АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року
місто Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва
О.О. Журавель,

за участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову судді Святошинського
районного суду міста Києва від 16 червня
2014 року, якою його визнано винуватим у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
172-4 КУпАП та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 гривень, з
конфіскацією винагороди від роботи за
сумісництвом у сумі 2500 гривень на
користь держави -

в с т а н о в и в :

Постановою Святошинського районного
суду міста Києва від 16 червня 2014 року,
якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП та на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850
гривень, з конфіскацією винагороди від
роботи за сумісництвом у сумі 2500
гривень на користь держави.

Як видно з постанови суду, ОСОБА_2 в
квітні 2014 року, обіймаючи посаду
завідувача сектору внутрішнього
аудиту в Державній службі з питань
інвалідів та ветеранів України, будучи
державним службовцем, обізнаним про
обмеження щодо сумісництва та
суміщення з іншими видами діяльності, а
саме: зайняття іншою оплачуваною
діяльністю, що встановлені п. 1 ч. 1 ст. 7
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», у порушення
зазначених вимог Закону одночасно з
виконанням функцій держави займався
оплачуваною діяльністю в кооперативі
по будівництву та експлуатації
індивідуальних гаражів «Кіровець», за
адресою : м. Київ, вул. Г. Наумова, 2,
отримавши винагороду від роботи за
сумісництвом в розмірі 2500 гривень.

На обґрунтування суд послався на
протокол про адміністративне
правопорушення та пояснення.

В своїй апеляції ОСОБА_2 акцентує увагу
на тім, що суд прийняв рішення без
урахування характеру вчиненого
правопорушення, ступеня вини,
майнового та сімейного стану,
залишивши без уваги відсутність
істотних шкідливих наслідків. Крім
того, на думку апелянта, суд
неправильно витлумачив чинне
законодавство щодо заборони суміщення
і сумісництва та не взяв до уваги, що
він, як член вказаного кооперативу, на
прохання керівництва, надавав допомогу
по аудиторській перевірці діяльності
кооперативу, внаслідок чого вдалося
уникнути зайвих витрат та істотно
зекономити кошти членів кооперативу.

В апеляційному засіданні ОСОБА_2 вимоги
апеляції підтримав, надав пояснення,
аналогічні викладеним у ній.

На цих підставах він просить постанову
скасувати а справу відносно нього
закрити.

Вивчення матеріалів справи, та
додатково наданих апелянтом доказів
дає достатньо підстав для висновку, що
апеляція підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Правильність висновку про виконання
ОСОБА_2 за описаних у постанові суду
першої інстанції обставин робіт для
кооперативу по будівництву та
експлуатації індивідуальних гаражів
«Кіровець» за плату в розмірі 2500
гривень ніким не піддається сумнівам,
тому з цими висновками слід погодитись.

Міркування апелянта про помилковість
тлумачення судом першої інстанції
положень закону щодо сумісництва та
суміщення, висловлені ним на
обґрунтування своєї позиції про
відсутність у його діях ознак
корупційного правопорушення, не
ґрунтуються на загально визнаній
судовій практиці і вимогам чинного
законодавства, спрямованого на
упередження корупційних
правопорушень, яке в дійсності
забороняє державним службовцям
будь-які види оплачуваних робіт за
винятком викладацької, творчої,
лікарської практики.

Отже дії ОСОБА_2 правильно
кваліфіковані за ч.1 ст. 172-4 КУпАП, а тому
в цій частині його апеляційні вимоги
слід залишити без задоволення.

Разом із тим, призначаючи ОСОБА_2
адміністративне стягнення, суд в
постанові свої висновки в цій частині
взагалі не вмотивував і не обґрунтував,
а фактично - і не міг цього зробити,
оскільки в справі відсутні будь-які
відомості, що характеризують особу
правопорушника, крім відзначених в
протоколі про адміністративне
правопорушення неповних анкетних
даних.

Суд також залишив без уваги, що
правопорушення було допущено ОСОБА_2 як
членом кооперативу, з метою допомоги
його керівництву, а зрештою - всьому
кооперативу, уникнути зайвих витрат та
досягти значної економії, будь-яких
реальних негативних наслідків це
діяння не потягло. ОСОБА_2 притягнуто до
відповідальності вперше, він позитивно
характеризується керівництвом по
роботі.

За таких обставин, тобто в силу
малозначності правопорушення,
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 гривень, з
конфіскацією винагороди від роботи за
сумісництвом у сумі 2500 гривень на
користь держави є явно не справедливим
внаслідок надмірної суворості, а тому
відповідно до ст. 28 КУпАП ОСОБА_2 в цій
частині апеляційну скаргу слід
задовольнити, рішення про накладення
адміністративного стягнення
скасувати, оголосивши йому усне
зауваження та закрити провадження у
справі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1,2
ст. 284, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову судді Святошинського
районного суду міста Києва від 16 червня
2014 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
172-4 КУпАП та на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 850 гривень, з
конфіскацією винагороди від роботи за
сумісництвом у сумі 2500 гривень на
користь держави в частині накладення
стягнення скасувати, оголосити ОСОБА_2
усне зауваження, а провадження у справі
закрити.

Копії постанови направити до відома та
виконання ОСОБА_2, та суду першої
інстанції.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
О.О. Журавель

[1]