Справа № 755/9280/14-п
"28" травня 2014 р. суддя Дніпровського
районного суду м. Києва Бірса О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
адміністративний матеріал, що
надійшов з територіальної державної
інспекції з питань праці в м. Києві
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, громадянина України,
працючого директором ТОВ «Джонсон і
Джонсон Україна», проживає: АДРЕСА_1,
за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про
адміністративне правопорушення, -
Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення, ОСОБА_1 (далі - особа, що
притягається до адміністративної
відповідальності), вчинив
адміністративне правопорушення за
Київ, Дніпровський р-н, просп. Павла
Тичини, 1-В. На час проведення перевірки
20.03.2014р. виявлено (о 17 год. 10 хв.)
порушення норм чинного законодавства
про працю передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, а
· за ст. 71 КЗпП України, оскільки
наказом від 22.01.2014р. № 10-ОД ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 було залучено до роботи у
вихідні дні (25-26 січня 2014р.), однак
дозволу уповноваженої особи трудового
колективу підприємством не надано;
· за ч. 4 ст. 115 КЗпП України враховуючи,
що заробітна плата ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за
весь час щорічної відпустки не
виплачена не пізніше ніж за три дні до
початку відпустки. Так, наказом від
18.02.2014р. № В-17 ОСОБА_4 надано щорічну
основну відпустку з 24.02.14р. по 02.03.14р.,
проте заробітна плата за весь час
щорічної відпустки виплачена 25.02.14р., що
підтверджується нарахуванням
відпустки працівника та відомістю
нарахування коштів № 12 від 21.02.2014р.;
наказом від 18.02.2014р. № В-18 ОСОБА_5 надано
щорічну основну відпустку з 26.02.14р. по
05.03.14р., проте заробітна плата за весь
час щорічної відпустки виплачена
25.02.14р., що підтверджується
нарахуванням відпустки працівника та
відомістю нарахування коштів №12 від
· за ч. 1 ст. 116 КЗпП України оскільки, при
звільненні ОСОБА_6 виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства, не
проведена в день звільнення. Так,
наказом від 24.02.2014р. № ОС-11 ОСОБА_6
звільнено 25.02.2014р., розрахунок
проведено 26.02.2014р., що підтверджується
розрахунковим листком працівника та
відомістю нарахування коштів № 15 ВІД
· за ч. 1 ст. 117 КЗпП України враховуючи,
що ОСОБА_6 не виплачено середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного проведення розрахунку. Так,
підприємством не надано документів,
які б підтверджували відповідну
Внаслідок чого територіальною
державною інспекцією з питань праці в
м. Києві 20.03.2014 року було складено акт
перевірки № 26-04/13/345.
У судове засідання, особа, що
притягається до адміністративної
відповідальності, будучи повідомленою
про день, час та місце розгляду справи,
згідно положень ст. ст. 268, 277-2 КУпАП, не
з'явився, надіслав заяву про розгляд
справи у його відсутність та закриття
провадження згідно пункту 1 ст. 247 КУпАП,
у зв»язку з чим суд, виходячи з вище
зазначених правових норм, вважає за
можливе провести розгляд справи у його
З письмових пояснень особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності, слідує, що свою вину
у вчиненні зазначеного правопорушення
не визнає, оскільки складений протокол
вважає таким, що не відповідає вимогам
КУпАП, враховуючи відсутность доказів,
які в контексті положень ст. 251 КУпАП,
яка регламентує відомості, що можуть
бути належними доказами в ході
підтвердження тих чи інших обставин, у
зв"язку з чим вина ґрунтується на
припущеннях, що прямо суперечить ст. 62
Конституції України, а тому справа
підлягає закриттю на підставі ст. 247
Серед іншого, особа, що притягається до
адміністративної відповідальності у
письмових поясненнях зазначив, що
виходчи з положень ст. 71 КЗпП України,
дозволяється залучення певних
робітників до роботи у вихідні дні з
дозволу виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
підприємства, однак на підприємстві
немає ні первинної профспілкової
організації, ні профспілкового
представника. Відповідно до ст. 1 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності» № 1045-ХІV
від 15.09.1999, професійна спілка
(профспілка) добровільна неприбуткова
громадська організація, що об'єднує
громадян, пов'язаних спільними
інтересами за родом їх професійної
(трудової) діяльності (навчання). Отже
підприємство, як роботодавець, не може
і не має права зобов'язувати колектив
до створення профспілки чи обрання
профспілкового представника. Саме ж
залучення до роботи у вихідні дні було
погоджено із самими працівниками -
вони не заперечували. Щодо порушень
положень ч. 4 ст. 115, ч. 1 ст. 116, ч.І ст. 117
КЗпП України, то через нестабільну
ситуацію в країні та в м. Києві,
керівництвом було прийнято рішення
тимчасово перевести підприємство на
режим роботи на дому. Це рішення було
оформлено Наказом №18-0Д від 20.02.2014 р.
Саме з цим фактом пов'язана незначна
затримка (один день) у виплаті зарплат
працівникам підприємства. Окремо
зазначив, що перерахування усіх сум, що
належали до виплати при звільненні
ОСОБА_6 на розрахунковий рахунок у
банку було здійснено у день звільнення,
тобто 25 02 2014 р., що підтверджується
Детальною випискою по рахунку, проте
банк здійснив перерахування коштів на
рахунок ОСОБА_6 26.02.2014, що
підтверджується відомістю нарахування
коштів №15 , а тому підприємство зі
свого боку повністю дотрималось вимог
щодо проведення повного розрахунку з
працівником. Згідно ж норм ст. 9 КУпАП
України, адміністративним
правопорушенням (пророступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність,
однак ні в акті перевірки, ні в
протоколі вина Директора підприємства
у встановлених правопорушеннях не
доведена інспекцією і не підтверджена
фактичними обставинами справи.
Суд, надавши оцінку письмовим доводам
особи, що притягається до
адміністративної відповідальності,
дослідивши даний адміністративний
матеріал, приходить до наступного.
Згідно положень ч. 1 ст. 41 КУпАП України,
адміністративна відповідальність
передбачена за порушення встановлених
термінів виплати пенсій, стипендій,
заробітної плати, виплата їх не в
повному обсязі, терміну надання
посадовими особами підприємств,
установ, організацій незалежно від
форми власності та фізичними особами -
підприємцями працівникам, у тому числі
колишнім, на їхню вимогу документів
стосовно їх трудової діяльності на
даному підприємстві, в установі,
організації чи у фізичної особи -
підприємця, необхідних для призначення
пенсії (про стаж, заробітну плату тощо),
визначеного Законом України "Про
звернення громадян", або надання
зазначених документів, що містять
недостовірні дані, порушення терміну
проведення атестації робочих місць за
умовами праці та порядку її проведення,
а також інші порушення вимог
законодавства про працю.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду
завдань провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи та вирішення її
в точній відповідності з законом.
У відповідності з положеннями ст. 280
КУпАП орган (посадова особа) при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, висновок про
наявність чи відсутність в діях особи
адміністративного правопорушення має
бути зроблений на підставі всебічного,
повного і обєктивного дослідження всіх
обставин справи в їх сукупності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.
Також ст. 62 Конституції України
зазначає, що вина особи, яка
притягується до відповідальності, має
бути доведена належним чином, а не
ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 71 КЗпП України регламентовано,
що робота у вихідні дні забороняється.
Залучення окремих працівників до
роботи у ці дні допускається тільки з
дозволу виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
підприємства, установи, організації і
лише у виняткових випадках, що
визначаються законодавством і в
частині другій цієї статті. Залучення
працівників до роботи у вихідні дні
провадиться за письмовим наказом
(розпорядженням) власника або
уповноваженого ним органу.
У судовому засіданні, судом
встановлено, що на ТОВ «Джонсон і
Джонсон Україна» первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) не має.
Виходячи з норм ст. 1 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності» (зі зімнами та
доповненням), професійна спілка
(профспілка) - добровільна неприбуткова
громадська організація, що об'єднує
громадян, пов'язаних спільними
інтересами за родом їх професійної
(трудової) діяльності (навчання);
профспілковий представник - керівник
профспілки, її організації,
об'єднання профспілок,
профспілкового органу,
профорганізатор або інша особа,
уповноважена на представництво
статутом або відповідним рішенням
профспілкового органу.
Згідно норм ст. 7 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності» (зі зімнами та
доповненням), громадяни України вільно
обирають профспілку, до якої вони
бажають вступити. Підставою для
вступу до профспілки є заява
громадянина (працівника), подана в
первинну організацію профспілки.
Ніхто не може бути примушений
вступати або не вступати до профспілки.
Тобто, виходячи з вказаних положень
Закону підприємство, як роботодавець,
не може і не має права зобов'язувати
колектив до створення профспілки чи
обрання профспілкового представника.
Враховуючи зазначене, суд виходячи з
положень ст. 251 КУпАП, в даній частині не
убачає в діях особи, що притягається до
адміністративної відповідальності
порушень норм ст. 71 КЗпП, а тому
враховуючи положення п. 1 ч. 1 ст. 247
КУпАП, вважає за необхідне провадження
в даній частині закрити.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 115 КЗпП,
заробітна плата працівникам за весь
час щорічної відпустки виплачується не
пізніше ніж за три дні до початку
Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
Частиною 1 статті 117 КЗпП
регламентовано, що в разі невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
При цьому, суд, виходячи з положень ст.
251 КУпАП, вважає за можливе визнати
належним та допустимим доказом в даній
частині відомості територіальної
державної інспекції з питань праці в м.
Києві та письмові пояснення особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності з яких слідує, що ТОВ
«Джонсон і Джонсон Україна» через
нестабільну ситуацію в країні та м.
Письмові пояснення особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності, в даній частині, суд,
враховуючи норми ст. 251 КУпАП, визнає
належним та допустимим доказом.
При цьому суд, вважає сумнівною позицію
особи, що притягається до
адміністративної відповідальності в
частині того, що в його діях відсутній
факт порушення норм ч. 4 ст. 115, ч. 1 ст. 116,
ч. 1 ст. 117 КЗпП України, оскільки виплати
прострочено всього на один день,
оскільки відповідальність настає за
саме вчинення дій, при цьому проміжок
часу порушення є не важливим, адже
останнє настає з моменту вчинення,
тобто в даній частині доводи є
сумнівними, а наявність останніх
(сумнівів) не узгоджується з стандартом
доказування «поза розумним сумнівом»
(рішення від 18 січня 1978 року у справі
«Ірландія проти Сполученого
Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161,
Series A заява № 25), який застосовується
при оцінці доказів, а такі докази
можуть «випливати зі співіснування
достатньо переконливих, чітких і
узгоджених між собою висновків чи
схожих неспростовних презумпцій
За таких обставин, враховуючи вище
викладене, суд, у відповідності до
положень ст. 251 та ст. 252 КУпАП, вважає, що
у діях особи, що притягається до
адміністративної відповідальності
наявний склад адміністративного
правопорушення передбачений ч. 1 ст. 41
КУпАП, а саме в частині порушення норм
ч. 4 ст. 115, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП
При накладені адміністративного
стягнення, на особу, що притягається до
адміністративної відповідальності,
суд враховує обставини визначені ст. 33
КУпАП, та не убачає, в розумінні ст. ст.
34, 35 КУпАП, обставин, які пом'якшують чи
обтяжують відповідальність останнього
і вважає за необхідне накласти
адміністративне стягнення у межах
санкції статті 41 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 33-35,
41, 251, 252, 283-285 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
статтею 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"-
п о с т а н о в и в :
Провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1, за ч. 1 ст. 41 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення в частині порушення
норм ст. 71 КЗпП України, - закрити на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП в частині
порушення положень ч. 4 ст. 115, ч. 1 ст. 116,
ч. 1 ст. 117 КЗпП України, та накласти на
нього адміністративне стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в
розмірі п'ятдесяти неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, що на день
розгляду справи становить 850 (вісімсот
п'ятдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 0,03 мінімальної заробітної
плати, що становить 36 гривень 54 копійки.
Постанова може бути оскаржена особою,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником або
прокурором протягом десяти днів з дня
її винесення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва,
який виніс постанову.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Строк пред'явлення до виконання три
місяці.

На підставі положень п.п. ґ п. 3.3
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 02.04.2012
року № 512/5 (зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 2 квітня
2012 р. за № 489/20802) реєстраційний номер
облікової картки платника
податків/серія і номер паспорта не
зазначаєтися в постанові у справі про
адміністративні правопорушення, як
виконавчому документі, у розумінні ст.
17 Закону України "Про виконавче
провадження", оскільки вона винесена
без участі особи.

С у д д я:
О.В. Бірса