Справа № 603/824/14-п
Провадження № 3/603/299/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" листопада 2014 р.
м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду
Тернопільської області Галіян І. М.
розглянувши матеріали, що надійшли від
Монастириського районного відділу
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Тернопільській області
про притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в
с.Бариш Бучацького району
Тернопільської області, проживаючого
АДРЕСА_1, не працює, до адміністративної
відповідальності не притягувався,

- за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2014 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_1
перебуваючи в домогосподарстві де
проживає за адресою АДРЕСА_1, вчинив
насильство в сім'ї психологічного
характеру по відношенню до своєї
дружини ОСОБА_2, що виражалось в
словесних образах та погрозах,
нецензурній лайці, залякуванні,
внаслідок чого могла бути заподіяна
шкода психічному здоров'ю потерпілої.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився,
хоча повідомлявся про день та місце
розгляду справи про що свідчить запис в
протоколі серії ТЕ №014630 від 02.11.2014 року
та його підпис, про причини неявки суд
не повідомив, клопотання про
відкладення чи розгляду справи у його
відсутності суду не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП під час
відсутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
справу може бути розглянуто лише у
випадках, коли є дані про своєчасне її
сповіщення про місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи, а тому суд не вбачає підстав для
відкладення розгляду справи і вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності за
наявними в справі матеріалами.

Скоєне правопорушення також
підтверджується даними письмових
пояснень потерпілої ОСОБА_2, свідка
ОСОБА_3, даними встановленими в
протоколі серії ТЕ №014630 про
адміністративне правопорушення від
02.11.2014 року, складеного ДІМ
Монастириського РВ лейтенантом
міліції Джиджорою В.В., іншими
матеріалами справи.

Згідно приписів ч. 1 ст. 173-2 КУпАП
адміністративна відповідальність за
вказаною статтею настає у випадку
вчинення насильства в сім'ї.

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2
КУпАП, суб'єктом цього
адміністративного правопорушення є
особа, якій виповнилося 16 років, і яка
вчинила будь-які дії фізичного,
психологічного чи економічного
характеру саме до одного із членів
своєї сім'ї, внаслідок чого могла бути
чи була завдана шкода фізичному або
психічному здоров'ю потерпілого.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про
попередження насильства в сім'ї»
визначено, що:

насильство в сім'ї - будь-які
умисні дії фізичного, сексуального,
психологічного чи економічного
спрямування одного члена сім'ї по
відношенню до іншого члена сім'ї, якщо
ці дії порушують конституційні права і
свободи члена сім'ї як людини та
громадянина і наносять йому моральну
шкоду, шкоду його фізичному чи
психічному здоров'ю;

психологічне насильство в сім'ї
(саме такий вид насильства в сім'ї,
інкримінований ОСОБА_1) - насильство,
пов'язане з дією одного члена сім'ї на
психіку іншого члена сім'ї шляхом
словесних образ або погроз,
переслідування, залякування, якими
навмисно спричиняється емоційна
невпевненість, нездатність захистити
себе та може завдаватися або
завдається шкода психічному здоров'ю;

члени сім'ї - особи, які
перебувають у шлюбі; проживають однією
сім'єю, але не перебувають у шлюбі між
собою; їхні діти; особи, які перебувають
під опікою чи піклуванням; є родичами
прямої або непрямої лінії споріднення
за умови спільного проживання.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу
України сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки.

За даних обставин, суд вважає, що в діях
ОСОБА_1 містяться ознаки
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП -
вчинення насильства в сім'ї, тобто
умисне вчинення насильства в сім'ї
психологічного характеру.

Згідно з ст. 23 КУпАП, адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Суд, керуючись ст. 33 КУпАП, приймаючи до
уваги характер вчиненого
правопорушення, особу винного, ступінь
його вини, дійшов висновку про
необхідність застосування до ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу наближеного до мінімального.

Керуючись ст.ст. 33, 34, ч. 1 ст. 173-2, ст.ст. 283,
284, 287, 289 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накласти на нього
адміністративне стягнення у вигляді
трьох неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що складає 51
(п'ятдесят одну ) грн. 00 коп. штрафу в
дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в сумі 36 грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги.

Постанова може бути оскаржена особою,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником, потерпілим,
його представником або прокурором
протягом десяти днів з дня винесення
постанови.

Апеляційна скарга подається до
апеляційного суду Тернопільської
області через Монастириський районний
суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян