Справа № 461/6845/14-п
Головуючий у 1 інстанції: Суддя
Провадження № 33/783/358/14
Доповідач: Марітчак Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року Апеляційний суд
Львівської області під головуванням
судді апеляційного суду Т.М. Марітчака,
за участю представника потерпілої
ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Львові апеляційну скаргу представника
потерпілої - ОСОБА_2 на постанову
Галицького районного суду м. Львова від
08 липня 2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 140 КУпАП,

в с т а н о в и в:

постановою судді Галицького районного
суду м. Львова від 08 липня 2014 року
ОСОБА_3 звільнено від адміністративної
відповідальності у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення, а
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 4 ст. 140 КУпАП, щодо нього -
закрито.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення АБ2 №
331170 від 17 червня 2014 року ОСОБА_3, будучи
посадовою особою, працюючи на посаді
начальника ВКГ Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради,
не вжив заходів щодо забезпечення
безпеки дорожнього руху, внаслідок
чого 17 червня 2014 року близько 19:00 год. у
м. Львові на вул. Стрийська-Літня на
даній ділянці вулиці дерево впало на
автомобіль марки «Мазда» д.р.н. НОМЕР_1,
що призвело до технічних пошкоджень
даного автомобілю.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, суд прийшов до висновку, що в
діях (бездіяльності) ОСОБА_3 відсутній
склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 140
КУпАП та закрив провадження у справі.

Не погоджуючись із оскаржуваною
постановою, представник потерпілої
ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подав на неї
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати та
прийняти нову про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності.

Апелянт просить також залучити у
якості свідка керівника ЛКП
«Львівський центральний парк культури
і відпочинку ім. Б. Хмельницького».

На думку апелянта, докази, які ОСОБА_3
надав суду першої інстанції, є
недостатніми та непереконливими щодо
його вини чи невинуватості, а частково
навіть суперечать один одному.

Так, відповідно до листа ЛКП
«Львівський центральний парк культури
і відпочинку ім. Б. Хмельницького» від 28
травня 2014 року № 29 територія з вул.
Стрийська, вул. Літня (мається на увазі
ділянка, що відноситься до даної
справи) не входить у межі парку, а
зелені насадження на ній на балансі
парку не знаходяться. У відповідь на
звернення апелянта до адміністрації
«Парку культури і відпочинку ім. Б.
Хмельницького» за уточненнями
правової позиції, адміністрація
повідомила, що станом на день
заподіяння збитків Марії Шмілик
вказаний парк взагалі не мав
затверджених меж, а документ, який мав
би затверджувати межі «Парку культури
і відпочинку ім. Б. Хмельницького»,
очікує відповідного рішення ЛМР.

Зокрема, на думку апелянта, при
винесенні оскаржуваної постанови, суд
першої інстанції не прийняв до уваги
вимоги ДСТУ 3587-97 «Автомобільні дороги,
вулиці та залізничні переїзди»,
затверджений наказом Держстандарту
України від 31 липня 1997 року № 441, а саме
п. 3.4.3 розділу 3.4 «Зелені насадження»,
котрий передбачає, що розміщення
зелених насаджень на вулицях і дорогах
населених пунктів повинно відповідати
вимогам: відстань стовбура дерева від
кромки проїзної частини вулиць до
найближчого краю не менше ніж 4 м. В
примітці до цього розділу зазначено:
«Відповідальність за дотримання
вимоги п. 3.4.3 покладається на
організацію, яка обслуговує ділянку
дороги». Тобто ДСТУ 3587-97 передбачає
відповідальність Галицької РА ЛМР за
утримання дерев, стовбури яких
знаходяться від дороги на відстані, що
не перевищує 4 метри.

Оскільки суд першої інстанції не
дослідив усіх обставин справи,
постановивши, на думку апелянта,
неправильне рішення, яким не
з'ясовуються усі обставини та докази
вини чи невинуватості ОСОБА_3, як
наслідок, не встановлено належної
відповідальної особи по даному
адміністративному правопорушенню.
Визначення належного відповідача
необхідне для подання відповідного
позову майнового характеру, що є вкрай
важливим для відновлення порушення
права потерпілої ОСОБА_1.

Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, двічі в судове засідання
апеляційного суду не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про час
розгляду справи.

Заслухавши доповідача, представника
потерпілої ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2,
який підтримав доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга апелянта підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Приймаючи рішення про закриття
провадження про адміністративне
правопорушення стосовно ОСОБА_3, за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення, суд
першої інстанції покликався на лист ГУ
Держземагенства у м. Львові № 40/3/545 від
01 липня 2014 року, відповідно до якого
земельна ділянка на вул. Стрийській № 48
«а» у м. Львові входить у межі земельної
ділянки, яка знаходиться в
користуванні Парку культури ім. Б.
Хмельницького, тобто відповідальність
за утримання даної земельної ділянки
покладена на керівництво вказаного
парку та на лист № 31 від 13 березня 2014
року Галицької районної адміністрації
ЛМР, якого скеровано керівнику парку
ім. Б. Хмельницького з проханням
забезпечити санітарну чистку,
формування та знесення аварійно
нахилених дерев на території парку зі
сторони вул. Стрийської, оскільки
вищевказані дерева несуть загрозу
падіння на проїжджу частину дороги.

Разом з тим, на думку апеляційного суду,
суд першої інстанції не взяв до уваги
інші докази у справі та доводи
представника потерпілої ОСОБА_1
адвоката ОСОБА_2 і прийняв передчасне
рішення у справі.

Як убачається з матеріалів справи,
зокрема акту обстеження ділянки
вулично-шляхової мережі від 17 травня 2014
року за участю інспектора сектору ОДР
ВДАЇ з обслуговування м. Львова
лейтенанта міліції ОСОБА_5 та
начальника ВКГ Галицького району ЛМР
ОСОБА_3 на обслідуваній ділянці
(перехрестя вулиць Стрийська-Літня)
виявлено падіння дерева.

Листом від 28.05.2014 року №29 дирекція
Парку культури і відпочинку ім. Б.
Хмельницького повідомляє, що територія
з вул. Стрийська, вул. Літня (мається на
увазі ділянка, що відноситься даної
справи) не входить у межі парку, а
зелені насадження на ній на балансі
парку не знаходяться.

Допитаний апеляційним судом в якості
свідка заступник директора ЛКП
«Львівський центральний парк культури
і відпочинку ім. Б. Хмельницького»
ОСОБА_6 пояснив в засіданні
апеляційного суду, що територія, на
якій впало дерево, ніколи не належала
ЛКП «Львівський центральний парк
культури і відпочинку ім. Б.
Хмельницького», там був музей військ
ПРИКВО, музей і прилегла територія
прилягали до дороги та знаходились між
парком і дорогою по вул. Лижв'ярська та
вул. Літня. Коли Львівська обласна Рада
продала цей музей концерну «Сімекс»
для будівництва готелю. До цього часу
будівля належить концерну «Сіменс», а
земля резерву міста. Станом на день
заподіяння збитків громадянці ОСОБА_1
парк взагалі не мав затверджених меж, а
документ, який мав би затверджувати
його межі, очікував відповідного
рішення Львівської міської ради, яке
було прийнято лише 10 серпня 2014 року
Львівською міською радою.

З копії ухвали Львівської міської ради
№ 3569 від 10.07.2014 року вбачається, що
даною ухвалою погоджено межі земельної
ділянки пам'ятки садово-паркового
мистецтва місцевого значення
Львівського центрального парку
культури і відпочинку ім.. Б.
Хмельницького та надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки на місцевості.

Таким чином, на думку апеляційного
суду, дослідженими доказами
встановлено, що на час падіння дерева,
земельна ділянка на якій впало дерево
не належала ЛКП «Львівський
центральний парк культури і відпочинку
ім. Б. Хмельницького», а належала
Галицькій районній адміністрації ЛМР.

Відповідно до вимог ДСТУ 3587-97
«Автомобільні дороги, вулиці та
залізничні переїзди», що затверджений
наказом Держстандарту України від
31.07.1997 р. №441, а саме п. 3.4.3 розділу 3.4
«Зелені насадження» передбачає:
«Розміщення зелених насаджень на
вулицях і дорогах населених пунктів
повинно відповідати вимогам: відстань
стовбура дерева від кромки проїзної
частини вулиць до найближчого краю не
менше ніж 4 м.». В примітці до цього
розділу зазначено: «Відповідальність
за дотримання вимоги 3.4.3 покладається
на організацію, яка обслуговує ділянку
дороги». Тобто ДСТУ 3587-97 передбачає
відповідальність Галицької РА ЛМР за
утримання дерев, стовбури яких
знаходяться від дороги на відстані, що
не перевищує 4 метри.

Таким чином, вина ОСОБА_3 у вчиненні
адміністративного правопорушення за ч.
4 ст. 140 КУпАП повністю доведена, а тому
оскаржувану постанову судді першої
інстанції необхідно скасувати і
постановити нову постанову, якою
визнати ОСОБА_3 винним за ч. 4 ст. 140
КУпАП.

Оскільки на час прийняття рішення у
справі закінчився термін накладення
адміністративного стягнення, то ОСОБА_3
необхідно звільнити від накладення
адміністративного стягнення на
підставі ст. 38 КУПАП.

Керуючись ст.ст. 294, 140, 38 КУпАП,
апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника
потерпілої ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2
задовольнити, постанову судді
Галицького районного суду м. Львова від
08 липня 2014 року про закриття
провадження про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 140 КУпАП скасувати.

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 4 ст. 140 КУпАП
та звільнити його від накладення
адміністративного стягнення на
підставі ст. 38 КУпАП.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду
підпис Т.М.
Марітчак

Копія відповідно до оригіналу

Суддя апеляційного суду
Т. Марітчак

Постанова вступила в законну силу 10
вересня 2014 року.

Помічник судді В.
Юрочко

«_____» __________2014 року