Справа № 462/5358/14-п
Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І..
Провадження № 33/783/508/14
Доповідач: Макойда З. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року

м. Львів

Суддя судової палати в кримінальних
справах Апеляційного суду Львівської
області Макойда З.М., з участю
правопорушниці ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову судді Залізничного
районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014
року, -

в
с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 визнано винною
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41
КУпАП та оштрафовано на 680 гривень в
дохід держави за те, що 25 липня 2014 року
під час проведення перевірки
Централізованої бухгалтерії установ
освіти Львівської міської ради
головним державним інспектором у м.
Львові на вул. Виговського, 34
встановлено порушення встановлених
термінів виплати заробітної плати, чим
порушено вимоги ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме -
порушення вимог ст. 117 КЗпП України. У
ході перевірки представлено
видатковий касовий ордер від 16 квітня
2014 року, у якому у графі «Підстава»
зазначено: «згідно рішення суду» у
графі «сума» зазначено « 120,90» грн., у
«картці-довідці за 2014 рік» зазначено:
«нарахування згідно рішення суду,
понадурочні - 120,90 грн.», тобто оскільки
оплата роботи у надурочний час
відносяться до виплат сум, що належать
працівнику при звільненні в день
звільнення, в даному випадку 10 грудня
2009 року, установа повинна виплатити
ОСОБА_2 середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку, чого станом на день
перевірки здійснено не було. Дане
правопорушення вчинено в.о. начальника
відділу освіти Залізничного району м.
Львова - ОСОБА_1

В апеляційній скарзі правопорушниця
ОСОБА_1 просить скасувати постанову
судді Залізничного районного суду м.
Львова від 21 жовтня 2014 року та закрити
провадження у справі. Мотивує це тим, що
постанова не відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а також фактичним обставинам справи.
Зазначає, що не була належним чином
повідомлена про час і місце розгляду
справи, оскільки судова повістка про
виклик була отримана нею 22.10.2014, а
судове засідання відбулося 20.10.2014 року.
Вказує, що під час розгляду справи та
винесення постанови, судом не було
дотримано вимоги ст. 268 КУпАП.

В судове засідання апеляційним судом
викликалась державний інспектор праці
Меленюк Г.С., однак остання перебуває у
тривалій відпустці, як було
повідомлено працівниками інспекції,
тому вважаю, що розгляд справи слід
проводити у її відсутності.

Перевіривши матеріали
адміністративної справи, доводи
апеляційної скарги про скасування
постанови судді районного суду та
закриття провадження у справі,
пояснення ОСОБА_1 на підтримку своєї
апеляційної скарги, пояснення
потерпілого ОСОБА_2 вважаю, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає, з наступних підстав.

Так, згідно ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум. В разі спору
про розмір сум, належних працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити неоспорювану
ним суму.

Вказані норми закону встановлюють
імперативний обов'язок установи
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку та повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Факт порушення встановлених термінів
виплати заробітної плати стверджений
протоколом № 13-01-006/0667 від 25 серпня 2014
року, де зазначено, що ОСОБА_1, як в.о.
начальника відділу освіти
Залізничного району м. Львова вчинила
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП і в ньому є її
особистий підпис.

У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
підтвердила, що погодилась із
зазначеним протоколом, тому і
розписалась в ньому.

Про факт невиплати заробітної плати
свідчить також і видатковий касовий
ордер від 16.04.2014 року, а також пояснення
потерпілого ОСОБА_2 у суді апеляційної
інстанції.

Водночас, щодо доводів апелянта про те,
що вона не була повідомлена про час
розгляду цієї адміністративної справи
у суді першої інстанції, то такі
спростовані матеріалами судової
справи, оскільки ОСОБА_1 була у суді та
дала пояснення з приводу вказаного
адміністративного правопорушення,
хоча на завершення розгляду справи не
була.

За таких обставин судом дана належна
правова оцінка доказам за їх
сукупністю та правильно ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Накладене адміністративне стягнення
щодо неї з врахуванням характеру та
ступеню суспільної небезпечності
скоєного правопорушення, її особи,
обставин, що пом'якшують чи обтяжують
відповідальність, відповідає вимогам
ст. 33 КУпАП, і підстав змінювати його
немає.

Вважаю, що постанова судді
Залізничного районного суду м. Львова
від 21 жовтня 2014 року є законною та
обґрунтованою.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т
а н о в и в :

постанову судді Залізничного
районного суду м. Львова від 21 жовтня 2014
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 41 КУпАП - залишити без зміни, а її
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області
З.М. Макойда