АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДМІСТА КИЄВА
№891
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 року
місто Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва
О.О. Журавель, діючи від імені цього
суду, за участю прокурора Свербиуса
А.О., представника Київської
міжрегіональної митниці Дєдєньової
Д.О., особи, стосовно якої винесено
оскаржену постанову суду першої
інстанції, ОСОБА_4, розглянувши
апеляційні скарги заступника
прокурора Солом'янського району міста
Києва та представника Київської
міжрегіональної митниці Борматової
О.М. на постанову Солом'янського
районного суду міста Києва від 20 червня
2014 року, якою провадження у справі про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, передбачених
ч.1 ст. 483 МК України закрито за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення та
матеріали справи про адміністративне
правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 20 червня 2014 року
провадження у справі про притягнення
ОСОБА_4 до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил, передбачених ч.1 ст. 483 МК
України закрито за відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

На обґрунтування суд першої інстанції
послався на те, що, відповідно до
положень ст. 458 МК України, порушення
митних правил є адміністративним
правопорушенням, яке валяє собою
протиправні винні 9умисні або з
необережності) дії чи бездіяльність, що
посягають на встановлений цим законом
та іншими законодавчими актами України
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, пред'явлення їх митним органам
для проведення митного контролю та
митного оформлення, а також здійснення
операцій з товарами, що перебувають під
митним контролем або контроль за якими
покладено на митні органи МК чи іншими
законами України і за які цим Кодексом
передбачена адміністративна
відповідальність.

При цьому, як визнав суд, диспозиція ч.1
ст. 483 МК України передбачає наявність
лише прямого умислу на передбачені
цією правовою нормою діяння.

За висновком цього суду, таких ознак не
вбачається в діях ОСОБА_4, бо
відправлені на адресу ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ», директором якого був
ОСОБА_4 товари за відповідними, належно
оформленими, документами від
постачальника «MAXIMUS BUSINESS LTD», ще до того,
як з'явились відомості про те, що
постачальник підлягає ліквідації, були
реально отримані в належних кількостях
і за належною вартістю в Україні,
пред'явлені до розмитнення та
розмитнені, за що в подальшому ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ», реально сплатив
належну оплату.

За таких обставин, визнав суд, у ОСОБА_4
не було підстав сумніватися в
реальному існуванні постачальника
товару, та й перевірити його реальність
він не мав прав і можливостей.

Міркування ж прокурора та митниці про
те, що, оскільки «MAXIMUS BUSINESS LTD» з 17 травня
2013 року ліквідовано, остільки
викладені в товаросупровідних
документах відомості є неправдивими,
ґрунтуються лише на здогадах і
припущеннях, а тому не можуть бути
покладені в основу висновку про
винуватість ОСОБА_4

Не погодившись зі вказаним рішенням,
представник митниці та заступник
прокурора району подали апеляційні
скарги, в яких викладають ті ж
міркування, які покладені і в основу
протоколу про митне правопорушення та
зауважують, що відносно ОСОБА_4 за
подібними ж фактами складено близько 40
аналогічних протоколів, у частині з
яких суд першої інстанції визнав його
винуватим у вчиненні митного,
адміністративного, правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

На цих підставах апелянт просять
оскаржену постанову скасувати і
винести нову постанову, за якою визнати
ОСОБА_4 винуватим за ч.1 ст. 483 МК України
та призначити йому відповідне
адміністративне стягнення.

Заслухавши прокурора та представника
митниці на підтримку поданих
апеляційних скарг, а ОСОБА_4 та його
захисника - проти їх задоволення,
перевіривши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
визнаю наступне.

Суд першої інстанції з достатньою
повнотою, всебічно, об'єктивно,
неупереджено дослідив надані
сторонами докази, повно та правильно
виклав їх у своїй постанові,
проаналізував та оцінив в плані
відносності, належності, допустимості
та достовірності і на цих підставах
дійшов правильного висновку про
відсутність в діянні ОСОБА_4, як воно
описано в протоколі про митне
правопорушення, ознак правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 483 МК України.

Насправді, ця правова норма передбачає
відповідальність за переміщення або
дії, спрямовані на переміщення товарів
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю,
тобто з використанням спеціально
виготовлених сховищ (тайників) та інших
засобів або способів, що утруднюють
виявлення таких товарів, або шляхом
надання одним товарам вигляду інших,
або з поданням митному органу як
підстави для переміщення товарів
підроблених документів чи документів,
одержаних незаконним шляхом, або таких,
що містять неправдиві дані.

Жодних ознак об'єктивної сторони,
викладених у цій правовій нормі, ОСОБА_4
інкриміновано не було.

В дійсності, як правильно зауважив суд
першої інстанції, «MAXIMUS BUSINESS LTD», 8
травня 2013 року, тобто ще до
опублікування відомостей, про те, що ця
компанія підлягає ліквідації, за
супроводом належних документів, на
адресу ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» направлені
товари, які реально надійшли на
територію України, були піддані
митному контролю, пропущені в Україну,
отримані покупцем і в подальшому
реалізовані.

За таких обставин, і цей висновок суду
першої інстанції також ґрунтується на
правильному тлумаченні закону, у
ОСОБА_4 не було ні підстав сумніватися в
належності супровідних
товаросупроводжуючих документів, ні
прав та реальних можливостей
перевірити реальність існування
постачальника.

Більше того, як видно з недосконалого
перекладу тексту щодо «MAXIMUS BUSINESS LTD»,
здійсненого головним державним
інспектором ОУБК та МП Толкачевим
М.В.(а.с. 105), існує «ПОПЕРЕДЖЕННЯ», що
«Даний документ не містить жодної
інформації яких не є вказівка, що
компанія викреслили. Викреслять і
розчиняють».

Саме цей переклад покладено в основу
висновків про вчинення ОСОБА_4 митного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 483
МК України.

Але, з його тексту не вбачається, що
«MAXIMUS BUSINESS LTD» було реально ліквідовано
станом на 8 травня 2013 року.

Таким чином, у цьому конкретному
випадку суд першої інстанції дійшов
правильних висновків по суті справи, а
тому, як законну, обґрунтовану і
вмотивовану, оскаржену постанову слід
залишити без змін, а апеляційні скарги -
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги заступника
прокурора Солом'янського району міста
Києва та представника Київської
міжрегіональної митниці Борматової
О.М. на постанову Солом'янського
районного суду міста Києва від 20 червня
2014 року, якою провадження у справі про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, передбачених
ч.1 ст. 483 МК України закрито за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення
залишити без задоволення, а вказану
постанову суду першої інстанції, - без
змін.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
О. Журавель

[1]