ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2014 року

м.Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного
суду Хмельницької області Баєв С.М., з
участю секретарів Чабанюк І.І.,
Чорноконя В.В., захисника ОСОБА_1,
потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, представників
потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_8, розглянувши
справу про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця
ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого,

за ст. ст. 124, 130 ч. 1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9, в порушення п.п. 2.3б, 2.5 Правил
дорожнього руху України 26.06.2014 року о 17
год. 30 хв. керуючи у стані алкогольного
сп’яніння автомобілем «Шевроле»,
номерний знак НОМЕР_1 по
Старокостянтинівському шосе у
м.Хмельницькому, не впорався з
керуванням, в результаті чого допустив
зіткнення з припаркованими праворуч
від нього автомобілями НОМЕР_2, НОМЕР_3,
«Фольксваген» номерний знак НОМЕР_4,
«Ауді» номерний знак НОМЕР_5, «ВАЗ»
номерний знак Е8481ХМ. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

В суді ОСОБА_9 вину визнав частково та
пояснив, що 26.06.2014 року ввечері у світлу
пору доби, перед цим вживши алкогольні
напої, їхав на власному автомобілі
«Шевроле» по Старокостянтинівському
шосе зі швидкістю 60 км/год., зменшивши
швидкість руху перед поворотом
праворуч. Він натискав педаль гальм,
яка провалювалась і при заносі його
авто потягнуло на узбіччя, де стояли
припарковані автомобілі, з якими
відбулось зіткнення. Вважає, що
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) сталась через технічну
несправність автомобіля, внаслідок
якої він не впорався з керуванням.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_9 вини
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КпАП України, факт порушення ним Правил
дорожнього руху України, що призвело до
ДТП, підтверджується наступними
доказами:

- даними протоколу про адміністративне
правопорушення, фотографіями з місця
пригоди, схеми місця ДТП, в яких
зафіксовані дорожня обстановка, стан
дорожнього покриття (сухий асфальт),
місце розташування транспортних
засобів після зіткнення, з яких слідує,
що всі п’ять припаркованих
автомобілів отримали механічні
пошкодження внаслідок в’їзду в них
автомобіля «Шевроле», яким керував
ОСОБА_9;

- показаннями в суді потерпілих ОСОБА_2,
ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те,
що 26.06.2014 року у зазначений вище час
їхні транспортні засоби, що стояли
припарковані, були пошкодженні в
результаті зіткнення з ними автомобіля
«Шевроле» під керуванням ОСОБА_9, який
знаходився у стані сп’яніння. Дорожнє
покриття під час події було сухим. При
цьому ОСОБА_2, була очевидцем інциденту,
вказавши, що автомобіль ОСОБА_9 їхав зі
швидкістю близько 100 км/год. ОСОБА_5 і
ОСОБА_6 чули гучні звуки гальм та ударів
транспортних засобів, після чого
побачили наслідки пригоди;

- аналогічними поясненнями в суді
свідка ОСОБА_11;

- показаннями свідка ОСОБА_12, який
безпосередньо бачив факт ДТП 26.06.2014
року, під час якої автомобіль
«Шевроле», який рухався з приблизною
швидкістю 100 км/год., вдарився
прямолінійно передньою частиною в
автомобіль «Ланос». Після цього
автомобіль «Шевроле» продовжив
обертатись, побивши решту транспортних
засобів;

- показаннями свідка працівника ДАІ
ОСОБА_13, який оформляв матеріали ДТП і
повідомив суду, що водій ОСОБА_9, будучи
у стані сп’яніння, проявивши
неуважність не впорався з керуванням
та допустив наїзд на декілька
автомобілів. Погодні умови були
сприятливі, стан дорожнього покриття
сухий, гальмівна рідина на проїзній
частині відсутня. Надаючи пояснення на
місці події, водій автомобіля
«Шевроле» визнав свою вину у вчиненому.
При цьому останній не повідомляв про
те, що при керуванні не працювала
педаль гальм.

Твердження сторони захисту стосовно
відсутності вини ОСОБА_9 щодо наслідків
події, спростовуються сукупністю інших
доказів по справі. Зокрема показаннями
свідків та потерпілих, не довіряти яким
у суду підстави відсутні.

Показання ОСОБА_9 були суперечними між
собою. Так, безпосередньо після пригоди
він вказував про визнання вини у
спричиненні пошкодження транспортних
засобів через те, що він не впорався з
керуванням, не повідомляючи при цьому
про несправність гальмівної системи і
занос автомобіля. Підтвердив, що ручне
гальмо він не використовував. Також,
ОСОБА_9 в суді зазначав, що належним
чином забезпечив безпеку дорожнього
руху, однак, як слідує з показань свідка
ОСОБА_12, потерпілої ОСОБА_2 та характеру
пошкоджень транспортних засобів,
зіткнення автомобіля «Шевроле» з
іншими автомобілями відбулось
прямолінійно і транспортний засіб
ОСОБА_9 не заносило.

До вищезазначених показань ОСОБА_9 суд
ставиться критично і розцінює їх, як
спосіб захисту та спробу уникнути
відповідальності за скоєне.

Суд не бере до уваги висновок
експертного дослідження № 34А від 30.07.2014
року про несправність гальмівної
системи керованого ОСОБА_9 автомобіля
до моменту ДТП. Вихідні дані для
вказаного дослідження надано не повні
та не об'єктивні, які суперечать
дійсній обстановці пригоди, зокрема
щодо заносу автомобіля «Шевроле».

Суд приходить до висновку, що ДТП
сталась внаслідок порушення п. 2.3б
Правил дорожнього руху України ОСОБА_9,
який при керуванні транспортним
засобом проявив неуважність, не
забезпечив безпеку дорожнього руху, не
стежив за дорожньою обстановкою та не
реагував на її зміну.

Наслідки ДТП знаходяться в прямому
причинному зв’язку з вищевказаними
порушеннями правил безпеки дорожнього
руху, допущеними ОСОБА_9

Вина останнього у керуванні
транспортним засобом в стані
алкогольного сп’яніння
підтверджується його зізнавальними
поясненнями в суді та висновком
Хмельницького обласного
наркологічного диспансеру № 1263 від
26.06.2014 року.

Отже дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за
ст. 124 КпАП України, як порушення правил
дорожнього руху, що спричинило
пошкодження транспортних засобів та за
ч. 1 ст. 130 КпАП України, як керування
транспортним засобом в стані
алкогольного сп’яніння.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 КпАП
України, якщо справи про
адміністративні правопорушення
відповідно до цього Кодексу чи інших
законів підвідомчі суду (судді),
стягнення може бути накладено не
пізніш як через три місяці з дня
вчинення правопорушення.

Згідно п. 7 ст. 247 КпАП України,
провадження в справі про
адміністративне правопорушення
підлягає закриттю зокрема у випадку
закінчення на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених статтею 38 КпАП
України.

Таким чином справа підлягає закриттю,
оскільки минули строки накладення
адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 38, 247, 283, 284 КпАП України,

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні
правопорушень, передбачених ст. 124 та ч.
1 ст. 130 КпАП України.

Провадження по справі закрити в
зв’язку з закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення.

Постанова може бути оскаржена протягом
десяти днів з дня її винесення до
апеляційного суду Хмельницької
області через Хмельницький
міськрайонний суд.

Суддя: