Справа № 359/525/14-п Головуючий у І
інстанції Вознюк С. М.Провадження №
33/780/353/14 Доповідач у 2 інстанції
СеменцовКатегорія 429
ПОСТАНОВА

іменем України

14 травня 2014 року
м. Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області Семенцов Ю.В. за
участю прокурора Корневої С.А.,
представника Київської митниці
Міндоходів Захарова А.О., представників
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області на
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 лютого 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, громадянина Російської
Федерації, працюючого приватним
підприємцем,

визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України, та звільнено від
адміністративної відповідальності на
підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним
зауваженням, -

В С
Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних
правил, 09.01.2014 року о 10 год. 15 хв. під час
проходження митного контролю в зоні
митного контролю залу «Приліт»
терміналу «D» ДП МА «Бориспіль»»
громадянин Російської Федерації
ОСОБА_3, який прилетів до України з
Російської Федерації м. Москва літаком
а/к «Аерофлот» рейсом № 1804, своїми
діями обрав канал, позначений
символами зеленого кольору - «зелений
коридор», тим самим, відповідно до ч. 5
ст. 366 Митного кодексу
України заявив про те, що переміщувані
ним через митний кордон України товари
не підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо ввезення на митну територію
України та засвідчила про факти, що
мають юридичне значення.

Після перетину пасажиром «білої
лінії», яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю «зелений
коридор» митниці, пасажиру було задано
запитання щодо наявності у нього
готівки, на що він відповів, що має при
собі 100300 доларів США та 64000 російських
рублів. Після цього пасажира було
запрошено до службового приміщення
митниці залу «Приліт» терміналу «D» ДП
МА «Бориспіль», де громадянин
Російської Федерації ОСОБА_3
власноручно перерахував 100300 доларів
США та 64000 російських рублів, які
знаходились у сумці пасажира (ручна
поклажа). Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування.
Зі слів пасажира, готівка належить йому
особисто. З виявленої суми громадянину
було пропущено 11600 доларів США та 64000
рублів. На момент проходження митного
контролю належним чином оформленої
митної декларації пасажир не надав. До
моменту перетину ним «білої лінії» до
інспекторів митниці з приводу
декларування готівки не звертався. При
собі пасажир мав пасажирську митну
декларацію Російської Федерації від
09.01.2014 року.

Своїми діями громадянин Російської
Федерації ОСОБА_3, під час проходження
митного контролю в залі «Приліт»
терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив
встановлений ст. 366 МК України
порядок проходження митного контролю в
зонах (коридорах) спрощеного митного
контролю.

Суддя місцевого суду дійшов до
висновку про визнання винним ОСОБА_3 в
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 471 Митного кодексу України, і
звільнив його від адміністративної
відповідальності на підставі ст. 22
КУпАП, обмежившись усним зауваженням.

Не погоджуючись з постановою судді,
заступник прокурора Київської області
подав апеляційну скаргу, в якій просить
постанову судді скасувати, та
постановити нову, якою визнати винним
ОСОБА_3 та застосувати до нього
стягнення у виді штрафу 1700 грн. з
конфіскацією вилученої валюти в сумі
88700 доларів США. Також апелянт просить
поновити строк на апеляційне
оскарження постанови судді,
посилаючись на те, що про постанову
йому стало відомо лише 03.04.2014 року.

Клопотання заступника прокурора
Київської області щодо поновлення
строку на апеляційне оскарження
постанови судді підлягає задоволенню,
оскільки причини пропуску строку на
апеляційне оскарження, зазначені в
клопотанні, визнаються поважними.

Заслухавши представників ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які заперечували щодо
задоволення апеляційної скарги
прокурора, пояснення представника
Київської митниці Міндоходів та думку
прокурора, які підтримали апеляційну
скаргу прокурора, та просили її
задовольнити, вивчивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Висновок судді місцевого суду про
доведеність події порушення митних
правил, винуватості ОСОБА_3
підтверджується: протоколом про
порушення митних правил
№ 0007/125000001/14 від 09.01.2014 року,
поясненнями ОСОБА_3, доповідними
записками, переліком купюр та описом
предметів.

На підставі зазначених доказів суддя
місцевого суду дійшов обґрунтованого
висновку, що ОСОБА_3 своїми діями
порушив встановлений порядок
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю, яким обмежено переміщення
валюти через митний кордон України
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 436 від 21.05.2012
року, чим вчинив правопорушення,
передбачене ст. 471 Митного кодексу
України.

Однак при вирішенні питання про
накладення адміністративного
стягнення суддя місцевого суду
допустився помилки.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Цих вимог закону при накладенні
стягнення на ОСОБА_3 дотримано не було.

Так, звільняючи ОСОБА_3 від
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 471 МК
України, на підставі ст. 22 КУпАП,
обмежившись усним зауваженням, суддя у
постанові свої висновки мотивував тим,
що правопорушник щиро розкаюється,
вчинив правопорушення вперше та з
необережності, валюту ввозив за
наявності декларації Російської
Федерації.

Але апеляційний суд не погоджується з
даним висновком судді місцевого суду.

Так, згідно п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу
України товаром є валютні цінності.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 436 від 21.05.2012 року
«Про затвердження
переліків товарів, на які встановлено
обмеження щодо переміщення через
митний кордон» готівка (валютні
цінності) віднесена до товарів,
переміщення через митний кордон
України обмежено законодавством
України.

Згідно постанови правління НБУ України
№ 148 від 27.05.2008 року
«Про переміщення готівки і
банківських металів через митний
кордон України» фізична
особа-нерезидент має право ввозити в
Україну готівку в сумі, що перевищує в
еквіваленті 10000 євро, за умови
письмового декларування митному
органу в повному обсязі.

Зазначені нормативні акти дають
підстави вважати, що іноземна валюта є
обмеженим товаром для переміщення
через митний кордон України, а тому
вона, відповідно до санкції ст. 471
Митного кодексу України, підлягає
обов'язковій конфіскації.

Із урахуванням вимог зазначених
нормативних актів та зважаючи на
обставини вчинення порушення митних
правил, переміщення ОСОБА_3 через
митний кордон в режимі спрощеного
митного контролю (зелений коридор)
іноземної валюти у розмірі, який
складав 100300 доларів США та 64000
російських рублів і перевищує розмір,
встановлений постановою правління НБУ
України № 148 від 27.05.2008 року, неможливо
визнати вчинене правопорушення
малозначним.

У зв'язку із цим висновки судді
місцевого суду в цій частині є такими,
які не відповідають вимогам закону.

З урахуванням наведеного, суд вважає за
необхідне постанову судді місцевого
суду від 07.02.2014 року щодо ОСОБА_3
скасувати та прийняти у справі нову
постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України, та
накласти на нього стягнення у межах
санкції ст. 471 МК України, а саме у виді
штрафу з конфіскацією вилученої у
нього валюти.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

П О
С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області
задовольнити.

Постанову суді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 07 лютого 2014 року щодо
ОСОБА_3 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України, та накласти на нього стягнення
у виді штрафу у розмірі
1700 грн. із конфіскацією вилученої по
протоколу про порушення митних правил
№ 0007/125000001/14 від 09.01.2014
року валюти у розмірі 88700 ( вісімдесят
вісім тисяч сімсот ) доларів США в дохід
держави.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області
Ю.В.Семенцов