Справа № 163/2806/14-п
Провадження №3/163/1794/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2014 року

місто Любомль

Суддя Любомльського районного суду
Волинської області Гайдук А.Л.,

при секретарі Горпинко К.О.,

з участю представника Ягодинської
митниці Міндоходів Каліщука А.В.,

особи, що притягується до
відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши, направлені Ягодинською
митницею Міндоходів, матеріали справи
за протоколом №1089/20502/2014 про
притягнення до відповідальності за
ст.ст.471, 472 МК України

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки
України, що проживає АДРЕСА_1,
приватного підприємця, РНОКПП НОМЕР_1,
паспорт громадянина України серії
НОМЕР_3, виданий 17.11.2005 року
Ківерцівським РВ УМВС України у
Волинській області, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 17 жовтня 2014 року близько 02
години 10 хвилин, слідуючи з України в
Республіку Польща через митний пост
"Ягодин" Ягодинської митниці
Міндоходів, в якості водія автомобіля
марки «Ауді Q7», реєстраційний номер
НОМЕР_2, порушила порядок проходження
митного контролю в зоні спрощеного
митного контролю, переміщуючи в
дамській сумці разом із дозволеною до
переміщення через митний кордон
України сумою іноземної валюти без
письмового декларування та без надання
дозвільних документів в розмірі 10000
євро, валюту, яка склала понад
дозволену до вивезення норму готівки, в
розмірі 1600 доларів США, що по курсу НБУ
станом на 17.10.2014 року становить 20722,32
гривні, і наявність її була встановлена
після перерахунку в службовому
приміщенні митниці усієї валюти, чим
порушила вимоги п.2 розділу 2 Інструкції
про переміщення готівки і банківських
металів через митний кордон України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України № 148 від
27.05.2008 року «Про переміщення готівки і
банківських металів через митний
кордон України», та вчинила
правопорушення, передбачене ст.471 МК
України.

В судовому засідання ОСОБА_2 суду
пояснила, що її чоловік займається
міжнародними автомобільними
перевезеннями та 16.10.2014 року в
Республіці Німеччина їх транспортний
засіб потрапив в дорожньо-транспортну
пригоду, в результаті чого згорів
причіп разом з товаром (дровами). У
зв'язку з цією аварією чоловік їй в
телефонному режимі повідомив про те, що
необхідно привезти гроші. Вона,
зібравши (позичивши) гроші в сумі 10000
євро, поїхала в Республіку Німеччина.
Коли вона своїм автомобілем стояла ще в
черзі для проходження митного
контролю, до неї підійшов інспектор
митниці та запитав про те, що вона
перевозить, на що вона повідомила про
переміщення 10000 євро, які знаходились у
сумці. Після цього, інспектор митниці
вміст її сумки висипав на сидіння
автомобіля та лише тоді вона виявила,
що в сумці є також долари США, у зв'язку
з чим просила інспектора надати їй
можливість задекларувати цю валюту або
залишити у камері схову, щоб забрати її
при поверненні в Україну, однак в
одному й у другому інспектором митниці
було відмовлено мотивуючи тим, що
заповняти декларацію уже не можна.
Валюту інспектор митниці
перераховував в автомобілі. Вказала, що
10000 євро були обмотані в одній пачці
резинкою, а долари США були окремо
упаковані в одноразовий чорний пакет,
але, як євро, так і долари США
знаходились разом в одній і тій же
сумці, в одному відділенні, та у зв'язку
з хвилюванням через проблеми у
чоловіка, терміновістю вирішення
питання, вона дійсно забула про
наявність в сумці доларів США, які за
день до того позичила у своєї знайомої.
Попросила вибачення за вчинене
порушення та просила суд зважити на
фактичні обставини справи, зокрема її
мету поїздки за кордон, та повернути їй
вилучену валюту.

Суд, заслухавши особу, що притягується
до відповідальності, представника
митниці, дослідивши письмові докази по
справі, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.471 МК України,
передбаченим у цій статті,
адміністративним правопорушенням є
порушення встановленого цим Кодексом
порядку проходження митного контролю в
зонах (коридорах) спрощеного митного
контролю, тобто переміщення через
митний кордон України особою, яка
формою проходження митного контролю
обрала проходження (проїзд) через
"зелений коридор", товарів, переміщення
яких через митний кордон України
заборонено або обмежено
законодавством України, або товарів в
обсягах, що перевищують
неоподатковувану норму переміщення
через митний кордон України.

Відповідно до п.2 ст.366 МК України
«зелений коридор» призначений для
декларування шляхом вчинення дій
громадянами, які перемішують через
митний кордон України товари в обсягах,
що не підлягають оподаткуванню митними
платежами та не підпадають під
встановлені законодавством заборони
або обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території і не підлягають
письмовому декларуванню.

Обрання «зеленого коридору»
вважається заявою громадянина про те,
що переміщувані ним через митний
кордон України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та /або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території та свідчить про
факти, що мають юридичне значення.

Отже, обравши смугу проходження
митного контролю «зелений коридор»,
особа несе відповідальність за
порушення умов (порядку) його
проходження.

Та обставина, що ОСОБА_2 слідувала через
митний кордон України автомобілем
марки «Ауді Q7», реєстраційний номер
НОМЕР_2, смугою спрощеного митного
контролю «зелений коридор»
стверджується відповідним талоном для
проходження по «зеленому коридору»
(а.с.4).

Доводи ОСОБА_2 про те, що інспектор
митниці підійшов до неї, коли вона ще
стояла у черзі, тобто ще до початку
митного контролю, суд до уваги не
приймає, оскільки отримавши талон для
проходження митного контролю по
«зеленому коридору», особа засвідчила
обрання нею для проходження митного
контролю саме даний коридор, при цьому
її наміру слідувати смугою руху
«червоний коридор» вона не
висловлювала.

Відповідно до розділу 2 Інструкції про
переміщення готівки і банківських
металів через митний кордон України,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України № 148 від
27.05.2008 року, фізична особа має право
ввозити в Україну та вивозити за межі
України готівку в сумі, що не перевищує
в еквіваленті 10000 євро, без письмового
декларування митному органу. Фізична
особа - резидент має право ввозити в
Україну та вивозити за межі України
готівку в сумі, що перевищує в
еквіваленті 10000 євро, за умови
письмового декларування митному
органу в повному обсязі та за наявності
документів, що підтверджують зняття
готівки з рахунків у банках (фінансових
установах), виключно на ту суму, що
перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Як вбачається з акту про проведення
огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу від 17.10.2014 року №205020101/2014/000203
Е, при огляді транспортного засобу
марки «Ауді Q7», реєстраційний номер
НОМЕР_2, заборонених чи обмежених
предметів не виявлено, а в службовому
приміщенні митниці в сумці громадянки
ОСОБА_2 виявлено валюту в сумі 1600
доларів США (а.с.5). Зазначений акт
складений в присутності ОСОБА_2 та нею ж
підписаний, що в свою чергу спростовує
доводи останньої про те, що перерахунок
валюти проводився лише в салоні її
автомобіля.

Оскільки наявна у ОСОБА_2 сума коштів
перевищувала 10000 євро, тому вона
підлягала обов'язковому письмовому
декларуванню у повному обсязі з
поданням митному органу відповідних
документів, підтверджуючих про їх
зняття з рахунків у банках.

З протоколу про порушення митних
правил №1089/20502/2014 року від 17.10.2014 року та
службової записки старшого державного
інспектора ВМО №1 митного поста
«Ягодин» Ягодинської митниці
Міндоходів Іщука В.В. від 17.10.2014 року
встановлено, що переміщувана ОСОБА_2
готівка в сумі 10000 євро, що не перевищує
допустимої норми, митним органом не
затримувалась, що також не заперечила
сама ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_2 на те, що вона дійсно
забула про наявність у її сумці 1600
доларів США, які склали понад дозволену
норму вивезення валюти з території
України, тобто, що вчинене
правопорушення мало місце з
необережності, суд вважає
безпідставними та до уваги не приймає,
як такі, що не мають юридичного
значення для кваліфікації дій за ст.471
МК України, оскільки порушення митних
правил за даною нормою може вчинятись
як умисно, так і з необережності,
відповідно до вимог ч.1 ст.458 МК України.

Аналіз норм митного законодавства та
постанови Правління Національного
банку України № 148 від 27.05.2008 року
вказує на те, що особа, обравши формою
проходження митного контролю смугу
спрощеного митного контролю «зелений
коридор», за переміщення через митний
кордон України понад дозволену норму
іноземної валюти в сумі 10000 Євро, несе
відповідальність за ст.471 МК України.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми діями
порушила порядок проходження митного
контролю в зоні спрощеного митного
контролю «зелений коридор» шляхом
переміщення через митний кордон
України валюти - 1600 доларів США, яка
перевищила дозволену до вивезення
норму готівки, визначену постановою
Правління НБУ №148 від 27.05.2008 року, тобто
вчинила правопорушення, передбачене
ст. 471 МК України.

Щодо кваліфікації тих же дій ОСОБА_2 за
ст.472 МК України, то суд вважає, що
кваліфікація дій останньої є
безпідставною, у зв'язку з відсутність
ознак даного правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 472 МК
України, адміністративним
правопорушенням є недекларування
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, тобто незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей (наявність,
найменування або назва, кількість тощо)
про товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
підлягають обов'язковому декларуванню
у разі переміщення через митний кордон
України.

В матеріалах справи відсутні належні
та допустимі докази того, що ОСОБА_2 під
час проходження митного контролю не
заявила про наявність у неї валюти, яка
підлягає обов'язковому декларуванню,
про що, зокрема, свідчить відсутність в
матеріалах справи митної декларації
або протоколу усного опитування, який
би засвідчив факт відмови ОСОБА_2 від
декларування переміщуваної валюти,
тобто докази, що свідчать про наявність
в діях останньої складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.472 МК України.

Дії ОСОБА_2, які мали місце 17.10.2014 року,
повністю охоплюються диспозицією ст.471
МК України і додаткової кваліфікації
за ст.472 МК України не потребують,
оскільки положення ст.ст.471, 472 МК
України є спеціальними нормами
стосовно загальних норм - ст.ст.257, 366 МК
України.

Вказівка, яка міститься у ч.6 ст.366 МК
України, про те, що звільнення від
подання письмової митної декларації
при проходженні «зеленим коридором» не
означає звільнення від обов'язкового
дотримання порядку переміщення
товарів через митний кордон України, не
вказує на необхідність кваліфікації
дій особи, яка порушила порядок
проходження спрощеного митного
контролю, окрім ст.471 МК України, ще й за
ст.472 МК України.

За ст.472 МК України кваліфікуються
діяння осіб, які переміщуються через
митний кордон України через «червоний
коридор» і допустили зазначене у
диспозиції порушення.

З наведених підстав провадження у
справі відносно ОСОБА_2 за ст.472 МК
України слід закрити, відповідно до п.1
ст.247 КУпАП, за відсутністю в її діях
складу даного правопорушення.

При цьому суд не вбачає підстав для
повернення ОСОБА_2 вилученої валюти,
оскільки вона переміщувалась з
порушенням постанови Правління
Національного банку України № 148 від
27.05.2008 року та є безпосереднім
предметом порушення митних правил, а
посилання правопорушниці на обставини,
які мали місце у Республіці Німеччина з
приводу аварії транспортного засобу,
не є беззаперечною юридичною підставою
для її повернення і не свідчать про
малозначність вчиненого
правопорушення у відповідності до
положень ст.22 КУпАП, та не є підставою
для звільнення від відповідальності, а
можуть лише враховуватись при
накладенні адміністративного
стягнення. Крім цього, санкція статті 471
МК України не передбачає альтернативи
накладення стягнення у виді
конфіскації товару, який обмежений до
переміщення через митний кордон
України, а тому, в даному випадку є
обов'язковим додатковим стягненням.

При накладенні стягнення на ОСОБА_2 за
ст.471 МК України, суд враховує характер
та обставини вчиненого правопорушення,
щире розкаяння, як обставину, що
пом'якшує її відповідальність,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність, ступінь її вини у
вчиненому, дані про особу
правопорушниці, зокрема те, що вона
вперше притягується до
відповідальності за порушення митних
правил, на її утриманні перебуває двоє
неповнолітніх дітей та вважає, що
відносно останньої слід застосувати
стягнення у виді штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з конфіскацією 1600 доларів США.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» з ОСОБА_2 слід
стягнути судовий збір в розмірі 36 грн. 54
коп.

Керуючись ст.ст. 522, 527, 528 МК України, п.1
ст.247 КУпАП , п.5 ч.2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір», на підставі ст.ст.
471, 472 МК України, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.471 МК
України, і накласти на неї стягнення у
виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча
сімсот) гривень з конфіскацією в дохід
держави 1600 (однієї тисячі шістсот)
доларів США, що становить 20722,32 грн.,
вилучених згідно протоколу №1089/20502/2014
від 17.10.2014 року.

Штраф в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень підлягає стягненню на рахунок
5262 в ГУДКСУ у Волинській області
(МФО 803014, , одержувач
УДКСУ в Любомльському районі, код
класифікації доходів бюджету 21081100,
призначення платежу «адміністративні
штрафи у справі про порушення митних
правил»).

Провадження у справі відносно ОСОБА_2
за ст.472 МК України закрити на підставі
п.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в
її діях складу адміністративного
правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 36
(тридцять шість) гривень 54 копійки
судового збору на рахунок 0262 в
ГУДКСУ у Волинській області (МФО 803014,
, отримувач УДКСУ в
Любомльському районі, код класифікації
доходів бюджету 22030001).

Постанова суду (судді) у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена особою, стосовно якої вона
винесена, представником такої особи,
органом доходів і зборів, який
здійснював провадження у цій справі,
протягом десяти днів з дня винесення
постанови до апеляційного суду
Волинської області через Любомльський
районний суд Волинської області.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області

А.Л. Гайдук