АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Суддя у першій інстанції -
№ 33/796/1215/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову судді
Голосіївського районного суду м. Києва
від 18 серпня 2014 року відносно ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України,
працюючого в ПрАТ «Кристал»,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про
адміністративне правопорушення, 29
липня 2014 року о 12 год. 40 хв. по вул.
Заболотного в м. Києві, ОСОБА_3, керуючи
автомобілем «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1, не врахував безпечної
дорожньої обстановки та безпечної
швидкості руху, внаслідок чого
здійснив зіткнення із автомобілем
«Volkswagen», державний номер НОМЕР_2, що
призвело до пошкоджень обох
транспортних засобів. Вказаними діями
ОСОБА_3 порушив вимоги пунктів 12.1, 13.1
Правил дорожнього руху України, тобто
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП.

Постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 18 серпня 2014
року ОСОБА_3 визнаний винуватим у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в доход держави у розмірі
двадцяти п'яти неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, що
становить 425 гривень. Також з ОСОБА_3 в
доход держави стягнуто судовий збір у
розмірі 36,54 грн.

Крім того, постановою судді
Голосіївського районного суду м. Києва
від 21 серпня 2014 року виправлено описку,
допущену у постанові суду від 18 серпня
2014 року, зокрема абзац перший
резолютивної частини постанови
викладено в наступній редакції -
«Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого статтею
124 Кодексу України про адміністративні
правопорушення та накласти
адміністративне стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами терміном на
шість місяців».

Не погоджуючись із вказаними судовими
рішеннями, ОСОБА_3 подано апеляційну
скаргу, в якій апелянт, посилаючись на
їх невідповідність вимогам закону,
матеріалам та обставинам справи,
порушення судом норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, на необ'єктивне
дослідження обставин та матеріалів
справи, що призвело до неправильного її
вирішення, просить постанови від 18.08.2014
року та 21.08.2014 року скасувати, а справу
про адміністративне правопорушення
щодо нього закрити за відсутністю у
його діях складу такого
правопорушення. Одночасно ОСОБА_3
вважає, що для визначення дійсного
механізму ДТП та встановлення винної
особи слід провести по справі
комплексну судову трасологічну та
автотехнічну експертизу.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначає, що судом першої інстанції
залишені поза увагою доводи щодо його
невинуватості, не розглянуто заявлене
ним клопотання про призначення
експертизи. При цьому, взявши до уваги
лише складений відносно нього протокол
про адмінправопорушення, суд першої
інстанції тим самим порушив вимоги ст.
ст. 245, 280 КУпАП.

Також ОСОБА_3 вважає, що 21 серпня 2014
року, виправляючи описку в
резолютивній частині постанови суду
від 18 серпня 2014 року, суд фактично
змінив прийняте рішення, тим більше
погіршив його становище, вказавши
інший вид адміністративного стягнення,
а саме замість штраф замінив на
позбавлення права керування
транспортними засобами без належного
на те обґрунтування.

Одночасно ОСОБА_3 просить поновити
строк на апеляційне оскарження,
оскільки вважає, що отримавши копію
повного тексту постанови лише 26.08.2014
року, а також дізнавшись про зміст
додаткової постанови від 21.08.2014 року,
строк на її апеляційне оскарження
вказаних судових рішень був пропущений
ним з поважних причин, а тому просить
про його поновлення.

Розглянувши заявлене
клопотання, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про можливість
поновлення ОСОБА_3 строку на апеляційне
оскарження судового рішення, оскільки
визнає причини його пропуску
поважними.

У судовому засіданні ОСОБА_3,
підтримавши апеляційну скаргу, просив
її задовольнити з викладених у ній
підстав.

Інший учасник ДТП - ОСОБА_4, будучи
належним чином повідомленим про день
та час розгляду справи, повторно у
судове засідання не з'явився,
відомостей про поважність причин своєї
неявки до суду не надав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
апелянта, вивчивши матеріали справи та
дослідивши доводи апеляційної скарги,
суд апеляційної інстанції вважає
подану апеляційну скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню із
скасуванням судових рішень суду першої
інстанції та поверненням матеріалів
справи про адміністративне
правопорушення до органів ДАІ для
встановлення дійсного механізму ДТП з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші підстави
для правильного вирішення справи.

Разом з тим, орган, який склав протокол
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 та суд першої
інстанції при розгляді
адміністративної справи цих вимог не
виконали та не надали належної оцінки
доказам, що містяться в матеріалах
справи.

Як убачається з матеріалів справи, під
час складання протоколу щодо ОСОБА_3,
кожен з водіїв вказував на свій
механізм ДТП. Пояснення учасників ДТП,
містили у собі суттєві протиріччя щодо
механізму ДТП, проте працівниками ДАІ
ці обставини детально досліджені не
були, і як наслідок не визначена їх
достовірність.

Так, відповідно до наданих під час
складення адмінпротоколу та у суді
першої і апеляційної інстанції
пояснень водія ОСОБА_3, причиною
зіткнення автомобілів стали дії
другого учасника ДТП - ОСОБА_4 Як
зазначає ОСОБА_3 він, рухаючись на
автомобілі марки «Volkswagen», державний
номер НОМЕР_1, по вул. Заболотного у м.
Києві, у крайній лівій смузі в напрямку
Одеської площі, застосував
гальмування, щоб надати транспортному
засобу, який рухався попереду,
здійснити розворот, після чого
продовжив рух прямо. В цей момент
ОСОБА_3 побачив, що з центральної смуги,
без будь-яких попереджувальних
сигналів, на вказаний розворот виїхав
автомобіль марки «Volkswagen», д. р. н.
НОМЕР_2, в результаті чого і сталося
зіткнення транспортних засобів.
Вважає, що саме водієм автомобіля марки
«Volkswagen», д. р. н. НОМЕР_2, який виконував
такий маневр, були порушені вимоги п. п.
1. 5, 11. 2 ПДР, оскільки він, перед
виконанням маневру, завчасно не зайняв
положення ліворуч, тобто, перед
розворотом він не рухався попереду
нього в одній і тій же смузі.

Другий учасник ДТП - ОСОБА_4 водій
автомобіля «Volkswagen», д. р. н. НОМЕР_2,
фактично спростовуючи наведені
пояснення ОСОБА_3, заявляв, що він
рухався по вул. Заболотного в напрямку
Одеської площі в четвертій смузі руху
і, під'їжджаючи до повороту на вул.
Заболотного, перелаштувався в крайній
лівий ряд (5-4 смуга руху) для розвороту,
а потім, майже завершивши розворот,
відчув сильний удар в задню частину
автомобіля від чого його розвернуло.
Коли вийшов із автомобіля, то побачив,
що його автомобіль ударив інший
автомобіль «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1, який рухався позаду нього. На
момент зіткнення його автомобіль
знаходився в крайній лівій смузі та
частково в самому повороті.

Крім того, за таких суперечливих даних
щодо обставин, за яких трапилася ДТП, в
матеріалах справи, відсутні будь-які
дані на підтвердження чи спростування
пояснень вказаних осіб, зокрема
експертних досліджень на предмет
встановлення дійсного механізму ДТП,
пояснень свідків пригоди. Не
представлені такі докази і у суді
апеляційної інстанції.

За таких обставин, з огляду на те, що
суттєві протиріччя у наявних у справі
матеріалах не усунуті, суд першої
інстанції прийняв передчасне та
необґрунтоване рішення, а тому
постанову судді районного суду не
можна визнати законною, а відтак вона
підлягає скасуванню.

Проводячи новий розгляд справи, суд
апеляційної інстанції також
позбавлений можливості повно, всебічно
то об'єктивно з'ясувати обставини, за
яких відбулася дорожньо-транспортна
пригода, зокрема встановити механізм
зіткнення транспортних засобів та
встановити особу, яка є винуватою у
даному ДТП, а тому приходить до
висновку, що справу необхідно
повернути до органів
Державтоінспекції для проведення
додаткової перевірки, в ході якої
необхідно усунути зазначені
суперечності, провести додатковий
огляд місця пригоди із складанням
відповідної схеми ДТП, з'ясувати
механізм ДТП, у тому числі і шляхом
експертних досліджень з урахуванням
усіх отриманих пояснень очевидців ДТП,
та встановити осіб, які припустилися до
порушення правил дорожнього руху,
внаслідок чого сталося дане ДТП.

До того ж, вирішення питання про
притягнення особи до адміністративної
відповідальності шляхом складання
відповідного протоколу належить
виключно до компетенції органів
Державтоінспекції, які наділені
повноваженнями проводити усі
передбачені законом дії для
встановлення обставин, за яких
відбулося ДТП з відповідним наступним
відображенням у схемі механізму ДТП та
складення адмінпротоколу відносно
особи чи осіб, які припустилися до
порушення правил дорожнього руху.

Крім того, оскільки на даний час
фактично не встановлений механізм ДТП
та усі обставини, що мають суттєве
значення для її правильного вирішення,
підстав для закриття провадження за
відсутністю в діях ОСОБА_3, суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги в
частині незаконності постанови суду
першої інстанції від 21 серпня 2014 року,
суд апеляційної інстанції вважає їх
такими, що заслуговують на увагу,
виходячи із наступного.

Так, як вбачається із змісту постанови
суду, суд безпідставно, без будь-якого
на те обґрунтування змінив резолютивну
частину постанови суду від 18 серпня 2014
року щодо адміністративного стягнення,
накладеного на ОСОБА_3, змінивши
призначений вид стягнення - штраф у
розмірі 425,00 грн. на позбавлення права
керування транспортними засобами
терміном на шість місяців.

При цьому під описками слід розуміти
неправильне написання слів - прізвищ та
імен, адрес, зазначення дат та строків.
Не є описками граматичні помилки, які
не спотворюють текст судового рішення
та не призводять до його неправильного
сприйняття: неправильне розташування
розділових знаків, неправильні
відмінки слів, застосування русизмів
та діалектизмів тощо.

Вирішуючи питання про виправлення
описок чи арифметичних помилок,
допущених у судовому рішенні, суд не
вправі змінювати зміст судового
рішення, він лише усуває неточності
щодо встановлених фактичних обставин
справи (наприклад, дати події, номера і
дати документа, найменування сторони,
прізвища особи тощо).

Разом з тим фактично викладена в новій
редакції резолютивна частина
постанови суду, призводить до нового
сприйняття резолютивної частини
тексту судового рішення і може стати
причиною порушення прав, свобод та
охоронюваних законом інтересів особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що суд першої
інстанції необґрунтовано вважав
допущеною опискою у першому абзаці
резолютивної частини постанови
Голосіївського районного суду м. Києва
від 18 серпня 2014 року відносно ОСОБА_3
конкретний вид адміністративного
стягнення, а відтак незаконно змінив
його зі штрафу у розмірі 425 грн. на
позбавлення права керування
транспортними засобами терміном на
шість місяців, а тому і ця постанова
підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанови судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 18 серпня 2014
року та від 21 серпня 2014 року щодо
ОСОБА_3 - скасувати.

Матеріали справи з протоколом про
адміністративне правопорушення
повернути до ВДАІ Голосіївського РУ ГУ
МВС України в м. Києві для проведення
додаткової перевірки, встановлення
дійсного механізму ДТП, що мала місце
29.07.2014 року з подальшим направленням
матеріалів, за наявності для цього
законних підстав, на новий судовий
розгляд з урахуванням положень ст. 38
КУпАП.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва
С.І. Стрижко