А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А
Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

15.10.2014
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Гошовського Г.М. за участі
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2 розглянув
справу № 33/777/293/2014 щодо ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,
притягнутого до відповідальності як
такого, що вчинив правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП.

В протоколі про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 086206 (а.с.1)
зазначено, що ОСОБА_1 21.05.2014 о 16:20 на 9-му
км автомобільної дороги ПСО м. Києва на
території Бориспільського району
Київської області, керуючи автомобілем
«Рено» НОМЕР_1 з напівпричепом, на
порушення вимог п. 2.3 «б», 10.1, 16.11 Правил
дорожнього руху, під час виїзду з
другорядної дороги на головну не
виконав вимогу дорожнього знаку 2.1, був
неуважним перед зміною напрямку руху,
не впевнився, що це буде безпечним та не
створить перешкоди для інших учасників
дорожнього руху і допустив зіткнення з
автомобілем «Рено» НОМЕР_2 з
напівпричепом внаслідок чого обидва
автомобілі і причепи зазнали технічних
пошкоджень.

Як убачається з постанови від 16.09.2014
(а.с.47-48), розглянувши справу суд першої
інстанції дійшов такого ж висновку,
визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП і провадження в справі закрив у
зв'язку із закінченням на момент її
розгляду строків, передбачених ст. 38
цього Кодексу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що
протокол про адміністративне
правопорушення і додана до нього схема
наслідків події не відповідають
вимогам ст. 256 КУпАП і що у справі
неправильно встановлено фактичні
обставини події. Зокрема, не з'ясовано,
якими дорожніми знаками регулювався
рух транспортних засобів на даній
ділянці дороги, з якою швидкістю
рухалися обидва транспортні засоби, чи
мав він об'єктивну можливість бачити
автомобіль «Рено» НОМЕР_2 коли
розпочинав виїзд з другорядної дороги
на головну, чи не перевищив дозволеної
швидкості водій автомобіля «Рено»
НОМЕР_2 ОСОБА_3, чи мав він повноваження
на керування таким транспортним
засобом та об'єктивну можливість
уникнути зіткнення. Звертає увагу на
те, що суд першої інстанції призначив у
справі транспортно - трасологічну
експертизу, однак не домігся її
проведення і ухвалив постанову без
з'ясування поставлених перед нею
питань, які мають істотне значення для
прийняття у справі законного і
обґрунтованого рішення. Просить
постанову судді скасувати і закрити
провадження в справі за відсутністю в
його діянні складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на
підтримання апеляційної скарги та
заперечення проти неї потерпілого
ОСОБА_2, перевіривши викладені в ній
доводи, матеріали справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення з
наступних підстав.

Згідно ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП
завданнями провадження в справі про
адміністративне правопорушення і
обов'язком органу, який її розглядає, є,
зокрема, своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин справи і
вирішення її в точній відповідності з
законом. Оцінка доказів, на основі яких
встановлюється наявність чи
відсутність адміністративного
правопорушення, винність особи у його
вчиненні, інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи, також має ґрунтуватися на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, на підставі закону.
Постанова цього органу, окрім іншого,
повинна містити опис обставин,
установлених при розгляді справи.

Ці вимоги у справі не додержані.

Замість викладення обставин,
установлених при розгляді справи, суті
адміністративного правопорушення,
фактичних даних, на основі яких
встановлено винність ОСОБА_1 в
порушенні Правил дорожнього руху, їх
оцінки, суд у постанові обмежився
описом обставин події в протоколі про
адміністративне правопорушення,
змісту показань ОСОБА_1, переліком осіб,
показання яких вважав доказами його
вини та судженням з приводу порушення
ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 «б», 10.1 і 16.11
Правил дорожнього руху, яке не
обґрунтував.

Як на докази вини ОСОБА_1 суд першої
інстанції послався на протокол про
адміністративне правопорушення, схему
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) та
пояснення обох водіїв і свідка ОСОБА_4.

Між тим, сукупністю зазначених доказів
винність ОСОБА_1 в правопорушенні не
доведена.

Як зазначено в поясненні водія ОСОБА_3,
він рухався по об'їзній дорозі зі
швидкістю 60 км на годину. Під'їжджаючи
до місця події, у зв'язку з тим, що з
правої сторони на узбіччі стояли
автомобілі, він «притормозив та
рухався далі». Раптом зі стоянки, яка
знаходилась з правого боку, не
пропустивши його, виїхав автомобіль
«Рено» НОМЕР_1. Щоб уникнути зіткнення,
ОСОБА_3 «розпочав різко гальмувати, але
не встиг» (а.с.4). З пояснення пасажира
його автомобіля - свідка ОСОБА_4
вбачається, ніби автомобіль «Рено»
НОМЕР_1 виїхав зі стоянки «їм
назустріч».

ОСОБА_1 (а.с.3), у тому числі в судовому
засіданні, пояснив, що винним у
порушенні Правил дорожнього руху себе
не визнає, оскільки перед виїздом на
головну дорогу переконався в його
безпечності та відсутності перешкод.
Автомобіль «Рено» НОМЕР_2, що
наближався зліва, він побачив, коли
перетинав смугу його руху. Щоб
якнайшвидше її звільнити від свого
напівпричепа, він щосили натиснув на
педаль газу і, не повертаючи в
потрібному йому напрямку, направив
автомобіль прямо - в поле. Вважав, що
зіткнення транспортних засобів стало
наслідком неправильної стоянки
великої кількості вантажних
транспортних засобів на головній
дорозі зліва від виїзду, які займали
всю праву смугу руху на значній
відстані і тому обмежували видимість
обом водіям, а також перевищення
швидкості руху водієм автомобіля
«Рено» НОМЕР_2. Зауважив, що у напрямку,
з якого наближався останній, дорога
повертає вліво, чого не схемі не
відображено, що відстань видимості у
той бік складала приблизно 150 м, що на
момент виїзду на головну дорогу
автомобіля «Рено» НОМЕР_2 видно не було,
а в момент зіткнення, яке сталось на
протилежному узбіччі, вся проїзна
частина вже була вільною. Твердив, що за
умови додержання водієм автомобіля
«Рено» НОМЕР_2 вимог пунктів 12.1, 12.3
Правил дорожнього руху проїзд
перехрестя був безпечним для обох
транспортних засобів.

Показання ОСОБА_1 наявними в справі
доказами не спростовані і узгоджуються
з даними складеної інспектором ДПС
схеми ДТП, огляду транспортних засобів
та показаннями водія ОСОБА_3 (а.с.2, 4),
згідно з якими автомобіль «Рено»
НОМЕР_1 проїхав у полі зору останнього
до місця зіткнення не менше 15 м і,
перетнувши проїзну частину головної
дороги прямо навпроти виїзду, майже
повністю виїхав на узбіччя.

Пункт 16.11 Правил дорожнього руху,
вимогами якого, на думку автора
протоколу про адміністративне
правопорушення, мав керуватись ОСОБА_1,
регулює порядок проїзду перехрестя
нерівнозначних доріг: зобов'язує водія
транспортного засобу, що рухається по
другорядній дорозі, дати дорогу
транспортним засобам, що наближаються
до даного перехрещення проїзних частин
по головній дорозі, незалежно від
напрямку їх подальшого руху.

Разом з тим, згідно п.1.4 Правил
дорожнього руху кожний учасник
дорожнього руху має право
розраховувати на те, що й інші учасники
виконують ці Правила.

Пунктом 11.2 Правил дорожнього руху
встановлено, що нерейкові транспортні
засоби повинні рухатися якнайближче до
правого краю проїзної частини.

Пунктом 11.5 Правил дорожнього руху
передбачено, що на дорогах, які мають
дві і більше смуги для руху в одному
напрямку, виїзд на крайню ліву смугу
для руху в цьому напрямку дозволяється,
якщо праві зайняті.

Пункт 12.1 Правил дорожнього руху
зобов'язує водія під час вибору в
установлених межах безпечної
швидкості руху ураховувати дорожню
обстановку, а також особливості
вантажу, що перевозиться, і стан
транспортного засобу, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та
безпечно керувати ним.

У разі виникнення небезпеки для руху
або перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він, відповідно до
пункту 12.3 Правил дорожнього руху,
повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників об'їзду перешкоди.

Пунктами 15.1, 15.2 Правил дорожнього руху
передбачено, що зупинка і стоянка
транспортних засобів на дорозі повинні
здійснюватись у спеціально відведених
місцях чи на узбіччі, а за їх
відсутності, або коли зупинка чи
стоянка там неможливі, вони
дозволяються біля правого краю
проїзної частини (якомога правіше, щоб
не перешкоджати іншим учасникам
дорожнього руху).

В матеріалах справи немає даних про те,
якими дорожніми знаками регулювалися
стоянка транспортних засобів і рух
автомобіля «Рено» НОМЕР_2 на даній
ділянці дороги, з якою швидкістю
рухався останній, на якій відстані від
місця зіткнення він знаходився в
момент виникнення небезпеки для руху
водія ОСОБА_3, протягом якого часу і з
якою швидкістю рухався в полі зору
останнього автомобіль «Рено» НОМЕР_1,
чи мав об'єктивну можливість водій
ОСОБА_1 безпечно виконати проїзд
перехрестя за умови додержання водієм
ОСОБА_3 пунктів 11.2, 11.5, 12.1, 12.3 Правил
дорожнього руху, чи виконав ці правила
водій ОСОБА_3, чи сприяли зіткненню та
пошкодженню транспортних засобів і
його діяння.

Питання про те, чи немає складу
правопорушення в діях водія ОСОБА_3, чи
не стала дорожньо-транспортна пригода
наслідком сукупної вини обох водіїв,
посадовими особами органу,
уповноваженого складати протокол про
адміністративне правопорушення, не
розглядалося.

Суд першої інстанції не звернув уваги
на те, що згідно схемі - додатку до
протоколу про адміністративне
правопорушення, обидві смуги руху в
напрямку руху автомобіля «Рено» НОМЕР_2
під керуванням водія ОСОБА_3, позначені
як вільні, а це суперечить поясненням
обох водіїв.

З'ясування цих обставин та ретельна
перевірка показань ОСОБА_1 у свій
захист, враховуючи специфіку судового
розгляду, в умовах судового засіданні
неможливі. Отже суд при підготовці
даної справи до розгляду, всупереч
вимогам п.2 ст. 278 КУпАП питання про те,
чи правильно складено протокол та інші
матеріали справи, не вирішив і прийняв
до розгляду неналежно складені
матеріали, що перешкодило йому
ухвалити у справі законне і
обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 278, 294 КпАП
України, апеляційний суд

П О С Т А
Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково, постанову судді Рахівського
районного суду від 16.09.2014 про закриття
на підставі ст. 38 КУпАП провадження
щодо ОСОБА_1 у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП, скасувати,
справу про адміністративне
правопорушення повернути до
відділення ДАІ Бориспільського МВ з
обслуговування м. Бориспіль та
Бориспільського району ГУ МВС України
в Київській області.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
Гошовський Г.М.