А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11.08.2014 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю прокурора Малицького С.І., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - апелянта ОСОБА_1 та його захисника - адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, інспектора з охорони природного заповідного фонду Підгірнянського лісництва національного природного парку «Зачарований край», за апеляцією ОСОБА_1 на постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.06.2014,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді місцевого суду Ляшко М.М. визнаний винуватим у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП (порушення обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності) з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. з конфіскацією отриманого доходу від підприємницької діяльності в розмірі 1 500 грн.

В оскарженій апелянтом постанові судді від 20.06.2014 йдеться про вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення за таких обставин.

Так, ОСОБА_1, працюючи на посаді інспектора з охорони ПЗФ Підгірнянського лісництва НПП «Зачарований край», будучи особою, яка наділена правоохоронними функціями, відповідно до ст.89 Лісового Кодексу України та затвердженого постановою КМ України від 16.09.2009 № 976 Положення про державну лісову охорону - працівником правоохоронного органу та особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а також згідно вимог пп. «ж» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» (далі - Закон) - суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, з 2003 року зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, якою займався по теперішній час: вирощування зернових культур, розведенням великої рогатої худоби, овець і кіз. В 2013 році за вказану підприємницьку діяльність отримав матеріальну вигоду, а саме 50 000 грн. сукупного доходу, з яких 1 500 грн. чистого доходу.

Не погодившись із встановленими у вказаній постанові судді фактичними обставинами справи, ОСОБА_1 оскаржив її та просить скасувати із закриттям провадження у справі (у зв'язку із відсутністю в його діянні складу адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП) з таких підстав.

Так, протокол вчинення корупційного правопорушення від 18.04.2014 складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП - викладені обставини не відповідають дійсності, його пояснення, як порушника, а також підпис у протоколі відсутні. Тому вказаний протокол не мав братися до уваги судом першої інстанції, а мав бути повернутим особі, яка його склала для належного оформлення.

Крім того, усвідомлюючи свій статус посадової особи, який він набув відповідно до пп. «ж» п.1 ч.1 ст.4 Закону та враховуючи те, що займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю йому заборонено, він з 21.01.2013 припинив свою підприємницьку діяльність, надавши повноваження стосовно зайняття нею своєму батьку, ОСОБА_3, про що уклав з останнім правочин, оформивши «генеральну» довіреність за реєстровим № 72.

Отже, сам факт реєстрації за ним (ОСОБА_1.) фермерського господарства, на його думку, не може свідчити про вчинення ним вказаного корупційного правопорушення.

Також апелянт вказує, що оскільки він з 05.01.2010 по 31.09.2013 виконував обов'язки лісника Підгірнянського лісництва НПП «Зачарований край», а з 2012 року посада лісник виключена із списку посад працівників служби держохорони Держлісагенства, то він вже не міг вважатись посадовою особою, у зв'язку із чим час вчинення адміністративного правопорушення не мав братись судом першої інстанції до уваги.

З « 01.10.2014» (01.10.2013) наказом № 96/1-к його переведено з посади лісника на посаду інспектора з охорони ПЗФ у зв'язку із приведенням назв професій у відповідності до діючих. Навчань, перекваліфікації чи атестації з ними ніхто не проводив, його не інформували про те, що він є посадовою особою та відповідно не має права займатись підприємницькою діяльністю. Датою виявлення корупційного правопорушення слід вважати 18.03.2014, хоча на час виявлення і раніше, тобто з 21.01.2013 він вже не займається підприємницькою діяльністю, а отже і доходів не отримував.

Посилаючись, крім іншого, на це, апелянт просить скасувати винесену відносно нього постанову судді від 20.06.2014, а провадження у справі закрити.

Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як правильно встановлено суддею першої інстанції, ОСОБА_1, будучи інспектором з охорони ПЗФ Підгірнянського лісництва НПП «Зачарований край», є особою, яка наділена правоохоронними функціями.

Так, відповідно до ст.89 ЛК України здійснення охорони і захисту лісів покладається на державну лісову охорону, яка діє у складі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, органу виконавчої влади АРК з питань лісового господарства та підприємств, установ і організацій, що належать до сфери їх управління; лісової охорони інших постійних лісокористувачів і власників лісів. Державна лісова охорона має статус правоохоронного органу, порядок діяльності якого визначається положенням, що затверджується КМ України.

Отже, ОСОБА_1 відповідно до пп. «ж» п.1 ч.1 ст.4 Закону є суб'єктом відповідальності за корупційні діяння (посадовою особою інших органів державної влади, наділеної спеціальними повноваженнями щодо здійснення функцій представників влади).

Встановлена суддею обставина щодо реєстрації в 2003 році ОСОБА_1, як суб'єкта підприємницької діяльності (змішане сільське господарство), якою він займався й на час складання стосовно нього протоколу про адміністративне корупційне правопорушення від 18.04.2014 та отримання ним від цієї діяльності в 2013 році доходу в розмірі 50 000 грн. стверджується наявними у справі доказами: 1) інформацією ДПІ в Іршавському районі - ОСОБА_1 перебуває на обліку, як ФОП з 29.05.2003, є засновником ТОВ «Будінвест-Іршава» та ФГ «Мигальово», 2) витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 16.04.2014, з якого також слідує, що дані про перебування цього ФОП в процесі припинення підприємницької діяльності, банкрутства відсутні, датою державної реєстрації значиться 28.05.2003, 3) податковими деклараціями ФОП ОСОБА_1 за 2012-2013 роки від 23.01.2013, 21.01.2014 (а.с. 9-11, 13-15, 31-32).

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не займається вказаною підприємницькою діяльністю з 21.01.2013, оскільки цієї доби оформлено довіреність про право на зайняття цією діяльністю його батьком, ОСОБА_3 (міститься на а.с. 68) апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки вказаною довіреністю ОСОБА_1 уповноважив свого батька займатися підприємницькою діяльністю в своїх же інтересах, що випливає з ч.3 ст.244 ЦК України - довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Ця довіреність не свідчить про те, що ОСОБА_1 припинив займатися підприємницькою діяльністю, а зазначені вище документи (податкові декларації та відповідний витяг) доводять зворотнє.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він не може нести відповідальність за вказане правопорушення, оскільки не був ознайомлений його керівництвом із спеціальними обмеженнями щодо заборони йому, як особою, яка є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, займатися вказаною підприємницькою діяльністю також необґрунтовані, оскільки згідно ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Зазначені в апеляції нібито підстави для скасування оскарженої постанови судді: невідповідність протоколу про вчинення корупційного правопорушення вимогам ст.256 КУпАП, оскільки його пояснення та підпис відсутні, у зв'язку з чим протокол не мав братися до уваги судом першої інстанції, а мав бути повернутим особі, яка його склала для належного оформлення також є неприйнятні, оскільки протокол вказаним вимогам закону відповідає, в графі "пояснення правопорушника" міститься написаний ОСОБА_1 текст пояснення "з протоколом не згідний, від підпису відмовляюсь". В той же час ОСОБА_1 проставлено чотири підписи у відповідних графах протоколу.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що суддя Іршавського районного суду, обґрунтовано визнавши ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення за ч.1 ст.172-4 КУпАП, всупереч ст.38 КУпАП наклав на порушника адміністративне стягнення після закінчення передбаченого останньою нормою закону строку.

Так, з протоколу про вчинення корупційного правопорушення вбачається, що таке виявлено суб'єктом складання протоколу 18.03.2014 (а.с. 2, останній рядок знизу), а справу розглянуто з винесенням постанови 20.06.2014, тобто стягнення накладено після спливу передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП строку - адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня виявлення.

Враховуючи дану обставину, постанова судді в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-4 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП - у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи в суді першої інстанції передбаченого ч.3 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

На підставі наведеного та керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.06.2014 в частині накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.172-4 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

В решті постанову судді залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя