Справа № 164/1608/14-п Провадження №33/773/239/14
Суддя в 1 інстанції: Невар О.В.
Категорія:ч.2 ст.172-5 КУпАП Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю прокурора - Сасюка Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу заступника прокурора
Маневицького району на постанову
Маневицького районного суду
Волинської області від 24 вересня 2014
року, якою провадження у
адміністративній справі щодо ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1,
підприємця,

закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у
зв'язку з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

06 вересня 2014 року оперуповноваженим
відділу по боротьбі з корупцією та
організованою злочинністю Управління
СБУ у Волинській області Верхоляком
В.Д. щодо ОСОБА_2 складено протокол за ч.2
ст.172-5 КУпАП.

Згідно вказаного протоколу ОСОБА_2
інкримінується те, що вона перебуваючи
на посаді голови дільничної виборчої
комісії № 070710 в с. Старий Чорторийськ
Маневицького району Волинської
області, територіального виборчого
округу № 23 на позачергових виборах
Президента України, будучи суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення згідно пунктів „ж" п. 1
ч. 1 ст. 4 Закону України „Про засади
запобігання і протидії корупції", під
час проведення 25 травня 2014 року
позачергових виборів Президента
України, умисно, одноособово, без
скликання та проведення засідання
членів ДВК № 070710, не враховуючи думки
членів вказаної дільничної виборчої
комісії, з метою отримання особистої
неправомірної вигоди у вигляді
подарунка, склала протокол засідання
ДВК № 7 від 25 травня 2014 року „Про
виплату одноразової грошової
винагороди активним членам дільничної
комісії", а в подальшому - постанову ДВК
№ 7 від 6 червня 2014 року „Про виплату
одноразової грошової винагороди
активним членам дільничної виборчої
комісії". Таким чином ОСОБА_2 отримала у
формі дарунка одноразову грошову
винагороду в сумі 983,28 гривень, чим
вчинила адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-5
КУпАП.

Постановою Маневицького районного
суду Волинської області від 24 вересня
2014 року провадження у справі щодо
ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-5 КУпАП закрито на
підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв'язку з
відсутністю у діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення.

Своє рішення суд мотивував тим, що
одноразова грошова винагорода не є
дарунком, нараховується та
виплачується тим членам комісії, які
брали активну участь у її роботі.
Склавши одноособово, без скликання та
проведення засідання членів ДВК
протокол засідання та постанову ОСОБА_2
не дотрималась встановленого законом
порядку вирішення питання про
отримання одноразової грошової
винагороди. Тобто ОСОБА_2 не було
порушено встановлену законом заборону
щодо одержання дарунка, за що
передбачена відповідальність згідно ч.
2 ст. 172-5 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор
зазначив, що оскільки ОСОБА_2 була
особою тимчасово спеціально
уповноваженою на виконання функцій
держави щодо організації підготовки та
проведення виборів Президента України,
то повинна була діяти у межах
повноважень та у дозволений законами
спосіб. Вказує, що ОСОБА_2 мала право на
отримання грошово винагороди як
найактивніший член комісії лише у
випадку прийняття дільничною виборчою
комісією відповідного рішення за
результатами голосування.

Також зазначає, що оскільки поняття
«дарунок» в антикорупційному
законодавстві не визначено, то можна
вважати, що воно є ширшим, ніж в
цивільному праві, а тому подарунок може
виражатися і у формі грошової
винагороди.

Просить постанову Маневицького
районного суду від 24 вересня 2014 року
щодо ОСОБА_2 за ч.2 ст.172-5 КУпАП
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, який доповів
суть постанови та доводи апеляції,
прокурора, який подану апеляцію
підтримав, просив постанову скасувати,
та прийняти нову постанову, якою
накласти на ОСОБА_2 адміністративне
стягнення, перевіривши матеріали
справи прихожу до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення від 06
вересня 2014 року отримання одноразової
грошової винагороди ОСОБА_2 на підставі
постанови ДВК №7 від 06.06.2014 року «Про
виплату одноразової грошової
винагороди активним членам дільничої
виборчої комісії» інкримінується їй
як порушення встановленої законом
заборони щодо одержання дарунка, тобто
вчинення ОСОБА_2 правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП.

В статті 8 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
вказано, що особам, зазначеним п. 1 та
підпунктах «а», «б» пункту 2 частини
першої ст. 4 цього Закону, забороняється
безпосередньо або через інших осіб
одержувати дарунки (пожертви) від
юридичних або фізичних осіб: 1) за
рішення, дії чи бездіяльність в
інтересах дарувальника, що
приймаються, вчиняються як
безпосередньо такою особою, так і за її
сприяння іншими посадовими особами та
органами; 2) якщо особа, яка дарує
здійснює дарунок (пожертву), перебуває
в підпорядкуванні такої особи.

Згідно зі ст. 717 ЦК України за договором
дарування одна сторона (дарувальник)
передає або зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдарованому) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Відповідно до підпунктів 4.3, 4.4 пункту 4
Порядку оплати праці членів окружних
та дільничних виборчих комісій з
виборів Президента України,
затвердженого постановою ЦВК № 226 від
8.04.2014 року, одноразова грошова
винагорода членам окружних виборчих
комісій, дільничних виборчих комісій
нараховується та виплачується після
встановлення окружною виборчою
комісією підсумків голосування у
відповідному територіальному
виборчому окрузі та виключно за
наявності загальної економії фонду
оплати праці, передбаченого єдиним
кошторисом видатків відповідної
окружної виборчої комісії на
підготовку та проведення виборів
Президента України, згідно з прийнятим
виборчою комісією рішенням тим членам
комісії, які брали активну участь у її
роботі, незалежно від того, на платній
чи не на платній основі вони працюють у
цій комісії. Розмір одноразової
грошової винагороди членам виборчої
комісії визначається на засіданні цієї
комісії за поданням її голови і
залежить від особистого внеску кожного
члена комісії у її діяльність, про що
приймається відповідне рішення.

Отже, з наведеного слідує, що
одноразова грошова винагорода не є
дарунком, нараховується та
виплачується тим членам комісії, які
брали активну участь у її роботі,
незалежно від того, на платній чи
безоплатній основі вони працюють у цій
комісії.

Тому посилання апелянта, що поняття
«подарунок» в антикорупційному
законодавстві слід трактувати ширше,
ніж у цивільному і виражати також у
формі грошової винагороди, не
ґрунтується на вимогах Закону,
зазначеному вище Порядку, а тому
апеляційним судом до уваги не
приймаються.

Разом з тим, апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що склавши одноособово, без
скликання та проведення засідання
членів ДВК № 070710, протокол засідання
ДВК № 7 від 6.06.2014 року „Про виплату
одноразової грошової винагороди
активним членам дільничної комісії", а
в подальшому - постанову ДВК № 7 від
6.06.2014 року „Про виплату одноразової
грошової винагороди активним членам
дільничної виборчої комісії", ОСОБА_2 не
було дотримано встановлений законом
порядок вирішення питання про
отримання одноразової грошової
винагороди, а не порушення
встановленої законом заборони щодо
одержання дарунка, що інкримінується
останній.

Таким чином, аналізуючи зазначені
вимоги закону та фактичні обставини
справи, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що ОСОБА_2 не було вчинено дій,
які з об'єктивної сторони підпадають
під ознаки адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
172-5 КУпАП, а тому закрив провадження у
справі.

Такі висновки суду першої інстанції
ґрунтуються на фактичних обставинах
справи, зібраних і ретельно
перевірених доказів і є правильними.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції невірно витлумачив закон та
дав неправильну оцінку доказам, є
безпідставні.

Крім цього з протоколу про
адміністративні правопорушення від 06
вересня 2014 року встановлено, що ОСОБА_2
з метою незаконного отримання дарунку
склала протокол №7 від 25 травня 2014 року,
хоча такий протокол в матеріалах
справи відсутній, а також його не надав
суду прокурор.

Постанова суду першої інстанції є
законна і обґрунтована.

Підстав для її скасування та прийняття
нової постанови немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Маневицького районного суду
від 24 вересня 2014 року, якою провадження
по справі щодо ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 172-5
КУпАП закрито на підставі ч. 1 п. 1 ст. 247
КУпАП за відсутністю в її діях ознак
складу даного правопорушення залишити
без зміни, а апеляцію заступника
прокурора Маневицького району - без
задоволення.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н.Оксентюк