АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/324/14 Справа №
712/1048/14-п Головуючий по 1 інстанції
Бащенко С.М. Категорія:КУпАП Доповідач
в апеляційній інстанції Іваненко І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р.

Суддя апеляційного суду Черкаської
області Іваненко І. В., за участю
обвинуваченого ОСОБА_3, потерпілої
ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,
представника апелянта ДП «ЧАРЗ-Авто»
Толкачова Р. С., розглянувши у судовому
засіданні в м. Черкаси заяву про
поновлення строку на апеляційне
оскарження та апеляційну скаргу
зацікавленої особи ДП «ЧАРЗ-Авто» на
постанову судді Соснівського
районного суду м. Черкаси від 07 лютого
2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у
АДРЕСА_1, працює водієм в ДП
«ЧАРЗ-Авто»,

визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, і на нього
накладене адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Соснівського
районного суду м. Черкаси від 07 лютого
2014 року ОСОБА_3 визнаний винним за ст. 124
КУпАП, а саме у тому, що він 23 січня 2014
року о 09 годині 00 хвилин керував
автобусом «Богдан А091», д.н.з. НОМЕР_1
(належить ДП «ЧАРЗ-Авто») в м. Черкаси по
вул. Хіміків, 74, й, виїжджаючи з
прилеглої території на головну дорогу
вул. Хіміків, не дав дорогу автомобілю
«Ніссан Альмера», д.н.з. НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_7, створивши йому
аварійну ситуацію, внаслідок чого
автомобіль «Ніссан» під керуванням
ОСОБА_4 виїхав на узбіччя та скоїв наїзд
на металевий стовпчик пішохідного
світлофора. Цими діями ОСОБА_3 порушив
п. 2.3 б, 10.2 ПДР України. Внаслідок ДТП
автомобіль «Ніссан Альмера», металевий
стовпчик та світлофор отримали
механічні пошкодження з матеріальними
збитками.

Не погодившись з указаною
постановою судді першої інстанції,
власник автобуса «Богдан А091» в особі
ДП «ЧАРЗ-Авто» подало апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
постанову та закрити провадження у
справі, у зв'язку з відсутністю в діях
водія ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, а також просять
поновити їм строк на апеляційне
оскарження постанови від 07.02.2014 року.

В клопотанні про поновлення строку
указують, що ДП «ЧАРЗ-Авто» як власник
автобуса «Богдан А091» належним чином не
було повідомлене про розгляд справи, а
їм стало відомо про ухвалену постанову
лише 10 жовтня 2014 року, коли було
надіслано позовну заяву від ОСОБА_4 про
відшкодування завданих збитків. Таким
чином, власник транспортного засобу
був позбавлений права та можливості на
захист інтересів. Тому вважають
поважною причину пропуску строку на
апеляційне оскарження постанови суду
першої інстанції.

У апеляційній скарзі представник ДП
«ЧАРЗ-Авто» вважає, що вказаною
постановою суд першої інстанції
безпідставно визнав ОСОБА_3 винним у
вчиненні ДТП, оскільки в матеріалах
справи відсутнє автотехнічне
дослідження дійсних обставин, що
призвели до ДТП; відсутній аналіз
причинно-наслідкових дій водіїв
транспортних засобів.

В діях ОСОБА_3 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України,
виходячи з наступного. Зі схеми
пригоди, наявної в матеріалах справи,
видно, що вул. Хіміків у місці ДТП являє
собою дорогу із двостороннім рухом, яка
має по дві смугу для руху в кожному
напрямку. Ширина проїзної частини
дороги становить 12,2 м. Відповідно, в
кожному напрямку є по дві смуги для
руху транспортних засобів в попутному
напрямку шириною по 3,05 м. кожна.
Враховуючи габаритні розміри
транспортних засобів («Богдан А091» - 2,6 м
та «Nissan Almera» - 1,7 м), ширини смуги руху
достатньо для руху обох транспортних
засобів, які рухались в попутному
напрямку.

Водій ОСОБА_3 не порушував Правила
дорожнього руху, оскільки виконав
вимоги п. 10.1 ПДР: перед початком руху,
перестроюванням та будь-якою зміною
напрямку руху водій повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху; та п. 10.2 ПДР: виїжджаючи
на дорогу з житлової зони, дворів, місць
стоянки, автозаправних станцій та
інших прилеглих територій, водій
повинен перед проїзною частиною чи
тротуаром дати дорогу пішоходам і
транспортним засобам, що рухаються по
ній, а, з'їжджаючи з дороги, -
велосипедистам і пішоходам, напрямок
руху яких він перетинає.

Транспортний засіб під керування
ОСОБА_8 рухався в правій смузі на
значній відстані. Тож, переконавшись,
що маневр буде безпечним і не створить
перешкод або небезпеки іншим учасникам
руху, водій автобуса ОСОБА_3 здійснив
виїзд на дорогу з місця стоянки та
продовжив рух в лівій смузі в попутному
напрямку з автомобілем ОСОБА_8, який
рухався на значній відстані позаду
автобуса у правій смузі руху.

Проте ОСОБА_8 під час руху на слизькі
проїзній частині (через ожеледицю) не
виконала вимоги п. 12.1 ПДР України: під
час вибору в установлених межах
безпечної швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, а
також особливості вантажу, що
перевозиться, і стан транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно
керувати ним. Вона не впоралася з
керуванням автомобіля на слизькі
проїзній частині, що привело до заносу
автомобіля та наїзду на металевий
стовпчик пішохідного світлофору.

Як вбачається зі схеми ДТП, що
міститься в матеріалах справи,
фізичного контакту транспортних
засобів між собою не було. Характер
руху транспортного засобу під
керуванням ОСОБА_3 не є причиною
виникнення даної ДТП та її наслідків, в
його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин апелянт вбачає, що
водій ОСОБА_3 не порушував п. 10.2 ПДР, що
обґрунтовано вище, а також п. 2.3. б ПДР,
який носить загальний характер про
обов'язки водія. Вважає, що суд першої
інстанції формально підійшов до
встановлення обставин, порушив
принципи всебічного, повного та
об'єктивного дослідження обставин
справи судом першої інстанції,
безпідставно залишив поза увагою
призначення автотехнічної експертизи.

У судовому засіданні представник ДП
«Чарз-Авто» підтримав апеляційну
скаргу з мотивів, які в ній наведені.
Пояснив, що про ДТП підприємтво знало в
день його вчинення, оскільки
представник підприємства був одразу
про нього повідомлений водієм і прибув
на місце ДТП навіть раніше від
представників ДАІ, але про судове
засідання в суді першої інстанції
підприємтво не було повідомлене.

ОСОБА_3 підтримав позицію апелянта. На
запитання суду щодо обставин розгляду
справи в суді першої інстанції пояснив,
що він був присутнім у судовому
засіданні, визнавав свою винуватість у
спричиненні ДТП. При цьому жодного
тиску чи обману стосовно нього не було.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила,
що обвинувачений на місці ДТП визнавав
свою винуватість, вказуючи, що не бачив
її автомобіля, оскільки йому завадила
кондуктор. Просила відхилити
апеляційну скаргу.

Представник ОСОБА_5 також просив
відхилити апеляційну скаргу ДП
«ЧАРЗ-Авто».

Перевіривши матеріали справи і доводи,
викладені у скарзі, заслухавши
пояснення учасників судового розгляду,
суд апеляційної інстанції вважає, що
строк на апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції для
апелянта доцільно поновити й
розглянути апеляційну скаргу по суті,
не вбачаючи достатньо обгрунтованих
підстав для позбавлення апелянта права
доступу до правосуддя з формальних
міркувань.

Однак, за наслідками розгляду апеляції
по суті суд апеляційної інстанції не
вбачає обгрунтованих підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

В постанові суду першої інстанції
зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3,
будучи присутнім у судовому засіданні,
визнав свою вину у пред'явленому йому
обвинуваченні. ОСОБА_3 підтвердив це й в
суді апеляційної інстанції, вказавши,
що таке визнання носило добровільний
характер.

Суд першої інстанції обгрунтовано
дійшов думки, що визнання вини
обвинуваченим як окремий доказ логічно
співвідноситься з іншими доказами, а
саме з даними протоколу про
адміністративне правопорушення,
поясненнями учасників ДТП та даними
схеми ДТП.

Дії обвинуваченого суд першої
інстанції кваліфікував вірно й
призначив стягнення відповідно до
санкції відповідної статті КУпАП.

Доводи апелянта про необхідність
присутності їх представника в суді
першої інстанції суд відхиляє,
оскільки у справі про адміністративне
правопорушення не вирішуються питання
цивільної відповідальності власника
транспортного засобу, тому його
залучення до участі у справі чинним
КУпАП як обов'язкове не передбачене. У
вказаному судовому засіданні
вирішувалися питання винуватості
водія ОСОБА_3 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, й він у судовому засіданні був
присутнім; свою винуватість визнав,
постанову суду отримав, в апеляційному
порядку її не оскаржував.

Доводи апелянта з приводу відсутності
вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаного вище
правопорушення суд також відхиляє як
необгрунтовані, вбачаючи, що вони
викликані бажанням апелянта уникнути
аспектів відшкодування шкоди за
наслідками ДТП.

Керуючись ст.ст. 245, 247, 280, 289 КУпАП,
суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ДП «ЧАРЗ-Авто» про
поновлення строку на апеляційне
оскарження постанови Соснівського
районного суду м. Черкаси від 07 лютого
2014 року у справі про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_3 за ст. 124
КУпАП задовольнити.

Поновити ДП «ЧАРЗ-Авто» строк на
апеляційне оскарження постанови
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 07 лютого 2014 року у справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП

Апеляційну скаргу ДП «ЧАРЗ-Авто»
залишити без задоволення, а постанову
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 07 лютого 2014 року у справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
І. В. Іваненко