Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 33/783/38/14
Доповідач: Пешков М. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Львів

Апеляційний суд Львівської області в
складі судді: судової палати у
кримінальних справах Пешкова М.І., з
участю прокурора Горбань М.П.,
представника Львівської митниці
Лубоцького Б.І., особи щодо якої
складено протокол про порушення митних
правил - Нагірного М.М., представника
останнього - адвоката ОСОБА_4,
розглянувши в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову судді
Галицького районного суду м. Львова від
17 грудня 2013 року про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності
за ст. 472 МК України, -

в с т а н о в
и в :

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України та накладено стягнення у виді
штрафу в розмірі 100% вартості товару, що
був предметом порушення митних правил -
2369,13 грн. (дві тисячі триста шістдесят
дев'ять гривень та тринадцять копійок).

Вилучені згідно з протоколом про
порушення митних правил № 2950/20908/13 від
27.10.2013 р.: 7 (сім) ящиків текстилю фірми
виробника «Inspiracja», а саме: наволочки
великі - 20 шт., наволочки малі - 10 шт.,
сумочки кухонні - 10 шт., шкатулки - 8 шт.,
мішки на взуття - 4 шт., подушки для голок
у вигляді сердечка - 12 шт., серветки - 12
шт., шапочки - 8 шт., тапочки - 6 шт.,
мішечок кухонний - 10 шт., кухонні
скатертини - 34 шт., кухонні скатертини
розміром 150 х 150 см - 18 шт., тканина
відрізна - 11,2 кг, тканина відрізна сіра -
5,4 кг, тканина відрізна кольорова 5,4 кг,
тканина відрізна біла - 4,5 метра, вагою
6,6 кг, загальною вагою 61,7 кг. та вартістю
2369, 13 грн. - конфісковано в дохід
держави.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь
Львівської митниці Міндоходів витрати
за зберігання на складі митниці
товарів, що є предметом порушення
митних правил в сумі 269,55 грн. (двісті
шістдесят дев'ять гривень та п'ятдесят
п'ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави 34,41
грн. (тридцять чотири гривні та сорок
одну копійку) судового збору.

Згідно з постановою судді, 27 жовтня 2013
року о 09 год. 22 хв., ОСОБА_3, перетинаючи
митний кордон України через м/п
«Краковець» Львівської митниці, з
Республіки Польща в Україну,
автомобілем марки «VW TRANSPORTER»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, в ході
проведення письмового декларування
заявив про відсутність товарів, які
обмежені до переміщення, або
підлягають обов'язковому декларуванню
та оподаткуванню. Під час проведення
митного контролю транспортного засобу
в багажному відділенні автомобіля було
виявлено товар: 7 (сім) ящиків текстилю
фірми виробника «Inspiracja», а саме:
наволочки великі - 20 шт., наволочки малі
- 10 шт., сумочки кухонні - 10 шт., шкатулки -
8 шт., мішки на взуття - 4 шт., подушки для
голок у вигляді сердечка - 12 шт.,
серветки - 12 шт., шапочки - 8 шт., тапочки -
6 шт., мішечок кухонний - 10 шт., кухонні
скатертини -34 шт., кухонні скатертини
розміром 150 х 150 см - 18 шт., тканина
відрізна - 11,2 кг, тканина відрізна сіра -
5,4 кг, тканина відрізна кольорова 5,4 кг,
тканина відрізна біла - 4,5 метра, вагою
6,6 кг, загальною вагою 61,7 кг.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, у якій просить скасувати
постанову Галицького районного суду
від 17 грудня 2013 року та закрити
провадження у справі.

В мотивах апеляції зазначає, що
висновки суду, викладені у постанові є
передчасними і ґрунтуються на неповно
з'ясованих обставинах справи, що
призвело до неправильного
застосування норм матеріального права.
Зокрема, суд першої інстанції,
розглядаючи справу, не звернув уваги на
відсутність двох контрольних талонів,
оскільки його автомобіль було
переведено із «зеленого» на «червоний»
коридор. Стверджує, що в ході митного
контролю він сам повідомив працівника
митниці про наявність товару,
зазначеного вище, тобто провів усне
декларування, після чого на виконання
вказівки працівника митниці перевів
свій транспортний засіб у «червоний»
коридор. ОСОБА_3 зазначає, що звертався
за консультацією до представника
митниці щодо правильності заповнення
декларації, на що останній сказав що
окрім 2-х «автокормілок», нічого
декларувати не треба.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та міркування його представника
на підтримання апеляції, думку
представника Львівської митниці та
прокурора, які заперечили апеляцію,
перевіривши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
додатково опитавши свідків, суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП задачами
провадження по справам
адміністративних правопорушень
являється: своєчасне, всестороннє,
повне та об'єктивне вияснення обставин
кожної справи.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення, суд зобов'язаний
з'ясувати чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчинені, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 458 МК України порушення
митних правил є адміністративним
правопорушенням, яке являє собою
противоправні, винні (умисні або з
необережності) дії чи бездіяльність, що
посягають на встановлений
законодавством України порядок
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
через митний кордон України.

Незважаючи на те що ОСОБА_3 свою провину
не визнає і оскаржує постанову, його
винуватість у вчиненні
адміністративного правопорушення
підтверджується матеріалами справи,
зокрема: протоколом про порушення
митних правил № 2950/20908/13 від 27.10.2013 р.
(арк.с. 1-5); митною декларацією від 27.10.2013
р. (арк.с.9); описом предметів від 27.10.2013 р.
(арк.с.12-13); поясненням ОСОБА_3 від 27.10.2013
р. (арк.с.6);

Аналізуючи викладені докази в їх
сукупності, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 472 Митного Кодексу
України.

Доводи апеляції про те, що висновки
суду, викладені у постанові є
передчасними і ґрунтуються на неповно
з'ясованих обставинах справи, що
призвело до неправильного
застосування норм матеріального права,
апеляційний суд вважає
необґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 257 Митного
кодексу України «Процедура
декларування» декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення.

Декларування здійснюється не тільки за
митною декларацією, а також за іншими
встановленими формами документів.

Згідно з вимогами ст. 472 МК України
недекларуванням є незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей (наявність,
найменування, кількість тощо) про
товари, які підлягають обов'язковому
декларуванню у разі переміщення через
митний кордон України.

Санкція ст. 472 Митного кодексу України
передбачає накладення штрафу в розмірі
100 відсотків вартості товарів що
переміщуються через митний кордон
України (тобто митної вартості),
транспортних засобів з конфіскацією
зазначених товарів, транспортних
засобів. Тобто мова йде про вартість
товарів - безпосередніх предметів
правопорушення, а саме не
задекларованих та не розмитнених
товарів, за яких не сплачений ПДВ.

Висновки суду першої інстанції, щодо
винуватості ОСОБА_3 у вчиненні
інкримінованих йому правопорушень,
передбачених ст. 472 МК України,
підтверджується матеріалами справи та
перевіреними у судовому засіданні
доказами.

Покликання апелянта на те, що при
перетині кордону він слідуючи з двома
пасажирами, яким також належить товар,
що був вилучений митними органами, що
спочатку він слідував по «зеленому»
коридору і був виведений
співробітником митниці на «червоний»
коридор, думав, що весь перевозимий
товар відповідає дозволеній для
ввезення без декларування вартості та
його ваги, що не знав, як заповнювати
митну декларацію, спростовується
матеріалами справи, оскільки не знання
ним митного законодавства та не
внесення у митну декларацію всього
наявного товару при перетині кордону,
не заслуговує на увагу, оскільки таке
спрямоване на уникнення від
відповідальності.

Зокрема, при перетині кордону ОСОБА_3 та
його двома пасажирами було
задекларовано по дві «автокормілки»
вартістю 470 Євро, вага однієї
«автокормілки» складає 18 кг., тобто 18 х
6 становить 108 кг., 470 Євро х 3 дорівнює 1410
Євро. Вага та вартість вилученого у
ОСОБА_3 товару відповідно становить 69,7
кг, та 2369, 13 грн. і якщо весь ввезений
товар, а також і той, що був
задекларований розділити на 3-х, все
вказує на те, що вага та вартість всього
товару перевищує дозволу до ввезення,
що більше є ніж на 500 Євро на одну особу
та його вагу товару.

Отже, адміністративне стягнення на
ОСОБА_3 накладене у відповідності до
вимог ст. 33 КУпАП, і в межах санкції
статті за даний вид правопорушення. При
накладенні враховано характер
вчиненого та ступінь його вини, а також
кількість та вартість перевезеного
ним товару.

Суддею прийняте законне та
обґрунтоване рішення. Порушень вимог
чинного законодавства при розгляді
справи, які тягнули б за собою
скасування постанови, не встановлено.

З урахуванням наведених обставин
апеляційна скарга є безпідставною та
не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

постанову Галицького районного суду м.
Львова від 17 грудня 2013 року залишити
без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_3
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 472 МК України - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області
М.І.Пешков