Номер провадження: 33/785/789/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 року
м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської
області Прібилов В.М., за участю особи,
відносно якої винесена оскаржувана
постанова - ОСОБА_1, розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
судді Київського районного суду м.
Одеси від 15 вересня 2014 року,-

встановив

Зазначеною постановою судді

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні
адміністративних правопорушень,
передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП та
застосовано до нього адміністративне
стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу в
розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять
гривень), за ст. 130 КУпАП позбавлення
права керувати транспортними засобами
на строк 1 (один) рік та призначено
остаточне покарання у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами на строк 1 (один)
рік.

Відповідно до постанови судді,
ОСОБА_1 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
те, що він 04.08.2014 року року о 01 годин 15
хвилин на автодорозі Одеса -
Б.Дністровський, керував автомобілем
Ваз -210430-го д/з НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (нестійка хода,
не розбірлива мова). В присутності двох
понятих від проходження медичного
огляду на стан сп'яніння відмовився.
Факт вживання алкоголю не заперечував,
з правопорушенням був згоден. Під час
руху не витримав безпечну швидкість,
безпечну дистанцію та допустив
зіткнення з попереду стоячим
автомобілем «АЗЛК 2140» д/з НОМЕР_2, від
чого транспортні засоби отримали
механічні пошкодження.

Таким чином суддя прийшов до
висновку, що ОСОБА_1 порушив Правила
дорожнього руху і своїми діями скоїв
правопорушення, передбачені ст.ст. 124, 130
ч. 1 КУпАП.

Заперечуючи проти постанови
судді ОСОБА_1 у скарзі вказав, що
зазначену постанову вважає дуже
суворою, та такою яка не відповідає
дійсним обставинам справи. Послався на
те, що районний суд не врахував те, що
він повністю визнав свою вину, щиро
розкаявся у вчиненому та вперше вчинив
діяння з таким складом правопорушення,
працює водієм, і це є єдиним джерелом
доходів для нього та його сім'ї.

Разом з тим, зазначив, що
адміністративне правопорушення вчинив
вперше за тривалий час, тому
застосоване до нього найсуворіше
стягнення вважає несправедливим,
просить постанову суду змінити,
замінити накладення адміністративного
стягнення у вигляді позбавлення права
керування усіма видами транспортних
засобів строком два роки на штраф в
межах санкції ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 в скарзі просить
поновити строк на апеляційне
оскарження.

Вивчивши доводи апеляції та
матеріали справи, апеляційний суд
вважає, що підстави для поновлення
строку на оскарження постанови суду
відсутні, в зв'язку з чим вона не
підлягає подальшому розгляду та
підлягає поверненню ОСОБА_1 з
наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів
справи, оскаржена постанова, якою
ОСОБА_1 був притягнутий до
адміністративної відповідальності
була винесена 15 вересня 2014 року.

Згідно з вимогами ст. 290 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, зазначена постанова
може бути оскаржена протягом 10 днів з
дня її винесення.

Між тим, апеляційна скарга на
вказану постанову ОСОБА_1 була подана
лише 24 листопада 2014 року, тобто після
закінчення встановленого законом
строку на оскарження.

В скарзі ОСОБА_1 поставив питання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження постанови суду першої
інстанції, але не вказав поважних
причин його пропуску.

З розписки ОСОБА_1 (а.с. 18)
вбачається, що він був присутній при
розгляді справи 15 вересня 2014 року.

Таким чином, на момент подання
скарги до суду, ОСОБА_1 був пропущений
строк на оскарження постанови.

У судовому засіданні суду
апеляційної інстанції ОСОБА_1 послався
як на причину поважності пропуску
строку, відсутність у нього копій
наданих до апеляції документів на
підтвердження факту перебування його у
шлюбі та наявності у нього дітей.

Разом з тим, апеляційний суд
вважає, що відсутність зазначених
документів не позбавляла можливості
ОСОБА_1 своєчасно оскаржити постанову
суду, в зв'язку з чим не може визнати
зазначену апелянтом обставину як
поважну причину пропуску строку на
апеляційне оскарження постанови суду.

Апеляційна скарга, протест прокурора,
подані після закінчення цього строку,
повертаються апеляційним судом особі,
яка її подала, якщо вона не заявляє
клопотання про поновлення цього
строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що
постанова суду винесена у
відповідності з адміністративним
законодавством і ОСОБА_1 не був
позбавлений можливості своєчасно
оскаржити її, в зв'язку з чим строк на
апеляційне оскарження поновленню не
підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суддя апеляційного
суду Одеської області,-

постановив

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку
на апеляційне оскарження постанови
Київського районного суду м. Одеси від
15 вересня 2014 року.

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Постанова є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області
В.М. Прібилов.

апеляційного суду