АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №33/796/1506/2014 Головуючий у першій інстанції - Трубніков А.В.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва Бєлан Н.О., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4., за участю останньої, на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року, -

встановила:

Цією постановою ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Суд встановив, що 10 жовтня 2014 року, о 12 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_4 в порушення вимог п.п.16.4, 10.1 Правил дорожнього руху, виїхала на перехрестя бульвару Шевченка з вулицею Велика Васильківська в м. Києві на сигнал світлофора, що дозволяв рух, притому, що на перехресті утворився затор, не впевнившись у тому, що це не створить перешкод іншим учасникам руху, і перед початком руху не переконалась, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з.НОМЕР_2, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю у її діях цього складу правопорушення, навівши такі аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Так, вона наполягає на тому, що при виїзді на площу рух транспорту був вільний і неускладнений, а затор утворився майже при виїзді, у зв'язку з чим вона зменшила швидкість. Проте, завершуючи проїзд перехрестя у середній смузі руху зі швидкістю 20 км/год., з вулиці В.Васильківської на перехрестя виїхав автомобіль «Тойота», водій якого порушив правила дорожнього руху, оскільки відповідно до п.16.5 Правил дорожнього руху зобов'язаний був надати їй можливість завершити цей маневр. Тому, внаслідок невиконання останнім цих вимог закону відбулося зіткнення транспортних засобів, що спричинило їх пошкодження.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і зіставивши їх з доводами, наведеними в апеляційній скарзі, вважаю, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Вказана постанова не може бути визнана законною, бо суддею порушені вимоги ст.280 КУпАП щодо необхідності з'ясування при розгляді справи обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Як убачається з постанови, не проаналізувавши належним чином докази, що містяться в матеріалах адміністративної справи, суддя формально зазначив, що вина ОСОБА_4 у вчиненні цього правопорушення підтверджується даними відповідного протоколу та схеми дорожньої пригоди, зауваживши, що розташування транспортних засобів після їх зіткнення, а також пошкодження на транспортних засобах узгоджуються з поясненнями потерпілого ОСОБА_6, водія автомобіля «Тойота» про механізм зіткнення транспортних засобів.

Отже, судом визнані об'єктивними пояснення ОСОБА_6 про те, що він рухався у другій смузі руху на невеликій швидкості, та, виїжджаючи на вказане перехрестя з вулиці В.Васильківської на зелений сигнал світлофору, не бачив автомобіль під керуванням ОСОБА_4, оскільки ліворуч від нього рухався потік автомобілів, один з яких різко загальмував і в цей час із-за нього виїхав автомобіль останньої, з яким сталося зіткнення.

Водночас, показання ОСОБА_4 про зазначені нею причини зіткнення не прийняті до уваги за відсутністю доказів у справі, та які, на переконання судді місцевого суду, є неспроможними з технічної точки зору, зважаючи на розташування транспортних засобів на схемі дорожньої аварії та характер пошкоджень на них.

Разом з тим, такі висновки не ґрунтуються на матеріалах справи, а з огляду на докази, які досліджені та наведені у постанові, твердження апелянта про те, що суддя при розгляді справи не з'ясував її фактичних обставин, знаходять своє підтвердження.

Так, за поясненнями ОСОБА_4 в апеляційній інстанції, коли вона виїхала на перехрестя на зелений сигнал світлофора, і яке майже проїхала, затору транспортних засобів не було.

Також апелянт стверджує, що, перебуваючи напроти середньої смуги руху по вулиці В.Васильківській, вона вимушена була зменшити швидкість та призупинитись на зовсім короткий час у зв'язку з тим, що інспектором ДАІ несподівано був зупинений рух у її напрямку у зв'язку з тим, що з місця паркування за перехрестям виїжджали два автомобіля. Проте, продовжуючи рух на перехресті, раптом з другої смуги руху по вулиці В. Васильківській на перехрестя виїхав автомобіль під керуванням водія ОСОБА_6, який, вважає, не дотримався вимог правил дорожнього руху про обов'язок дати дорогу транспортним засобам, що завершують рух на перехресті, притому, що водії автомобілів, які займали інші дві смуги, не розпочинали рух.

За твердженнями ОСОБА_4, на перехрестя автомобіль під керуванням ОСОБА_6 виїжджав на великій швидкості, бо після зіткнення навіть не зупинився.

Як убачається зі справи, саме свідчення ОСОБА_4 про дорожню аварію узгоджуються з даними схеми дорожньої пригоди, згідно до яких зіткнення сталося, коли вона дійсно завершувала проїзд перехрестя, не змінюючи напрямок руху, і навпаки, автомобіль під керуванням водія ОСОБА_6, що виїжджав з вулиці В.Васильківської, після зіткнення зупинився майже за перехрестям.

Безґрунтовними слід визнати посилання у судовому рішенні на характер пошкоджень транспортних засобів, бо експертні дослідження з приводу цього не проводилися, а у схемі зафіксований тільки перелік видимих пошкоджень транспортних засобів, отриманих у ДТП (а.с.4 зв.).

Більш того, у справі міститься копія протоколу про адміністративне правопорушення, що складений у той же день працівником ДАІ щодо ОСОБА_6 про порушення ним вимог п.16.5 правил дорожнього руху, бо, розпочинаючи рух на зелений сигнал світлофора, він не надав можливості водію ОСОБА_4 завершити проїзд перехрестя, внаслідок чого здійснив з нею зіткнення, чим спричинив пошкодження обох транспортних засобів (а.с.3).

Між тим, дослідивши наявні у справі докази, небезпідставними слід визнати доводи апелянта щодо відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, зазначеного у відповідному протоколі щодо неї.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі має бути викладена суть правопорушення та зазначені конкретні дії, що свідчать про порушення особою, зокрема правил дорожнього руху, що призвели до наслідків, зазначених у ст.124 КУпАП, а також міститися дані, необхідні для вирішення адміністративної справи, зокрема ті, що підтверджують обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектор ДАІ обмежився лице вказівкою про те, що ОСОБА_4, в порушення вимог п.16.4 та п.10.1 Правил дорожнього руху «виїхала при сигналі світлофора, що дозволяє рух, за яким утворився затор, не впевнившись в тому, що не створить перешкод чи небезпеку іншим учасникам руху і перед початком руху не впевнилась, що це буде безпечно, здійснила зіткнення з автомобілем «Тойота», чим нанесла матеріальні збитки обом авто» (а.с.2).

Разом з тим, у справі відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що вона виїжджала на перехрестя, на якому утворився затор, і у протоколі не зазначено, які саме обставини дорожньої обстановки були нею проігноровані перед початком їруху, що створило перешкоду або небезпеку руху водію ОСОБА_6.

У судовому зсіданні апеляційної інстанції апелянт надала для огляду з мобільного телефону фотознімки, на яких відображається обстановка після зіткнення транспортних засобів, з яких об'єктивно встановлено, що автомобіль під її керуванням дійсно майже проїхав перехрестя, а зіткнення сталося, коли вона вже передніми колесами автомобіля перебувала навпроти крайньої правої смуги руху по вулиці В,Васильківській, де були припарковані автомобілі, що також співпадає з даними схеми дорожньої пригоди.

Більш того, як дані схеми, так і відображення на фотографіях про місце перебування автомобіля ОСОБА_4 після зіткнення свідчать про об'єктивність її свідчень про те, що водій ОСОБА_6 зразу після зіткнення не зупинився, та спростовують його твердження щодо руху транспорту ліворуч від нього.

Не позбавлені підстав твердження апелянта про те, що інспектором, який складав протокол про адміністративне правопорушення, належним чином не перевірені її доводи про відсутність затору на перехресті в той час, коли вона виїжджала, та про дії інспектора ДАІ, який зупинив рух перед виїздом з перехрестя, якого вона навіть сфотографувала, бо він відмовив їй надати такі свідчення.

В матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували такі твердження ОСОБА_4

Отже, ураховуючи докази, що містяться в справі, не вбачаю підстав вважати їх такими, що підтверджують наявність в діях ОСОБА_4 порушення правил дорожнього руху, що призвели до зіткнення транспортних засобів та їх пошкодження, а тому справа щодо неї підлягає закриттю на підставі ст.247 ч.1 п.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

Постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року щодо ОСОБА_4 скасувати, а провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва Н.О. Бєлан