та
накласти на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в дохід держави
у розмірі 510,00 грн. (п’ятсот десять
гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір у розмірі 36,54 грн.
(тридцять шість гривень 54 копійки).

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
подання прокурора, за винятком
постанов про застосування стягнення,
передбаченого статтею 32 цього Кодексу,
а також, постанов, прийнятих за
результатами розгляду справ про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено подання
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, подання прокурора, подані після
закінчення цього строку, повертаються
апеляційним судом особі, яка її подала,
якщо вона не заявляє клопотання про
поновлення цього строку, а також, якщо у
поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подання прокурора
подаються до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_3