АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ч.1 ст. 172-4 КУпАП Доповідач в апеляційній інстанції Шкреба Р. Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2014 р. м.Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Шкреба Р.Д. з участю прокурора Миколайчука А.А., правопорушника ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляцією прокурора на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 листопада 2014 року, якою провадження по справі відносно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Драбів Драбівського району

Черкаської області, з середньою спеціальною освітою,

розлученого, інваліда 2 групи, працюючого охоронником -

пожежним-водієм Черкаської нафтобази ТОВ

«Дніпроінвест - Ч», проживаючого та зареєстрованого за

адресою: АДРЕСА_1,

ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

якою провадження по справі відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП закрито, в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КпАП України, -

в с т а н о в и л а :

Як вбачається з постанови місцевого суду, ОСОБА_3, починаючи з 24.12.2009 по 04.08.2014 року проходив службу на посадах начальницького складу у Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення УДСНС України у Черкаській області (до цього - Аварійно-рятувальному загоні спеціального призначення ГУ (ТУ) МНС України в Черкаській області) за адресою: м.Черкаси, вул.Сумгаїтська, 4 (далі-Загону) у спеціальному званні прапорщика служби цивільного захисту.

Починаючи з 02.02.2010 року і до звільнення зі служби у відставку 04.08.2014 року ОСОБА_3 безперервно працював на умовах сумісництва у ТОВ «Дніпроінвест -Ч» за адресою: м.Черкаси, вул.Благовісна, 144 на посаді охоронника Черкаської нафтобази та отримував заробітну плату.

01.07.2011 року набрав чинності Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» №3206-VІ від 07.04.2011 року.

Згідно ст.4 ч.1 п.1 п.п. «д» цього Закону ОСОБА_3 під час проходження служби у Загоні являвся суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення і мав дотримуватися усіх встановлених ним обмежень, у т.ч. ст.7 ч.1 п.1, якою йому заборонено займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) діяльністю.

Знаючи про це, ОСОБА_3 діючи з корисливих мотивів та з метою незаконного одержання винагороди від роботи за сумісництвом, умисно порушуючи встановлене ст.7 ч.1 п.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» №3206-VІ від 07.04.2011 року обмеження щодо заборони займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) діяльністю, починаючи з 01.07.2011 року і до звільнення зі служби у відставку 04.08.2014 року безперервно працював на умовах сумісництва у ТОВ «Дніпроінвест -Ч» на вказаній посаді та отримував заробітну плату, отримавши у такій спосіб у 2011 році -7890, 84 грн., у 2012 році - 15781, 68 грн., у 2013 році - 16559, 27 грн., у 2014 році - 10769, 39 грн., а всього 51001, 18 грн..

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 24 листопада 2014 року провадження по справі відносно ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП закрито, в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КпАП України.

Не погоджуючись з даною постановою місцевого суду, прокурор подав апеляцію в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконна, оскільки вона винесена внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам справи.

На думку прокурора, відповідно до ч.4 ст.277 КУпАП та п.12 абз.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних,кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» №11 від 17.10.2014 року строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення та визначений ст.38 ч.3 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з'явитися; (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо).

Постановою місцевого суду від 27.10.2014 року у зв'язку з неявкою ОСОБА_3 у судове засідання через хворобу і перебування на лікуванні за клопотанням прокурора строк розгляду адміністративної справи щодо нього, а відповідно і визначений ч.3 ст.38 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення зупинено до моменту його видужання.

Перебіг вказаних строків відновлено в день явки ОСОБА_3 у судове засідання та винесення місцевим судом оскаржуваного рішення 24.11.2014 року.

Не дивлячись на те, що станом на 24.11.2014 року визначений нормами, матеріального закону строк накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за вчинене правопорушення не збіг у зв'язку із його зупиненням 27.10.2014 року, місцевий суд дійшов необґрунтованого хибного висновку про його закінчення, що не відповідає фактичним обставинам справи, та постановив незаконне рішення, яким всупереч вимог ч.3 ст.38, ч.4 ст.277, п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП закрив провадження по справі, а тому просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції вказаної частини.

В запереченні адвоката ОСОБА_4 на апеляційну скаргу прокурора він висловив свою позицію щодо того, що строк розгляду справ та строк накладення адміністративного стягнення є різними процесуальними строками, про що неодноразово зазначалось в Пленумах Верховного Суду України та узагальненнях нищестоячих судів.

П.12 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказує: «у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв'язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст.277 КУпАП «строк розгляду адміністративних справ про адміністративні корупційні правопорушення зупиняється судом у разі якщо особа, щодо якої складено протокол про адміністративне корупційне правопорушення, умисно ухиляється від явки до суду або з поважних причин не може туди з'явитися (хвороба, перебування у відрядженні чи на лікуванні, у відпустці тощо». Отже з наведених норм права можливо дійти до висновку, що строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП, не можуть бути продовжені. Судом можуть бути зупинені строки розгляду справ про адміністративні правопорушення, які визначені в ч.1 ст. 277 КУпАП і які дорівнюють 15 дням.

На думку адвоката, підміняючи одні юридичні поняття іншими апелянт «випадково» не посилається на п.11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення», який чітко вказує на те, що: судам слід дотримуватись вимог статей 277, 277-2, 278 КУпАП під час розгляду справ про адміністративні правопорушення. При цьому необхідно звернути увагу на те, що статтею 277 КУпАП встановлено строки розгляду справи про адміністративні правопорушення і справа має бути розглянута навіть у разі порушення такого строку, а строки накладення адміністративного стягнення, передбачені статтею 38 КУпАП , не можуть бути продовжені.

Твердження апелянта про те, що постановою місцевого суду від 27.10.2014 року у зв'язку з неявкою у судове засідання через хворобу і перебування на лікуванні за клопотанням прокурора строк розгляду адміністративної справи щодо нього, а відповідно і визначений ст. 38 ч.3 КУпАП строк накладення адміністративного стягнення зупинено до моменту його видужання не відповідає дійсності. Згідно тексту вказаної постанови, суд першої інстанції, згідно вимог Закону, зупинив лише строк розгляду справи про адміністративне правопорушення, але не зупиняв строк накладення адміністративного стягнення.

Твердження апелянта про те, що рішення суду є неповним, його резолютивна частина не містить будь-яких даних про те чи було вчинено ОСОБА_3 адміністративне корупційне правопорушення передбачене ст. 172-4 ч.1 КУпАП, та чи винен останній у його вчиненні, не відповідає дійсності, оскільки в мотивувальній частині постанови суду, чітко вказано про винність ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення. При цьому суд послався на досліджені докази.

Враховуючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності адвокат вважає, що постанова Соснівського районного суду від 24.11.2014 рок відносно ОСОБА_3 винесена за вірного застосування норм матеріального та процесуального закону, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених в ній мотивів, думку ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляції прокурора, та просили постанову суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали справи та обміркувавши над доводами апеляції, приходжу до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП місцевий суд зобов'язаний повно, всебічно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити усі наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.

Вважаю, що суддя місцевого суду не дотримався вказаних вимог закону при розгляді справи відносно ОСОБА_3.

Постановою місцевого суду від 27.10.2014 року у зв'язку з неявкою ОСОБА_3 у судове засідання через хворобу і перебування на лікуванні строк розгляду адміністративної справи щодо нього був зупинений до моменту його видужання.

Відповідно до абзацу 3 п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 11 від 17.10.2014 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» у випадку відкладення розгляду справи про адміністративні правопорушення за клопотанням учасників судового розгляду строк накладення адміністративного стягнення, передбачений статтею 38 КУпАП, обчислюється починаючи з дня вчинення адміністративного правопорушення, а при триваючому правопорушенні - починаючи з дня його виявлення. Можливість зупинення цього строку у зв'язку з перенесенням розгляду справи не передбачено, крім випадку, визначеного частиною четвертою статті 277 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи станом на 24.11.2014 року строк накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення за вчинене корупційне правопорушення не збіг у зв'язку з його зупиненням 27.10.2014 року майже на місяць, а саме: з 27.10.2014 року до 24.11.2014 року і місцевий суд дійшов до невірного висновку про його закінчення, а відтак постановив незаконне рішення.

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що в діях ОСОБА_3 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, а відтак вимоги апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду є неповним, його резолютивна частина не містить будь-яких даних про те чи було вчинено ОСОБА_3 адміністративне корупційне правопорушення передбачене ст.172-4 ч.1 КУпАП, та чи винен останній у його вчиненні, є слушними, оскільки, судом першої інстанції в резолютивній частині постанови не зазначено винний чи невинний ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, а тому апеляційні вимоги прокурора підлягають до часткового задоволення з постановленням нової постанови та з накладенням на нього стягнення, оскільки вони об'єктивно підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.3 ст.38 КупАП строк накладення стягнення не закінчився, оскільки ОСОБА_3 вчинив корупційне діяння тому стягнення може бути накладено на протязі одного року з дня його вчинення.

Встановлено, що ОСОБА_3 вчиняв корупційне діяння на протязі 2011-2014 років, які є триваючими і строк його вчинення закінчився 04.08.2014 року у зв'язку з виходом правопорушника на пенсію, тому з моменту його вчинення не пройшов рік і на нього повинно бути накладене стягнення відповідно до ч.1 ст. 172- 4 КУпАП

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Постанову судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 24 листопада 2014 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_3, передбачене ч.1 ст. 172-4 КУпАП закрито, в зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, визначених ст. 38 КпАП України - скасувати та прийняти нову постанову.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень з конфіскацією отриманого доходу від роботи за сумісництвом у сумі 51001 (п'ятдесят одна тисяча одна гривня)18 коп..

Постанова є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Р. Д. Шкреба