Справа № 361/8005/14-п Головуючий у І
інстанції Шевчук М.П.Провадження №
33/780/869/14 Доповідач у 2 інстанції Слива
Ю.М.Категорія 147 10.11.2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 року
м. Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області Слива Ю.М., з участю
захисника особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду справу про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову судді Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 08 жовтня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Бровари Київської області, українця,
громадянина України, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
раніше притягавшогося до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КУпАП,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.130 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено стягнення
у виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 3
(три) роки з оплатним вилученням
транспортного засобу - автомобіля
НОМЕР_1.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 20 вересня 2014
року близько 09 години 30 хвилин, по
Дніпровському узвозі в м. Києві, ОСОБА_2
керував автомобілем марки «Nissan», д.н.з
НОМЕР_2, в стані алкогольного сп'яніння.
Відповідно до огляду із застосуванням
Alkotest 6810 «Drager» № ARCD 0474 - проба позитивна -
0,35%. Своїми діями ОСОБА_2 п.2.9 (а) Правил
дорожнього руху України.

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав
апеляцію, в якій не заперечує своєї
вини та щиро розкаюється у вчиненому,
однак не погоджується з постановою,
оскільки вважає, що накладене на нього
адміністративне стягнення
необґрунтоване та занадто суворе.
Апелянт впевнений, що стягнення у виді
оплатного вилучення транспортного
засобу застосоване до нього
безпідставно, оскільки автомобіль
«Nissan», яким він керував належить його
батьку ОСОБА_4 і не може бути вилучений,
також апелянт вважає, що при накладенні
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами, суд
не врахував, що позбавить його
можливості заробляти кошти, оскільки
його робота постійно пов'язана з
використанням автомобіля. Тому просить
постанову змінити та застосувати до
нього адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 2 роки
без оплатного вилучення транспортного
засобу.

Заслухавши захисника ОСОБА_3, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
її задовольнити, вивчивши матеріали
справи та перевіривши доводи апеляції,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_2, у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч. 2
КУпАП відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується розглянутими в
судовому засіданні доказами, є
обґрунтованим і правопорушником не
оскаржується.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ст.130 ч. 2
КУпАП є правильною.

При визначенні виду та розміру
стягнення, суд врахував особу
правопорушника, характер вчиненого
правопорушення та ступінь його
суспільної небезпеки, врахував, що дане
правопорушення являється грубим
порушенням ПДР України, і не знайшов
підстав для застосування іншого
стягнення крім позбавлення права
керування транспортними засобами.

З вказаним видом та розміром
адміністративного стягнення
апеляційний суд погоджується, і
підстав для його зміни чи пом'якшення
не вбачає.

Разом з тим, відповідно до п. 28
постанови Пленуму Верховного Суду
України №14 від 23.12.2005 року «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті», не можна накладати
стягнення у виді оплатного вилучення
транспортного засобу на особу, яка
вчинила відповідне правопорушення,
керуючи транспортним засобом, що
належить іншій особі.

Оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, транспортний засіб «Nissan», д.н.з
НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 під час
вчинення вказаного правопорушення,
належить не йому, а ОСОБА_4, рішення суду
в частині оплатного вилучення
транспортного засобу не може вважатися
законним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що постанову Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 08 жовтня 2014 року слід змінити,
частково задовольнивши апеляційну
скаргу.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову судді Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 08 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_2
змінити.

Вважати ОСОБА_2 винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 130 ч. 2
КУпАП накласти на нього стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 3
(три) роки без оплатного вилучення
транспортного засобу.

Транспортний засіб «Nissan», д.н.з НОМЕР_2
повернути його власнику ОСОБА_4.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя (підпис)
Ю.М. Слива

Згідно з оригіналом:

суддя
Ю.М. Слива