Справа № 478/1880/14-п 31.10.2014 31.10.2014 31.10.2014
Номер провадження: 33/784/278/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2014 року
м. Миколаїв

Апеляційний суд
Миколаївської області

у складі: головуючої - судді
Фаріонової О.М.

за участю секретаря
Параконного О.О.

розглянув у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову судді Казанківського
районного суду Миколаївської області
від 25 вересня 2014 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Докучаєво Устинівського району
Кіровоградської області, не
працюючого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1

- визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення у виді
адміністративного арешту строком на 5
діб.

Згідно постанови судді, 24 вересня 2014
року ОСОБА_1 біля 9 години, перебуваючи
по вул. Миру у смт. Казанка
Миколаївської області, висловлювався
нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2,
чим своїми діями порушив громадський
порядок і спокій громадян.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
постанову суду скасувати та
провадження в справі закрити у зв'язку
з відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, суддею порушені
вимоги ст. 268 КУпАП щодо виклику його до
суду, оскільки повістку про виклик до
суду він не отримував, а був
доставлений до суду працівниками
міліції. Вказує, що в судовому
засіданні суддя безпідставно відхилив
його клопотання щодо залучення до
справи адвоката та не дав йому
можливості ознайомитись з матеріалами
справи.

Посилається на те, що на запитання
судді він давав пояснення, які суддя
невірно виклав у постанові.

Не заперечує, що висловлювався на
адресу ОСОБА_2 нецензурною лайкою, але
зазначає, що в процесі сварки ОСОБА_2
також висловлювала на його адресу
образливі слова. Це свідчить про те, що
він не проявляв неповагу до
суспільства та не порушував
громадський порядок. Сварка
відбувалась без присутності сторонніх
осіб. Тому вважає, що в його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП.

Стверджує, що відповідно до вимог ст. 285
КУпАП суддя не видалялась до нарадчої
кімнати для прийняття рішення, не
оголошувала зміст постанови, не
роз'яснила право та порядок її
оскарження, копія постанови йому не
вручалась.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини
ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП, є правильними і підтверджуються
дослідженими судом доказами.

Вина ОСОБА_1 підтверджується даними
протоколу про адміністративне
правопорушення, згідно якому 24 вересня
2014 року ОСОБА_1 висловлювався
нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2,
чим порушив громадський порядок і
спокій громадян.

Викладені в протоколі дані
підтверджуються заявою ОСОБА_2 до
органу внутрішніх справ, її
поясненнями, а також поясненнями
ОСОБА_1, наданими власноручно.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1
визнав вину, пояснивши, що дійсно в
громадському місці висловлювався
нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_2

Таким чином, доводи апелянта про
необгрунтованність притягнення
правопорушника до адміністративної
відповідальності та відсутність
доказів по справі, позбавлені підстав.

За таких обставин, суддя дійшов вірного
висновку, визнавши ОСОБА_3 винним у
вчиненні дрібного хуліганства, тобто у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП.

При апеляційному розгляді не
встановлено даних, як б свідчили про
порушення судом вимог ст. 268 КУпАП
стосовно дотримання прав особи, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності, про які вказує
апелянт.

Розгляд справи відбувся у присутності
ОСОБА_3, що позбавляє підстав його
доводи про неотримання повістки до
суду. Та обставина, що ОСОБА_3 був
доставлений до суду працівниками
міліції, не є перешкодою для розгляду
справи, і не свідчить про порушення
процесуальних прав особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, на що посилається
апелянт.

Як свідчить протокол про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_3 роз'яснені його процесуальні
права, передбачені ст. 268 КУпАП. З
протоколу судового засідання
вбачається, що ці вимоги дотримані і
суддею при розгляді адміністративних
матеріалів.

Доводи апелянта про позбавлення його
процесуальних прав, а саме, відхилення
клопотання про надання захисника, про
невірне трактування його пояснень в
суді, про те, що суддя не видалялась до
нарадчої кімнати для прийняття
рішення, не оголошувала зміст
постанови, не роз'яснила право та
порядок її оскарження, спростовуються
даними протоколу судового засідання,
на який зауваження апелянтом не
подавалися.

Копія постанови вручена ОСОБА_3 в день
проголошення судового рішення, що теж
позбавляє підстав доводи апелянта в
цій частині.

Стягнення за вчинення
адміністративного правопорушення
накладено на ОСОБА_3 відповідно до
вимог ст. 33 КУпАП, в межах санкції ст.173
КУпАП, а тому апеляційний суд не вбачає
підстав для зміни виду призначеного
стягнення.

З огляду на наведене, відсутні підстави
скасування постанови судді, про що
просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд ,-

п о с т а н о в и в
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову судді
Казанківського районного суду
Миколаївської області від 25 вересня 2014
року у відношенні ОСОБА_1 залишити без
зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Головуюча: