П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 рокуСправа №607/5980/14-п

суддя Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області Ломакін
В.Є., розглянувши матеріали справи про
адміністративне правопорушення в залі
суду в м.Тернополі, яку надійшли з ДПС
УДАІ УМВС України в Тернопільській
області про притягнення до
адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2,
працюючого начальником ВБЛД ОЗГ УБОЗ
УМВС України в Тернопільській області
у званні підполковника міліції,
проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Ротою ДПС УДАІ УМВС України в
Тернопільській області направлено в
суд матеріали про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ознаками ч.1 ст.130 КУпАП.

Із протоколу про адміністративне
правопорушення вбачається, що 10 квітня
2014 року близько 21 год. 00 хв. громадянин
ОСОБА_1 в с.Мишковичі Тернопільського
району Тернопільської області керував
транспортним засобом марки
«Фольксваген пасат», державний
номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп‘яніння, від
проходження медичного огляду для
визначення стану алкогольного
сп‘яніння на місці зупинки та у
медичному закладі відмовився, чим
порушив п.2.5 Правил дорожнього руху
України.

У судовому засіданні особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні інкримінованого
правопорушення не визнав, пояснивши, що
він є працівником міліції. Так, 10.04.2014
року він повертався з відрядження, де у
нього була зустріч з агентом. В смт.
Мишковичі Тернопільського району його
зупинили цивільні особи, представники
самооборони, які заблокували
автомобіль. На їхні вимоги вийти та
представити документи він відмовився,
на що останні викликали працівників
ДАІ. На вимогу працівників ДАІ він не
представився та не пред'являв
документів, а також відмовився
проходити медосвідчення на стан
алкогольного сп'яніння, так як він не
знав хто, та з якою метою його
переслідував, причини зупинки та інше.
Оскільки він повертався з оперативного
завдання, то не мав права викривати
себе, так як це могло зашкодити людині,
з якою він зустрічався. Розкривши себе
в цій ситуації, він спричинив би шкоду
особі, з якою відбулась зустріч, а також
грубо порушив би умови конспірації, та
Закон України "Про
оперативно-розшукову діяльність", який
зобов'язує дотримуватись правил
конспірації, не тільки при зустрічі з
агентом, а також після неї. За цих
обставин він не мав права
представлятись працівником міліції,
показувати свої документи, тощо. Він
розумів, що за цих обставин порушує
КУпАП, але своїми діями дотримується
конспірації, та виконує вимоги Закону
України "Про оперативно - розшукову
діяльність", тим самим захищаючи особу,
з якою зустрічався. Заподіяна ним шкода
охороняємим законом інтересам, що
виражались в охороні громадського
порядку, та дотриманням ПДР на дорозі є
значно меншою, як та коли б він
розсекретив себе та особу, з якою
проводив зустріч. В разі засвідчення
агента - це могло потягнути за собою
непоправимі наслідки, та спричинити
значної шкоди інтересам служби.
Працівники ДАІ, знаходячись під тиском
активістів самооборони, вимушені були
скласти адмінпротокол та наполягати на
тому, щоб він пройшов освідчення на
степінь алкогольного сп'яніння, в
противному випадку ситуація стала б не
керованою та могла вийти з під
контролю. Він не міг погодитись за цих
обставин з працівниками ДАІ, так як я в
присутності активістів самооборони
повинен був себе назвати. За вказаних
обставин, вважає, що діяв в умовах
крайньої необхідності, у зв‘язку з цим
просить справу про адміністративне
правопорушення відносно нього за ч.1
ст.130 КУпАП закрити.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що
зазначену справу про адміністративне
правопорушення необхідно закрити на
підставі п. 4 ч.1 ст. 247 КУпАП, з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління, і за яку законом
передбачена адміністративна
відповідальність.

Так, відповідно до вимог ст.18 КУпАП, не є
адміністративним правопорушенням дія,
яка хоч і передбачена цим Кодексом або
іншими законами, що встановлюють
відповідальність за адміністративні
правопорушення, але вчинена в стані
крайньої необхідності, тобто для
усунення небезпеки, яка загрожує
державному або громадському порядку,
власності, правам і свободам громадян,
установленому порядку управління, якщо
ця небезпека за даних обставин не могла
бути усунута іншими засобами, і якщо
заподіяна шкода є менш значною, ніж
відвернена шкода.

Суддя, повно, об‘єктивно, всебічно
дослідивши докази у справі,
ознайомлюючись із матеріалами,
заслухавши пояснення ОСОБА_1, приходить
до висновку, що останній діяв в стані
крайньої необхідності, тобто намагався
під час оперативного завдання усунути
небезпеку, яка загрожувала життю та
здоров‘ю громадян та могла призвести
до більш тяжких наслідків.

Приймаючи до уваги пояснення
ОСОБА_1, суддя вважає їх такими, що
відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які інші докази, які
спростовують його доводи, а оскільки
він діяв в умовах крайньої
необхідності, що підтверджується
листом заступника начальника УБОЗ в
Тернопільській області №19/11-1278 від
28.04.2014 року, справа про адміністративне
правопорушення підлягає закриттю на
підставі п.4 ч.1 ст.247 КУпАП.

Суддя, встановив, що небезпека за
даних обставин не могла бути усунута
іншими засобами та заподіяна шкода є
менш значною, ніж відвернена шкода. Дії
ОСОБА_1 не є адміністративним
правопорушенням, оскільки він вчинив
всі необхідні дії для усунення
небезпеки державному, громадському
порядку, правам і свободам інших
громадян.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.247 КУпАП
провадження по справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за вчинення дії
особою в стані крайньої необхідності
або необхідної оборони.

Таким чином, при аналізі зазначених
доказів, суддя приходить до висновку,
що в судовому засіданні не знайшов
свого підтвердження факт вчинення
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, у зв‘язку з чим справу про
адміністративне правопорушення
відносно нього за вчинення
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, слід закрити на підставі п.4 ч.1
ст.247 КУпАП за вчинення ним дії в стані
крайньої необхідності.

На підставі наведеного, керуючись п.4 ч.1
ст.247, ч.1 ст.130, ст.ст.280, 283, 284, 294 КУпАП,
суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130
КУпАП – закрити у зв‘язку з вчиненням
дії особою в стані крайньої
необхідності.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
подання прокурора.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови до апеляційного
суду Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_2