інстанції Вознюк С.М.Провадження №
33/780/897/14 Доповідач у 2 інстанції
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2014 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Орел А.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні з участю
прокурора Новікова І.О., представника
Київської митниці Захарова А.О.,
представника особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2, справу за апеляційною скаргою
представника Київської митниці
Міндоходів на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 24.10.2014 року, якою
ОСОБА_2 визнано винною за ст. 471 МК
України та накладено штраф у розмірі 1700
грн., вилучену валюту в розмірі 2000
доларів США повернуто ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про порушення митних
правил, 02.10.2014 року о 02 год. 15 хв., ОСОБА_2,
яка прилетіла до України з Німеччини, в
ДМА "Бориспіль", обрала проходження
митного контролю в режимі "зелений
коридор", а після перетину "білої лінії",
яка позначає закінчення "зеленого
коридору", у неї було виявлено 14 562
доларів США, які знаходились у ручній
поклажі. З виявленої суми пропущено
було 12 562 доларів США.

Постановою Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24.10.2014 року ОСОБА_2 визнано винною за
ст. 471 МК України та накладено штраф у
розмірі 1700 грн., вилучену валюту в
розмірі 2000 доларів США повернуто
ОСОБА_2 Обґрунтовуючи постанову, суд
зазначив, що ОСОБА_2 допустила
порушення вимог ст. 366 МК України, однак
прокурор в судовому засіданні не довів
і навіть не стверджував, що стягнення у
вигляді штрафу не достатньо для
досягнення бажаного стримуючого і
карного впливу та запобігання порушень
вимог про декларування, застосування
конфіскації предметів порушення
митних правил є порушенням ст. 1
Протоколу №1 до Європейської Конвенції
«З захисту прав і основних свобод
людини», оскільки покладає на ОСОБА_2
«індивідуальний надмірний тягар».

В апеляційній скарзі представник
Київської митниці Міндоходів просить
постанову суду скасувати, постановити
нову постанову, якою визнати ОСОБА_2
винною за ст. 471 МК України та
застосувати стягнення у вигляді штрафу
1700 грн. з конфіскацією вилученої валюти
в сумі 2000 доларів США. Мотивує свої
вимоги тим, що на момент проходження
митного контролю ОСОБА_2 оформленої
належним чином митної декларації не
надала, до моменту перетину «білої
лінії» до інспекторів митниці з не
зверталася, документів, які
підтверджують факт зняття готівкових
валютних коштів з відповідного
банківського рахунку або інших
документів, про походження валюти не
пред'явила. Обираючи вид та розмір
стягнення, суд проігнорував норми ч.3
ст. 462 МК України, відповідно до яких, у
разі, коли статтею МК України
передбачається накладення основного
та додаткового стягнення -
застосування лише додаткового
адмінстягнення без основного не
допускається, за виключенням випадків
закриття кримінальних проваджень по
таких справах. Суд послався на
покладення «індивідуального
надмірного тягаря» на ОСОБА_2, не
дослідивши при цьому її майнового
стану Апелянт вважає, що шкода від
вчиненого ОСОБА_2 правопорушення
полягає в неповазі до встановленого
порядку переміщення відповідного
товару (валюти) через митний кордон, в
нехтуванні та приниженні значення норм
національного права в житті
українського суспільства та у
ігноруванні громадського обов'язку
правосвідомості.

Заслухавши представника митного
органу та прокурора, які підтримали
апеляційну скаргу, особу, яку
притягнуто до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_2, яка
заперечила проти задоволення
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та вивчивши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України встановлена судом першої
інстанції на підставі зібраних по
справі та наведених у постанові
доказів і ні ким не оскаржується.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2
пояснила, що вона мала при собі
заповнену в аеропорту Лондона митну
декларацію і як їй пояснили, іншої
декларації не потрібно. Коли вона
підійшла до зони митного контролю, то
не побачила жодного митника, щоб можна
було розпитати, що робити і вона пішла в
перший же коридор. Ці обставини не були
належним чином спростовані прокурором
та представником митниці.

Доводи апеляційної скарги в частині
посилання на ч. 3 ст. 462 МК України, в
даному випадку є недоречним, поскільки
зазначена норма закону вказує на
неможливість застосування лише
додаткового стягнення без основного. В
даному випадку судом застосовано
основне стягнення, без застосування
додаткового.

Враховуючи фактичні обставини справи,
дані про особу правопорушника, яка
тривалий час працювала за кордоном,
довела легальність походження
вилучених коштів - отримана заробітна
плата, вважаю судом першої інстанції
обґрунтовано визнано за можливе в
даному випадку не застосовувати
додаткове стягнення та обмежитись
накладанням лише основного.

За таких обставин вважаю, що постанова
суду першої інстанції є законною та
обґрунтованою і тому апеляційна скарга
до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294
КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника
представника Київської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 24.10.2014 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

СУДДЯ :