інстанції Кузюра М. М. Провадження №
33/795/271/2014 Категорія - ч.1 ст. 164 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
- суддя Антипець В. М.,

з участю особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1

Розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець с. Василівка Іллінецького
району Вінницької області, водій на ПП
„Торнадо", зареєстрований у АДРЕСА_1,
фактично проживає у АДРЕСА_2,

притягнутий до відповідальності за ч.1
ст. 164 КУпАП з накладенням штрафу в
розмірі 1 500 грн. та стягненням судового
збору в сумі 36 грн. 54 коп. в дохід
державного бюджету.

Як встановив суд, 27 вересня 2014 року о 10
годині 15 хвилин, а також 8 жовтня 2014
року о 13 годині 15 хвилин, в м. Чернігові
по вул. Шевченка, 150 біля перехрестя з
вул. Кільцевою, ОСОБА_1 в порушення ст.39
„Про автомобільний транспорт" від 5
квітня 2001 року, постанови Кабінету
Міністрів України „Про затвердження
правил надання послуг пасажирського
автомобільного транспорту" № 176 від 18
лютого 1997 року, здійснював перевезення
пасажирів транспортним засобом
„Мерседес", д.н.з НОМЕР_1, по маршруту
Чернігів - Новгород-Сіверський, не
маючи при собі паспорту маршруту та
списку пасажирів, а також дозволу
органів місцевого самоврядування, чим
порушив порядок провадження
господарської діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
постанову суду скасувати, а
провадження в справі закрити, вказуючи,
що його зупинили працівники міліції, не
повідомивши причин зупинки. Він як
водій ПП "Торнадо-Плюс" здійснював
перевезення пасажирів, які замовили
автобус по маршруту Чернігів
-Новгород-Сіверський. Оформлення
перевезення здійснює ПП "Торнадо-Плюс"
на підставі договору з ФОП ОСОБА_2 Гроші
за перевезення він особисто не
отримував, цим займається інша людина.
Для того, щоб здійснити перевезення
пасажирів складається список.

Він як водій, що працює за трудовим
договором, господарською діяльністю
не займається, усі необхідні документи
під час зупинки транспортного засобу,
були у нього в наявності.

Заслухавши доповідача, ОСОБА_1, який
підтримав доводи апеляційної скарги,
доповнивши, що він самостійно не може
виправити недоліки з дозвільними
документами на перевезення пасажирів,
має сім'ю: дружину та дочку ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_5, які перебувають на його
утриманні, невисокий заробіток,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що подана апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню.

Частина 1 ст. 164 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачає відповідальність за
провадження господарської діяльності
без державної реєстрації як суб'єкта
господарювання або без одержання
ліцензії на провадження певного виду
господарської діяльності, що підлягає
ліцензуванню відповідно до закону чи
без одержання дозволу, іншого
документа дозвільного характеру, якщо
його одержання передбачене законом.

Як убачається з матеріалів справи, 27
вересня 2014 року о 10 годині 15 хвилин, а
також 8 жовтня 2014 року о 13 годині 15
хвилин, в м. Чернігові по вул. Шевченка,
150 біля перехрестя з вул. Кільцевою, був
зупинений працівниками міліції водій
ОСОБА_1, який перевозив пасажирів по
маршруту, не узгодженому з органами
місцевого самоврядування та без
включення імен пасажирів до списку,
наявність якого передбачена ст. 39
Закону України „Про автомобільний
транспорт". Отже, перевезення пасажирів
здійснювалося за відсутності іншого
документа дозвільного характеру,
одержання якого передбачене законом.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, що
він працює водієм на приватному
підприємстві по трудовому договору, і
що перевезення здійснювалося
нерегулярного характеру на замовлення,
не заслуговують на довіру.

Під час перевірки працівниками
міліції опитувалися пасажири, які
пояснювали, що вони не замовляли
поїздки до м. Новгород-Сіверський, а
навпаки, скористалися маршрутним
транспортним засобом Чернігів-
Новгород-Сіверський, місце зупинки
якого визначене біля залізничного
вокзалу. Посадка в мікроавтобус
„Мерседес" здійснювалася при
наявності вільних місць, вони водію
особисто передавали плату за проїзд ( а.
с.4).

Пасажири ОСОБА_4 та ОСОБА_5, сіли в
маршрутку, під керуванням ОСОБА_1 в смт.
Сосниця і доїхали до м. Чернігова,
заплативши водію за проїзд по 25 гривень
( а. с. 14, 15).

Згідно з п. 51 Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від
18 лютого 1997 року № 176, нерегулярні
перевезення здійснюються на
замовлення юридичної або фізичної
особи як разові перевезення
організованої групи пасажирів за
визначеним маршрутом.

При цьому, у п. 53 названих Правил,
міститься пряма заборона у разі
здійснення нерегулярних перевезень -
перевезення за заздалегідь
визначеними напрямками, надання послуг
з перевезення автобусом за заздалегідь
визначеним маршрутом, між
визначеними кінцевими пунктами, з
установленими часом відправлення,
прибуття і вартістю проїзду.

Отже, доводи апеляційної скарги про
здійснення нерегулярних перевезень, не
відповідають дійсності та
спростовуються доказами, в справі.

Крім того, при здійсненні нерегулярних
пасажирських перевезень, згідно ст. 39
Закону України „Про автомобільний
транспорт" водій повинен мати при собі
ліцензійну картку та договір із
замовником транспортних послуг,
документ, що засвідчує оплату цих
послуг. На час перевірки, водій ОСОБА_1,
перелічених документів не пред'явив.

У разі здійснення регулярних
пасажирських перевезень, водій
транспортного засобу, окрім
посвідчення водія відповідної
категорії, реєстраційних документів на
транспортний засіб, ліцензійної
картки, повинен мати при собі
квитково-касовий лист, схему маршруту,
розклад руху, таблицю вартості проїзду
(крім міських перевезень), інші
документи, передбачені законодавством
України.

Приватне підприємство „Торнадо-люкс",
на якому працює водієм ОСОБА_1, дозволу
від органів місцевого самоврядування
на пасажирські перевезення по маршруту
Чернігів- Новгород-Сіверський, не
одержувало.

Набираючи пасажирів для перевезення за
маршрутом, не маючи на здійснення таких
перевезень дозвільних документів,
водій ОСОБА_1, вчинив правопорушення,
передбачене частиною 1 ст. ст. 164 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Разом з тим, рішення суду в частині
накладення стягнення підлягає зміні.
Визначивши суму штрафу в розмірі 1500
грн., суд не в повній мірі врахував
обставини правопорушення та особу
порушника.

Зокрема, те що ОСОБА_1 працює за
трудовим договором, правопорушення в
більшій мірі пов'язане з неналежною
організацією перевезень роботодавцем.
На утриманні правопорушника
перебувають дружина та малолітня
дитина, а тому застосування штрафу в
межах, наближених до максимальної
санкції статті, негативно вплине на
матеріальне становище його сім'ї, та не
слугуватиме меті виховання та
виправлення особи, яка його вчинила.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 245, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 19
листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 164 КУпАП в
частині розміру накладеного стягнення
змінити, зменшити суму штрафу до 600 (
шестисот) гривень.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя В. М. Антипець