АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №33/796/1477/2014
Головуючий у першій інстанції -
Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Бєлан
Н.О., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_4, за участю останнього, на
постанову судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014
року,-

встановила:

Цією постановою ОСОБА_4 визнаний винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КУпАП, та на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 3400 грн.

Суд встановив, що 20 жовтня 2014 року, о 01
год. 00 хв. ОСОБА_4, керував автомобілем
«Мітсубіші», д.н.з. НОМЕР_1, по проспекту
Перемоги, 20 в м. Києві з ознаками
наркотичного сп'яніння, а саме
неприродна блідість, розширені зіниці
очей, які не реагують на світло, але на
вимогу працівників ДАЇ в порушення
вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, від
огляду на стан наркотичного сп'яніння в
установленому законом порядку він
відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить
постанову суду скасувати як незаконну,
а провадження у справі закрити за
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своєї позиції апелянт
наполягає на тому, що обставини події у
протоколі працівниками ДАЇ викладені
не об'єктивно, бо він взагалі не вживає
наркотичні засоби, про що повідомляв
останнім, коли вони його зупинили та
безпідставно звинуватили у тому, що
начебто перебуває під наркотичним
сп'янінням, залишивши поза увагою його
пояснення про те, що він працює на
посаді провідного бухгалтера ПАТ КБ
«Хрещатик» з документами та
комп'ютером, тому, можливо, й очі не
реагували на світло, при цьому інші
ознаки наркотичного сп'яніння
працівники міліції не вказували.

Також апелянт стверджує, що вперше у
його житті так сталося, що працівник
ДАІ запропонував пройти огляд в
лікарні, що розташована на лівому
березі, через підозру на стан
наркотичного сп'яніння, притому, що він
категорично заперечував їх вживання.
Крім того, давав згоду їхати до лікарні,
але просив працівника ДАІ через
відсутність у нього мобільного
телефону, бо від'їхав з дому, проводити
дівчину, на короткий час,
зателефонувати матері, яка залишилася
дома сама. Проте у цьому проханні
працівник міліції відмовив. Будучи в
такій ситуації вперше, хвилюючись за
матір, він не зміг належним чином дати
оцінку цим вимогам працівників
міліції, а тому дійсно в присутності
двох свідків відмовився проїхати до
лікаря.

Крім того, стверджує апелянт,
обміркувавши свої дії, він вирішив
пройти такий огляд у лікаря у тій же
лікарні, де здав аналізи. За висновком
лікаря ознаки наркотичного сп'яніння у
нього не виявлені. При цьому, лікар на
його запитання пояснювала, що якби він
вживав наркотичні засоби, то їх
наявність в організмі
підтверджувалась би результатами
аналізів крові та сечі протягом до 3-х
діб після їх вживання.

Зазначену довідку він намагався надати
суду, звернувшись з початку до
секретаря, але вона повідомила, що
справа розглянута і надала рахунок для
сплати штрафу. Тому, переконує апелянт,
він не міг визнавати свою вину у
вчиненому правопорушенні як це
необґрунтовано зазначено у постанові
судді, бо у судовому засіданні не був і
взагалі не давав будь-яких пояснень.

Заслухавши ці пояснення ОСОБА_4, який
підтримав апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи і
зіставивши їх з доводами, наведеними в
апеляції, вважаю, що вона підлягає
задоволенню з таких підстав.

Вказана постанова не може бути визнана
законною, бо суддею порушені вимоги
ст.280 КУпАП щодо необхідності
з'ясування при розгляді справи
обставин вчинення адміністративного
правопорушення.

Як убачається з постанови, на
обґрунтування висновку про
доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні
цього правопорушення, суддя формально
послався на протокол про
адміністративне правопорушення,
належним чином не дослідивши його
зміст, за яким інспектор ДАІ тільки
констатував у присутності двох свідків
відмову водія від проходження
медичного огляду на стан сп'яніння,
зазначивши тільки про те, що той був з
явними ознаками наркотичного
сп'яніння.

Проте, у чому виразилася поведінка
ОСОБА_4 у протоколі не зазначено. Не
відображені такі дані і у поясненнях
свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за
поясненнями яких той начебто ухилявся
від проходження огляду в медичному
закладі у лікаря-нарколога.

Не вбачаються з пояснень свідків ті
обставини, що в їх присутності
внаслідок огляду водія були
встановлені зазначені в протоколі про
адміністративне правопорушення ознаки
наркотичного сп'яніння.

За таких обставин зазначені у
протоколі ознаки, за яких інспектор ДАІ
дійшов висновку уважати, що ОСОБА_4
перебуває у стані наркотичного
сп'яніння, - неприродна блідість,
розширені зіниці очей, які не реагують
на світло, є непереконливими, притому,
що у протоколі інспектор навіть не
зазначив, на підставі якого
спостереження він дійшов такого
висновку, та відсутні будь-які дані про
проведення огляду на стан сп'яніння у
порядку, передбаченому ст.266 КУпАП.

Згідно до вимог частини другої та
третьої цієї статті огляд водія на стан
сп'яніння, у тому числі й наркотичного,
працівником міліції з використанням
спеціальних технічних засобів у
присутності двох свідків є
обов'язковим. І лише після цього, у разі
незгоди водія на проведення такого
огляду або з його результатами огляд
проводиться у відповідних закладах
охорони здоров'я.

Поряд з цим, у протоколі про
адміністративне правопорушення не
зазначено, які конкретно дії проявив
ОСОБА_4, відмовляючись від проходження
огляду на стан наркотичного сп'яніння,
не відображені й дії інспектора щодо
виявлення у того специфічних ознак
наркотичного сп'яніння, притому, що за
поясненнями апелянта, він ігнорував
його заяви про те, що наркотичні засоби
взагалі не вживає.

Проте, цей факт, виходячи з пояснень
ОСОБА_4, та наданої ним у судовому
засіданні апеляційної інстанції
довідки про результати його огляду
лікарем-наркологом, є суттєвим, бо
дійсно за даними цього висновку, він
проходив такий огляд 20 жовтня 2014 року о
15 годині і ознак сп'яніння у нього не
було виявлено.

Крім того, виходячи із зазначених ознак
наркотичного сп'яніння, встановлених
інспектором ДАІ, суддею не з'ясовано, чи
є вони достатніми для того, щоб
зобов'язати водія пройти медичний
огляд на стан сп'яніння.

Також у постанові судді зазначено
місце роботи ОСОБА_4 ПАТ КБ «Київ»,
притому, що за його поясненнями він
працює на посаді провідного бухгалтера
ПАТ КБ «Хрещатик».

Зазначені обставини є підставою
вважати, що посилання апелянта на
порушення суддею вимог ст. 245 КУпАП про
всебічне повне і об'єктивне з'ясування
обставин справи та вирішення її в
точній відповідності з законом, а також
незабезпечення під час судового
розгляду справи прав особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, є небезпідставним.

За таких обставин постанову судді не
можна визнати законною, тому вона
підлягає скасуванню, а провадження у
справі - закриттю з підстав відсутності
в діях ОСОБА_4 складу адміністративного
правопорушення, оскільки з огляду на
наведене, в матеріалах
адміністративної справи відсутні
об'єктивні дані, які б спростовували
твердження ОСОБА_4 про безпідставність
пред'явленої йому працівниками ДАІ
вимоги пройти в установленому законом
порядку огляд на стан сп'яніння, а
наявність вказаних порушень вимог
закону при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно нього позбавляють можливості
апеляційний суд вирішити питання про
наявність у діях ОСОБА_4 цього складу
правопорушення та його винність.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

Постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 30 жовтня 2014
року відносно ОСОБА_4 скасувати, а
провадження у справі на підставі п. 1 ст.
247 КУпАП закрити за відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1
КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва   Н.О. Бєлан