Номер провадження: 33/785/796/14
Головуючий у першій інстанції Гранін
Доповідач Грідіна Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2014 року
м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської
області Грідіна Н.В., з участю
представника Південної митниці
Міндоходів Ткаченко О.В., розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_2 (ОСОБА_2) на
постанову Малиновського районного
суду м. Одеси від 15.10.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

В постанові суду відносно

ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина Китаю, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_1,

зазначено, що, згідно протоколу про
порушення митних правил № 0689/50003/14 від
11.09.2014 року, ОСОБА_2 (ОСОБА_2) 11.09.2014 року, о
21:00 год., у оглядовому залі «Відліт»
Міжнародного аеропорту «Одеса», в зоні
діяльності митного поста
«Одеса-аеропорт» Південної митниці
Міндоходів, проходив митний контроль,
оскільки відбував з України до
Туреччини літаком «В-737» авіакомпанії
«Турецькі авіалінії», рейсом №468
сполученням «Одеса-Стамбул». Формою
проходження митного контролю
громадянин Китаю ОСОБА_2 (ОСОБА_2) обрав
проходження через зону (коридор)
спрощеного митного контролю («зелений
коридор»), що належним чином
інформаційно обладнана, тим самим,
шляхом вчинення дій, заявив про
відсутність у нього товарів, які під
час переміщення через митний кордон
України громадянами підлягають
обов'язковому письмовому декларуванню,
а також на переміщення яких через
митний кордон України встановлено
заборони або обмеження.

Під час проходження митного контролю
громадянин Китаю ОСОБА_2 (ОСОБА_2) надав
для огляду валізу, в якій було виявлено
необроблене каміння, зовні схоже на
бурштин, у кількості 24000 г., на
переміщення якого через митний кордон
України останній не мав законних
підстав та дозвільних документів.

В постанові суду зазначено, що, на
думку митного органу, громадянин Китаю
ОСОБА_2 (ОСОБА_2) порушив встановлений
порядок проходження митного контролю в
зонах (коридорах) спрощеного митного
контролю.

Таким чином, без врахування вимог ст. 283
ч. 2 КУпАП, в постанові суду фактично не
містяться обставини, встановлені судом
при розгляді справи, а тільки є
посилання на обставини, зазначені в
протоколі про порушення митних правил.

На підставі цього громадянин Китаю
ОСОБА_2 (ОСОБА_2) був визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України, та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 1700 грн., з конфіскацією
предметів правопорушення, а саме
обробленого та необробленого каміння,
зовні схожого на бурштин, у кількості
24000 г, вилученого за протоколом про
порушення митних правил № 0689/50003/14 від
11.09.2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 (ОСОБА_2)
просить постанову суду першої
інстанції скасувати, провадження по
справі закрити, посилаючись на те, що в
його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення,
зокрема, його суб'єктивна сторона,
оскільки

__________________________________________________

Справа №33/785/796/14
Категорія: ст.
471 МК України.

Головуючий у 1 інстанції Гранін В.Л.

Доповідач Грідіна Н.В.

каміння бурштину він придбав для
подарунка за 15000 грн., що за курсом НБУ
набагато менше допустимої вартості
товарів для проходження через митний
кордон, про необхідність погодження
для вивозу за межі митної території
України та декларування бурштину, на
підставі наказу Міністерства фінансів
України від 28.01.2002 року №65/6353 «Про
затвердження Положення про порядок
погодження вивезення за межі митної
території України дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння, їх
брухту і відходів як давальницької
сировини», він не знав.

Також в апеляційній скарзі зазначено,
що протокол про порушення митних
правил був складений з порушеннями
діючого законодавства, а також з
порушеннями його права на захист,
оскільки працівники митниці, яким було
достовірно відомо про те, що він є
громадянином Китаю, обмежено володіє
російською мовою та не володіє
українською мовою, склали протокол
українською мовою, бурштин вилучили у
нього без участі понятих. При складанні
протоколу йому не були роз'яснені права
на отримання юридичної допомоги та
залучення перекладача, а також не були
роз'яснені строки оскарження протоколу
про порушення митних правил, процес
передачі справи в суд, те, що вилучене
каміння буде направлено на експертизу,
в зв'язку з чим він був позбавлений
можливості ставити питання експерту,
що вплинуло на неправильну оцінку
вартості каміння.

Суд першої інстанції також не з'ясував
питання щодо мови судочинства, не
забезпечив його права на захисника та
перекладача, допустив однобічність та
неповноту, судового розгляду, оскільки
не врахував порушення працівниками
митниці законодавства при складанні
протоколу та при проведенні
експертизи, в зв'язку з чим
безпідставно визнав протокол про
порушення митних правил та висновок за
результатами експертизи, складені з
зазначеними порушеннями
законодавства, належними доказами.

Крім того, ОСОБА_2 (ОСОБА_2) звернувся з
клопотанням про поновлення строку на
апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції, стверджуючи, що цей
строк він пропустив з поважних причин,
в зв'язку з порушенням його права на
захист, оскільки судом, на зрозумілій
йому мові, йому не були роз'яснені права
на отримання юридичної допомоги,
порядок та строки оскарження судового
рішення, в зв'язку з чим він був
змушений, після консультацій з
захисником, звертатися з уточненою
апеляційною скаргою.

Заслухавши ОСОБА_2 (ОСОБА_2), який
підтримав клопотання та апеляційну
скаргу, представника Південної
митниці Міндоходів, який заперечував
проти їх задоволення, вивчивши
матеріали справи та доводи клопотання
та апеляційної скарги вважаю, що
клопотання та апеляційна скарга
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.495 МК України,
доказами у справі про правопорушення
митних правил є будь-які фактичні дані,
на основі яких у визначеному законом
порядку встановлюються наявність або
відсутність порушення митних правил,
винність особи у його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Такі
дані, зокрема, встановлюються
протоколом про порушення митних
правил, поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, свідків, висновком
експерта.

В постанові суд першої інстанції, в
обґрунтування вини громадянина Китаю
ОСОБА_2 (ОСОБА_2) у вчиненні порушення
митних правил, передбаченого ст. 471 МК
України, зазначив в якості доказів
протокол про порушення митних правил №
0689/50003/14 від 11.09.2014 року та висновок
державного гемологічного центру
України за результатами експертизи від
23.09.2014 року (а.с. 2-5, 14).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 492 МК
України, протокол про порушення митних
правил був складений державною
українською мовою.

Разом з тим, ч. 2 ст. 492 МК України
передбачає, що особи, які беруть участь
у провадженні у справі про порушення
митних правил і не володіють або
недостатньо володіють державною мовою,
мають право робити заяви, давати
пояснення, подавати клопотання рідною
мовою, а також користуватися послугами
перекладача,

Однак, з змісту протоколу вбачається,
що вимоги ч. 2 ст. 492 МК України щодо
дотримання прав особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, робити заяви, давати
пояснення, подавати клопотання рідною
мовою, а також користуватися послугами
перекладача не були дотримані при
складанні протоколу відносно
громадянина Китаю ОСОБА_2 (ОСОБА_2).

Так, в протоколі про порушення митних
правил відсутні відомості про те, чи
розуміє ОСОБА_2 (ОСОБА_2) українську мову
та чи зрозумілі йому вимоги ст.ст. 498, 503
МК України, роз'яснені українською
мовою, щодо його прав при складенні
протоколу про порушення митних правил
з участю перекладача.

В протоколі зазначено про роз'яснення
ОСОБА_2 (ОСОБА_2) прав, передбачених
ст.ст. 498, 503 МК України, формально,
оскільки їх зміст викладений також
державною українською мовою.

При цьому, в протоколі відсутні
відомості щодо роз'яснення громадянину
Китаю ОСОБА_2 (ОСОБА_2) положень ч. 2 ст. 492
МК України.

З матеріалів справи також не
вбачається з'ясування питання щодо
володіння громадянином Китаю ОСОБА_2
державною українською мовою, а також
володіння ним іншими мовами.

Таким чином, при складанні протоколу
державною українською мовою
громадянину Китаю ОСОБА_2 (ОСОБА_2) не
були реально забезпечені його права на
захист, шляхом залучення та надання
можливості спілкування з захисником з
допомогою перекладача, оскільки доводи
апеляційної скарги про те, що він
взагалі не розуміє української мови та
не достатньо володіє російською мовою,
не розуміє юридичних термінів, не
спростовані.

Крім того, поняті при складанні
протоколу, в ході якого було вилучено
необроблене каміння, дійсно залученні
не були, а свідком зазначений працівник
митниці.

На підставі наведеного вважаю, що
протокол про порушення митних правил
складений з суттєвими порушенням вимог
ст.ст. 492 ч. 2, 498, 503 МК України, а також з
порушенням прав ОСОБА_2 (ОСОБА_2) на
захист, що є підставою для визнання
протоколу про порушення митних правил
неналежним доказом.

Згідно ст. 516 ч.1 МК України, визнавши за
необхідне проведення експертизи,
посадова особа органу доходів і зборів,
у провадженні якої знаходиться справа
про порушення митних правил, виносить
постанову, у якій визначаються
підстави для призначення експертизи,
прізвище експерта або найменування
спеціалізованого органу з питань
експертизи та досліджень центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, його
відокремленого підрозділу чи іншої
відповідної установи, в якій має
проводитися експертиза. У цій же
постанові ставляться конкретні
питання, які мають бути вирішені під
час проведення експертизи, а також
визначаються матеріали, що передаються
у розпорядження експерта. До
призначення експерта з'ясовуються
необхідні відомості про його
професіоналізм та компетентність.

Як зазначалось, в матеріалах справи є
висновок експерта щодо якості та
вартості вилученого товару за
протоколом про порушення митних правил
за №0689/50003/14 від 11.09.2014 року(а.с. 14).

Однак, зазначені вимоги ст. 516 ч.1 МК
України щодо порядку призначення
експертизи посадовою особою митного
органу були порушені, так як посадовою
особою митного органу не була винесена
постанова про призначення експертизи,
а також з матеріалів справи не
вбачається, що перед призначенням
експертизи особа митного органу
з'ясовувала необхідні відомості щодо
професіоналізму та компетентності
експерта.

В матеріалах справи є тільки лист
Південної митниці Міндоходів на адресу
директора Державного гемологічного
центру України про виконання
експертизи якості та вартості товару,
вилученого за протоколом про порушення
митних правил за №0689/50003/14 від 11.09.2014
року (а.с 13).

Крім того, при призначенні експертизи
були порушені вимоги ст. 515 ч.2, яка
передбачає права особи, щодо якої
порушено митну справу, зокрема, право
на проведення за її рахунок незалежної
експертизи.

Таким чином, висновок експерта щодо
якості та вартості вилученого товару
за протоколом про порушення митних
правил за №0689/50003/14 від 11.09.2014 року, в
зв'язку з призначенням та проведенням
експертизи з порушенням встановленого
законом порядку, без повідомлення
апелянта, також має бути визнаний
неналежним доказом.

Крім того, знаходять підтвердження
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
(ОСОБА_2) щодо поверхового з'ясування
обставин, передбачених ст.289 МК України,
так як з протоколу судового засідання
вбачається, що права апелянта,
передбачені ст.498 МК України, зокрема,
щодо надання доказів, участі в їх
дослідженні, користуванні юридичною
допомогою захисника, перекладача,
дотримані не були. Апелянт не мав
реальної можливості при розгляді
справи доводити обставини, зазначенні
ним в апеляційній скарзі щодо
відсутності в його діях суб'єктивної
сторони складу інкримінованого
правопорушення.

Відповідно, обґрунтовані доводи
апеляційної скарги про неповне
з'ясування судом всіх обставин справи,
що вплинуло на необґрунтований
висновок в постанові суду про
наявність в його діях ознак
інкримінованого правопорушення,
оскільки докази, покладені в постанові
суду в обґрунтування його вини,
зокрема, протокол про порушення митних
правил та висновок експерта є
неналежними доказами, інші докази в
матеріалах справи не міститься.

При таких обставинах, відповідно до
вимог ст.ст. 245, 280, 294 КУпАП, апеляційна
скарга ОСОБА_2 (ОСОБА_2) підлягає
задоволенню, постанова суду першої
інстанції має бути скасована з
закриттям провадження по справі, на
підставі вимог ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП, за
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України, в діях
ОСОБА_2 (ОСОБА_2) за протоколом про
порушення митних правил від 11.09.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 530 ч. 6 МК
України, ст. 294 ч. 2 КУпАП, постанова
судді у справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності
протягом 10 днів з дня винесення
постанови. Цими ж нормами закону
передбачається поновлення цього
строку за клопотанням особи, яка її
подала.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 (ОСОБА_2) 15.10.2014 року приймав
участь в судовому засіданні, постанову
Малиновського районного суду м. Одеси
від 15.10.2014 року отримав 20.10.2014 року,
звернувся з апеляційною скаргою 27.10.2014
року, яку відкликав 21.11.2014 року, та
звернувся з даною уточненою
апеляційною скаргою та з клопотанням
про поновлення строку на її подачу
26.11.2014 року.

Зі змісту апеляційної скарги та
клопотання ОСОБА_2 (ОСОБА_2) вбачається,
що він не знав строки апеляційного
оскарження постанови суду першої
інстанції, оскільки він є громадянином
Китаю, не розуміє української мови, на
якій йому роз'яснялися порядок та
строки оскарження судового рішення,
немає юридичної освіти, в зв'язку з чим
просить поновити строк оскарження.

Дослідивши матеріали справи,
відповідно до вимог ст.294 ч.2 КУпАП,
вважаю необхідним визнати обставини
пропуску строку на апеляційне
оскарження, зазначені у апеляційній
скарзі ОСОБА_2 (ОСОБА_2), поважними, та
поновити строк на апеляційне
оскарження постанови суду першої
інстанції.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 (ОСОБА_2) строк на
апеляційне оскарження постанови
Малиновського районного суду м.Одеси
від 15.10.2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 (ОСОБА_2) -
задовольнити.

Постанову Малиновського районного
суду м.Одеси від 15.10.2014 року, якою
ОСОБА_2 (ОСОБА_2) визнаний винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України, та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу 1700 грн., з конфіскацією
предметів правопорушення, а саме:
оброблене та необроблене каміння зовні
схоже на бурштин, у кількості 24000 грам,
вилучені згідно протоколу про
порушення митних правил - скасувати.

Провадження в справі по
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 (ОСОБА_2) закрити, в
зв'язку з відсутністю в її діях події і
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України.

Вилучені предмети при складенні
протоколу про порушення митних правил
№0689/50003/14 від 11.09.2014 року, а саме:
оброблене та необроблене каміння зовні
схоже на бурштин, у кількості 24000 грам,
повернути ОСОБА_2 (ОСОБА_2).

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення,є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області
(підпис) Н.В. Грідіна

Згідно з оригіналом: суддя
апеляційного суду

Одеської області
Н.В. Грідіна