Справа № 362/5223/14-п Головуючий у І
інстанції Бабіш А.А.Провадження №
33/780/946/14 Доповідач у 2 інстанції
КолокольниковаКатегорія 147 22.12.2014
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 грудня 2014 року
м.Київ

Суддя Апеляційного суду
Київської області Колокольнікова Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову судді Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 12 листопада 2014 року, якою
ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Російської
Федерації, м. Санкт-Петербург,
громадянина України, мешканця АДРЕСА_1,
не працюючого,

- визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення - 1
рік 6 місяців позбавлення права
керування транспортними засобами.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь держави - 36
грн. 54 коп. судового збору.

Згідно постанови суду, 30.10.2014
року о 01-00 годині в м. Василькові,
Київської області по вул. Нахімова,
ОСОБА_1 керував автомобілем марки CHEVROLET
AVEO д/н НОМЕР_2 з явними ознаками
алкогольного сп'яніння, а саме: різкий
запах алкоголю з ротової порожнини. Від
проходження медичного огляду в
установленому порядку для
встановлення стану сп'яніння та
продувати прилад «Драгер» відмовився в
присутності двох понятих.
Своїми діями
ОСОБА_1 допустив порушення п. 2.5 ПДР
України та вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.
30.10.2014 року о 01-00 годині в м.
Василькові, Київської області по вул.
Грушевського, ОСОБА_1 керуючи
автомобілем марки CHEVROLET AVEO д/н НОМЕР_2,
не виконав вимогу працівника міліції
про зупинку, завчасно подану за
допомогою жезла (світлового) та
свистка. В подальшому був зупинений в м.
Василькові Київської області по вул.
Нахімова шляхом переслідування на
службовому автомобілі ВАЗ-21010 0362.

Своїми діями ОСОБА_1 допустив
порушення п.2.4 ПДР України та вчинив
правопорушення, передбачене ст. 122-2
КпАП України.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1
просить постанову суду скасувати,
провадження по справі закрити,
оскільки вважає, що судом не виконанні
вимоги ст. ст. 278, 280 КУпАП. Вказує, що
зазначений в протоколах автомобіль
дійсно належить йому, 30.10.2014р.
керування нікому не передавав, але
доступ до автомобіля і ключів від нього
був у певного кола осіб. Однак,
керуючись ст.63 Конституції України, він
не бажає давати показання щодо членів
сім'ї та близьких родичів. Вважає, що
при складанні протоколів про
адміністративні правопорушення особа
правопорушника не встановлювалась, що
підтвердив в судовому засіданні
старший ІДПС ВДАІ капітан міліції
ОСОБА_2, який складав ці протоколи, та
зазначив, що через Васильківський MB
було запрошено лише інформацію, чи не
перебуває транспортний засіб з д/н
НОМЕР_2 в угоні.
Крім того, впізнання особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності, в судовому засіданні
свідком, який одночасно є посадовою
особою, що склала протоколи про
адміністративні правопорушення,
тобто є зацікавленою особою, а також
сама процедура впізнання відбулась з
порушенням закону - не може бути
доказом при вирішенні справи.

Заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали адміністративної
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.
ОСОБА_1
двічі викликався належним чином в
судове засідання, проте не з»явився, у
зв»язку з чим апеляційний суд вважає за
можливе розглянути справу у його
відсутності.
Висновки судді про доведеність події
адміністративних правопорушень,
передбачених ст. 122-2, ч.1 ст. 130 КК
України та винності ОСОБА_1 у вчиненні
за обставин, наведених у постанові
стверджуються зібраними у справі
доказами, а саме : письмовими
поясненнями двох понятих, які
містяться в матеріалах справи,
відповідно до яких водій ОСОБА_1
ухилявся від проходження огляду у
встановленому законом порядку, зокрема
у медичному закладі; поясненнями
свідка ОСОБА_2, які детально викладені в
постанові суду та стверджують вину
ОСОБА_1, а також письмовими поясненнями
ОСОБА_1, який в протоколі про
адмінправопорушення за ч.1 ст. 130 КК
України написав, що «Я, ОСОБА_1, випив 100
грам водки, після чого керував
автомобілем, на експертизу їхати
відмовляюсь». В протоколі про
адмінправопорушення за ст. 122-2 КК
України ОСОБА_1 зазначив « Не зупинився,
згоден».

Вищенаведене спростовує посилання
ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі
щодо непричетності його до скоєного.
Крім того, судом всі зазначені доводи
були перевірені та належним чином
оцінені, з наведенням мотивів такого
рішення, з якими апеляційний суд
погоджується. Також, доводи апелянта,
що судом не виконанні вимоги ст. ст. 278,
280 КУпАП. є неспроможними та надуманими.

На
підставі досліджених доказів суддя
дійшов до обґрунтованого висновку про
необхідність притягнення до
адміністративної відповідальності та,
із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав
на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення
права керування транспортними
засобами строком на 1 рік 6 місяців. За
своїм видом та розміром накладене на
ОСОБА_1 стягнення сприятиме досягненню
визначеній у ст. 23 КУпАП меті
адміністративних стягнень.
В
процесі розгляду справи у суді
апеляційної інстанції підстав для
закриття провадження, з врахуванням і
доводів апелянта, апеляційний суд не
вбачає. Наведені ОСОБА_1 доводи не
вказують на незаконність постанови та
помилковість висновків судді, тому не
можуть бути підставою для скасування
чи зміни цього рішення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
залишити без задоволення.
Постанову судді
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 12 листопада 2014
року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Н.М.Колокольнікова
Київської області