Справа № 486/1561/14-п 22.10.2014 22.10.2014 22.10.2014
Номер провадження: 33/784/268/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/784/268/2014р. Головуючий 1-ї
інстанції Бобровський І.М.
Категорія: ч. 1 ст. 172-7 КУпАП Суддя
апеляційної інстанції Дзюба Ф.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2014р. м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської
області Дзюба Ф.С., за участю секретаря
Білика Є.І, прокурора Кривенцова А.В.,
особи, відносно якої закрито
адміністративне провадження ОСОБА_2 та
захисника ОСОБА_3, розглянувши
апеляцію прокурора прокуратури м.
Южноукраїнська Миколаївської області
Коцюби О. на постанову судді
Южноукраїнського міського суду
Миколаївської області від 24.09.2014р., якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Смирнове Куйбишівського району
Запорізької області, приватного
підприємця, який проживає АДРЕСА_1

виправдано за відсутністю складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, а
провадження по даній справі закрито.

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів
адміністративної справи відносно
ОСОБА_2 складено протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП за таких
обставин.

ОСОБА_2 є депутатом Южноукраїнської
міської ради Миколаївської області.

26 грудня 2013 року відбулась 45 сесія 6
скликання Южноукраїнської міської
ради під головуванням міського голови
Квасневського Є.А.

На сесії з 36 депутатів міської ради
були присутніми 28, в тому числі і
ОСОБА_2.

За рішення № 1150 «Про надання згоди
громадянці України ОСОБА_2 на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки НОМЕР_1 у власність
під будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
по АДРЕСА_2 малоповерхової забудови
міста Южноукараїнська Миколаївської
області проголосували 27 наявних на
сесії депутатів, в тому числі і ОСОБА_2,
як депутат, що підтверджується
протоколом результатів голосування
рішень 45 сесії Южноукраїнської міської
ради шостого скликання від 26.12.2013 року.
При цьому, під час розгляду даного
питання на сесії, ОСОБА_2 не доповідав з
будь-яких питань, що підтверджується
зазначеним протоколом сесії міської
ради.

Таким чином, у депутата міської ради 6
скликання ОСОБА_2 26.12.2013 року виник
конфлікт інтересів в момент
голосування за рішення №1150, яким
надано згоду громадянці України ОСОБА_2
(його дружині) на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки НОМЕР_1 у власність під
будівництво та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
по АДРЕСА_2 малоповерхової забудови
міста Южноукраїнська Миколаївської
області. При цьому, ОСОБА_2 не повідомив
депутатів Южноукраїнської міської
ради шостого скликання чи свого
безпосереднього керівника -
Южноукраїнського міського голову про
наявність конфлікту інтересів та не
вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості його виникнення.

Закриваючи провадження по справі суддя
послався на те, що ОСОБА_2 поставив до
відома свого безпосереднього
керівника, голову Южноукраїнської
міської ради Кваснєвського Є.А. про
можливий конфлікт інтересів при
розгляді заяви ОСОБА_2, яка є його
дружиною, а відтак усунув можливий
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
ч.1 КУпАП.

Також суддею зазначено, що чинним
законодавством України не передбачено
заборону депутату місцевої ради
приймати участь в голосуванні при
вирішенні питань, що стосуються його
особистих інтересів.

В апеляції прокурор просить постанову
районного суду скасувати винести свою
постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним в
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 172-7 ч. 1 КУпАП і накласти на нього
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700
грн.

Вважає невірними висновки судді про
те, що заява ОСОБА_2 17.12.2013 року
розглядалась постійною комісією
міської ради з питань земельних
відносин, довкілля, охорони
навколишнього природного середовища
та екології.

Як зазначає апелянт, ОСОБА_2 подавши
заяву на ім'я міського голови про
виділення земельної ділянки,
скористалась своїм правом,
передбаченим ст. 121 Земельного кодексу
України, на безоплатну передачу
земельної ділянки із земель
комунальної власності для будівництва
і обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд. Але ж,
розгляд її заяви постійною комісією
міської ради з питань земельних
відносин взагалі не відбувся, а розгляд
заяви колегією ради носить
консультативно-дорадчий характер і не
мають безпосереднього впливу на
прийняття правового рішення, є лише
процедурою реалізації ОСОБА_2 свого
законного права на відведення їй
земельної ділянки.

На думку апелянта, суддею не взято до
уваги наявний матеріалах справи доказ
про те, що Южноукраїнський міський
голова Квасневський Є.А. у своєму листі
№ 21/02-33/2747 від 04.08.2014 року повідомив, що
протягом 2013-2014 років до виконавчого
комітету Южноукраїнської міської ради
заяви (повідомлення) від депутатів
Южноукраїнської міської ради та
службових осіб міської ради та її
виконавчого комітету щодо наявності
конфлікту інтересів не надходили.

Апелянт вважає, що суддею
необґрунтовано зроблено висновок про
те, що законодавством не визначено, які
дії слід виконати депутату міської
ради в разі виникнення конфлікту
інтересів. Ці висновки не відповідають
вимогам п. «б» п.1 ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», п.2 ч.1 ст. 2, ст. 15
Закону України «Про правила етичної
поведінки», п.2 ч.1 ст. 8 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад».

Заслухавши доповідь судді, прокурора,
який підтримав апеляцію,
заінтересовану особу та захисника, які
заперечували проти задоволення
апеляції, вивчивши матеріали
адміністративної справи та
перевіривши доводи апеляції знаходжу
її такою, що підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до абз. «б» п.1 ст. 4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» від 07 квітня 2011 року
з подальшими змінами та доповненнями,
ОСОБА_2 є суб'єктом відповідальності за
вчинення корупційних правопорушень та
на нього поширюються обмеження
передбачені цим законом, як на законно
вибраного депутата Южноукраїнської
міської ради, що підтверджується
рішенням № 1, 1 сесії 6 скликання цієї
ради від 25.11.2010 року.

Згідно вимог ч.1 ст. 14 Закону України
вище вказаного Закону, на депутата
міської ради поширюються зобов'язання,
а саме: уживати заходів щодо
недопущення будь якої можливості
виникнення конфлікту інтересів;
невідкладно у письмовій формі
повідомляти безпосередньо керівника
про наявність конфлікту інтересів.

Стаття 15 Закону України «Про правила
етичної поведінки» наголошує, що особи
уповноважені на виконання функцій
держави або місцевого самоврядування,
незважаючи на особисті інтереси,
вживають вичерпних заходів щодо
недопущення конфлікту інтересів, а
також не допускають вчинення дій, чи
бездіяльності, що можуть спричинити
виникнення конфлікту інтересів або
створити враження його наявності.
Особи, уповноважені на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування, не можуть прямо чи
опосередковано спонукати у будь-який
спосіб підлеглих до прийняття рішень,
вчиняти дії або бездіяльність на
користь своїх особистих інтересів
та/або інтересів третіх осіб.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 2 цього
Закону, суб'єктами, на яких поширюється
дія цього закону, є депутати місцевих
рад.

Також, згідно п.2 ч.1 ст. 8 Закону України
«Про статус депутатів місцевих рад»,
депутат повинен дотримуватись правил
депутатської етики та не
використовувати депутатський мандат в
особистих інтересах чи в корисливих
цілях.

Частиною 3 вище названої статті
визначено, що на депутатів місцевих рад
поширюються вимоги та обмеження
встановлені Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції».

Про дотримання правил депутатської
етики депутатами місцевих рад ідеться
в ст. 8 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Тому, висновки суду щодо відсутності
законодавчого врегулювання конфлікту
інтересів під час депутатської
діяльності є невірними.

Закриваючи провадження по
адміністративній справі суддя прийшов
до необґрунтованого висновку, що
звернення ОСОБА_2 24.12.2013 року з заявою
своєї дружини ОСОБА_2 про виділення їй
земельної ділянки до Южноукраїнського
міського голови Кваснєвського Є.А. та
те, що ця заява була розглянута 17.12.2013
року постійною комісією міської ради з
питань земельних відносин, довкілля,
охорони навколишнього природного
середовища та екології і 25.12.2013 року
Колегією ради є повідомленням про
можливий конфлікт інтересів.

Так міський голова Квасневський Є.А. у
своєму листі №21/02-33/2747 від 04.08.2014 року
повідомив про те, що протягом 2013-2014
років до виконавчого комітету
Южноукраїнської міської ради заяви
(повідомлення) від депутатів цієї ради
щодо наявності конфлікту інтересів не
надходили.

Також в матеріалах адміністративної
справи немає даних про те, що заява
ОСОБА_2 розглядалась 17.12.2013 року
постійною комісією міської ради з
питань земельних відносин, довкілля,
охорони навколишнього природного
середовища та екології та і не могла
розглядатися, так як її заява датована
після засідання цієї комісії 24.12.2013
року.

Згідно протоколу засідання Колегії
ради від 25.12.2013 року (а. с. 82 об. п.17)
слухалося питання про дачу згоди на
розробку проекту землеустрою щодо
виділення земельної ділянки НОМЕР_1 у
власність під будівництво та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка) по АДРЕСА_2
малоповерхової забудови міста
Южноукраїнська Миколаївської області
не ОСОБА_2 а чомусь ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи
конфлікт інтересів у ОСОБА_2 виник
26.12.2013 року в момент голосування на
сесії міської ради за рішення № 1151, де
він не повідомив про конфлікт
інтересів ні депутатів міської ради, ні
міського голову, який проводив сесію.

Ці обставини підтверджуються даними
протоколу про адміністративне
корупційне правопорушення (а,с. 1-5), де
ОСОБА_2 при дачі пояснення визнав себе
винним повністю у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
ч.1 КУпАП.

Висновки суду про те, що ОСОБА_2
письмово повідомив міському голові і
Южноукраїнській міській раді про
можливий конфлікт інтересів і в його
діях відсутній склад
адміністративного корупційного
правопорушення, є надуманими.

З огляду на наведене, суддя прийшов до
помилкових висновків про закриття
провадження по адміністративній
справі про корупційне правопорушення
у відношенні ОСОБА_2 за відсутністю в
його діях адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
ч.1 КУпАП,

З урахуванням досліджених обставин
приходжу до висновку, що своїми діями,
які виразилися у неповідомленні
депутатів міської ради та голову
міської ради про конфлікт інтересів
ОСОБА_2 скоїв правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 172-7 КУпАП

Тому, постанова судді підлягає
скасуванню з постановленням нової
постанови, якою ОСОБА_2 слід визнати
винним у вчиненні корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП та накласти на нього
адміністративне стягнення.

При вирішенні питання про накладення
адміністративного стягнення необхідно
врахувати дані про особу
правопорушника, який вперше
притягується до адміністративної
відповідальності.

Керуючись ст. 293 КУпАП,

ПОСТАНОВЛЯЮ:

Апеляцію прокурора прокуратури м.
Южноукраїнська Миколаївської області
Коцюби О. задовольнити.

Постанову Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 24
вересня 2014 року відносно ОСОБА_2,
скасувати.

Постановити нову постанову, якою
визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
ч.1 КУпАП та накласти на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в сумі 1700 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області
Ф.С. Дзюба