П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

23.12.2014 м. Ужгород

Суддя апеляційного суду Закарпатської області Дворніченко В.І., за участі прокурора Малицького С.І., особи, щодо якої запроваджено протокол про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянув матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду від 27.11.2014 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканку АДРЕСА_1

визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП та піддано адмінстягненню у вигляді штрафу в розмірі170 гривень із стягненням судового збору в розмірі 36,54 гривень на користь держави.

Згідно вказаної постанови наказом Чопської митниці мін доходів № 220-к від 01.04.2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Чоп залізничний» Чопської митниці Міндоходів.

05.03.2014 року відділом персоналу Чопської митниці Міндоходів на адресу ОСОБА_1 направлено лист за № 04-28-175 щодо зобов'язання з'явитись до Чопської митниці Міндоходів для подання декларації про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру у зв'язку з припиненням діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави та обов'язком протягом одного року подавати за своїм останнім місцем роботи(служби) дану декларацію.

Згідно листа Чопської митниці мін доходів від 26.09.2014 року станом на 01.04.2014 року ОСОБА_1 у встановленому Законом порядку декларацію про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не подала.

Мотивуючи висновок про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, судом першої інстанції зазначено, що її вина підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, листом Чопської митниці Міндоходів від 26.09.2014 року та листом начальника відділу персоналу від 05.03.2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Ужгородського міськрайонного суду від 27.11.2014 року, а провадження в справі щодо неї закрити в зв'язку з відсутністю в її діях складу адмінправопорушення. Відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП. В обґрунтування вимог апеляції зазначає, що не змогла подати декларацію про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, тривалим лікуванням та встановленням інвалідності, а лист Чопської митниці від 05.03.2014 року вона взагалі не отримувала, і викладені в постанові суду її пояснення про визнання вини є перекрученими та такими, що не відповідають дійсності, позаяк в судовому засіданні вона говорила зовсім інше. Вважає, що обов'язок подачі декларації за 2013 рік, внаслідок тимчасової непрацездатності, у відповідності до ст.12 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», у неї був не до 01.04.2014 року, як це вказано в протоколі про адмінправопорушення, а до 31.12.2014 року. Крім того, на думку апелянта, строк накладення на неї адміністративного стягнення , у відповідності до ст.38 КУпАП, сплив.

Заслухавши ОСОБА_1,яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила таку задовольнити, прокурора, який в ході апеляційного розгляду подав клопотання про закриття провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адмінправопорушення, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КпАП України при розгляді справи суд зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

У відповідності до ч.2 ст.8 КУпАП закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Чопської митниці Міндоходів № 220-к від 01.04.2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Чоп залізничний» Чопської митниці Міндоходів, тобто з 01.04.2013 року нею припинено діяльність пов'язану з виконанням функцій держави.

Згідно протоколу про корупційне правопорушення, запровадженого відносно ОСОБА_1, нею станом на 01.04.2014 року у встановленому абз.2 п.1 ст..12 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції»(далі Закону) декларація про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру не подана, чим допущено правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.21 Закону та ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Системний аналіз Закону дає підстави для висновку, що ст.1, яка дає визначення поняття «суб'єкту декларування», ст..4, яка окреслює коло суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення, ст.12, яка встановлює обов'язки, порядок та строки подання суб'єктами декларування декларацій про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру мали декілька редакцій, зокрема були змінені і доповнені згідно із Законом України від 14.05.2013 р. N 224-VII.

Так, ст.1 Закону на момент звільнення ОСОБА_1 ( в редакції до 14.05.2013 року) взагалі не містила визначення поняття «суб'єкт декларування». В свою чергу, ст.4 Закону визначала суб'єктами відповідальності за корупційне правопорушення, зокрема, посадових та службових осіб митної служби, а ст.12 Закону встановлювала виключно обов'язки:

- для осіб, зазначених у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону;

- для осіб, які не мали можливості подати до 1 квітня за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік через перебування у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами або для догляду за дитиною, через тимчасову непрацездатність, перебування за межами України, під вартою, -за звітний рік до 31 грудня;

- осіб, які не подали декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік із зазначених причин і звільняються з цього місця роботи, - до розірвання трудового договору

Згідно із Законом України від 14.05.2013 р. N 224-VII до статей 1, 4 та 12 ЗУ "Про засади запобігання і протидії корупції" внесено зміни і доповнення, зокрема,

- статтю 1 доповнено визначенням поняття «суб'єкти декларування - особи, зазначені в пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, які зобов'язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру;

- в статті 4 зазначено, що суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення є, зокрема, посадові та службові особи органів доходів і зборів;

- а в ст.12 збільшено коло «суб'єктів декларування», порівняно з попередньою редакцією та встановлено нові обов'язки щодо подання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру:

1) обов'язок подати декларацію про майно, доходи, витрати із зобов'язання фінансового характеру (далі-декларація) за період, не охоплений раніше поданими деклараціями - для суб'єктів декларування, які звільняються або іншим чином припиняють діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 2) обов'язок подати декларацію за минулий рік протягом одного року з дати звільнення - для суб'єктів декларування, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування.

Разом з тим, згідно примітки до ст..172-6 КУпАП суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 4Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" і в даній редакції вона діяла до прийняття Закону № 1261-VII від 13.05.2014 року, яким примітку до даної статті було викладено в іншій редакції, а саме окреслено, що суб'єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" зобов'язані подавати декларацію про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру.

Вище наведене дає підстави для висновку, що коло суб'єктів правопорушення за цією статтею у первинній редакції є обмеженим, зокрема, це могли бути особи, які на час вчинення діянь, передбачених диспозиціями ч.1, ч.2 ст.172-6 КУпАП мали статус службової особи митного органу (органу доходів і зборів в чинній на даний час редакції).

Отже, в контексті ст..8 КУпАП, ст..58 Конституції України, апеляційний суд приходить до висновку, що Законами України № 1261-VII від 13.05.2014 року та N 224-VII від 14.05.2013 р. встановлено нові обов'язки щодо подання декларацій про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру і збільшено коло суб'єктів декларування, відповідно і коло суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 06.08.2012 року була попереджена про спеціальні обмеження, встановлені, зокрема, Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції» саме в тій редакції, яка діяла до внесених Законом України N 224-VII від 14.05.2013 року змін. Наказом Чопської митниці мін доходів № 220-к від 01.04.2013 року ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора відділу митного оформлення № 4 митного поста «Чоп залізничний» Чопської митниці Міндоходів.

Отже, на думку суду, на час, визначений у протоколі, як час вчинення правопорушення, ОСОБА_1, не була зобов'язана подавати декларацію в порядку та строки, встановлені ст.12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" зі змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 14.05.2013 р. N 224-VII, позаяк на той час вже не являлась як суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, так і суб'єктом декларування, оскільки з 01.04.2013 року була звільнена зі служби в митних органах.

У відповідності до ст..294 КУпАП Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; ) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.

Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції не виконано вимоги ст..ст.245, 280 КУпАП, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задовленню, постанова суду від 27.11.2014 року підлягає скасуванню, а провадження в справі щодо ОСОБА_1 - закриттю на підставі п.1 ст.247 ККУпАП, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2014 року про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-6 КУпАП скасувати.

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-6 ч.1 КУпАП, - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.І.Дворніченко