інстанції Лисенко В.В.Провадження №
33/780/951/14 Доповідач у 2 інстанції Гайдай
Р.М.Категорія 147 09.12.2014
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 грудня 2014 року

м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Гайдай Р.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11.11.2014 року, якою,-

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, -

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів строком на
1 рік;

Стягнуто з ОСОБА_2 36 грн. 54 коп. судового
збору.

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
те, що 13 жовтня 2014 року о 09 годині 00
хвилин, керував транспортним засобом
«Івеко Даілі», д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками
алкогольного сп'яніння, від
проходження медичного огляду -
відмовився, в присутності ОСОБА_3,
ОСОБА_4 Своїми діями ОСОБА_2 порушив
вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області - скасувати та
прийняти нову постанову, якою
провадження в справі закрити за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що від проходження огляду на стан
сп'яніння не відмовлявся, оскільки
працює водієм і саме в цей день і час
їхав на завантаження товару, на
підтвердження цього надає документи.
Зазначає, що працівники міліції
насамперед звернули увагу на розлад
його мовлення, однак зазначений дефект
має в зв'язку з хворобою - церебральним
паралічем, суддя при розгляді справи не
звернув увагу на цю обставину. На
утриманні має неповнолітню дочку,
стареньких батьків, тому позбавлення
права керувати транспортними засобами
негативно відобразиться на його
фінансовій можливості, це є його єдиним
заробітком вже багато років. Обставини,
які б обтяжували відповідальність,
судом не встановлені, тому вважає що
суд неправильно призначив йому міру
покарання за даний вид правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2, котрий підтримав
свою апеляційну скаргу, та просив її
задовольнити і не позбавляти його
права керування транспортними
засобами, дослідивши матеріали справи
та перевіривши доводи апеляційної
скарги, приходжу до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення
підтверджується доказами, яким суд дав
належну оцінку, а саме: протоколом про
адміністративне правопорушення,
розпискою ОСОБА_2 про те, що залишає
автомобіль марки «Івеко Даілі» до
повного витверезіння, рапортом
працівника міліції, письмовими
поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що він не перебував у стані
алкогольного сп'яніння та взагалі не
вживає алкогольні напої крім його
пояснення іншими доказами не
підтверджені. Окрім того, ОСОБА_2 в
судовому засіданні апеляційного суду
не заперечував, що їхати до лікарні для
огляду на стан сп'яніння він
відмовився, оскільки йому необхідно
було їхати за вантажем.

За таких обставин вважаю, що суд першої
інстанції правильно притягнув ОСОБА_2
до адміністративної відповідальності
за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги
про суворість накладеного стягнення на
нього є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП, при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа правопорушника, ступінь його
вини, майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи,
суддя належним чином не врахував
вимоги ст. 33 КУпАП та наклав занадто
суворе стягнення на правопорушника.
ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітню
дочку, працює водієм, позитивно
характеризується за місцем роботи.
Робота водієм є його єдиним заробітком
для утримання сім'ї.

За таких обставин, вважаю, що
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортним засобом не відповідає
меті адміністративного стягнення,
визначеній у ст. 23 КУпАП, а тому його
необхідно пом'якшити у межах санкції ч.
1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 КУпАП України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
листопада 2014 року щодо ОСОБА_2 змінити
в частині накладення стягнення.

За вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, накласти на ОСОБА_2
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 5950 грн.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
/підпис/
Р.М. Гайдай