Справа № 735/976/14 Головуючий у 1
інстанції Корзюк Т.П. Провадження №
33/795/227/2014 Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

Головуючого судді - Демченка О.В.,

за участю особи, яка притягуєть до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Коропського
районного суду Чернігівської області
від 02 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и в:

вказаною постановою, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не
працюючий, проживаючий АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП) та на
нього накладено адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на один рік.

Судом ОСОБА_1 було визнано винним в
тому, що він 18 серпня 2014 року о 16 год. 12
хв. у с. Лукнов по вул. Зелена,1
Коропського району, Чернігівської
області керував мотоциклом ИЖ Юпітер-5,
номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з порожнини рота), від
проходження медичного огляду на стан
сп'яніння відмовився, чим порушив
вимоги п. 2.5 а) Правил дорожнього руху
України та скоїв правопорушення
передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1
посилаючись на незаконність
прийнятого судом рішення, просить його
скасувати, врахувати, що скоєне
правопорушення є малозначним, оскільки
він випив 1 літр пива, а зупинка
працівниками міліції та проведений
медичний огляд були тільки через 12
годин. Звертає увагу суду, що не був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи та заперечує
правильність зазначення в постанові
щодо відмови від отримання судової
повістки. Вважає, що судом не враховано
його щире каяття, а тому в даному
випадку можливе звільнення його від
адміністративної відповідальності з
оголошенням усного зауваження.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1
підтримав свою апеляційну скаргу,
просив її задовольнити з наведених в
ній підстав.

Дослідивши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності,
суд приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП
настає у разі керування особою
транспортними засобами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння а також відмови особи, яка
керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника
міліції пройти в установленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння, впливу
наркотичних чи токсичних речовин, що
передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху
України.

Згідно п. 1.7 Інструкції «Про виявлення у
водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції»,
затвердженої спільним наказом МВС та
МОЗ України від 09.09.2009 року № 400/666, у
разі відмови водія транспортного
засобу від проходження огляду на стан
сп'яніння на місці зупинки
транспортного засобу або його незгоди
з результатами огляду проведеного
уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС, огляд на стан
сп'яніння проводиться в найближчому
закладі охорони здоров'я, якому надано
право на проведення такого огляду
відповідно до статті 266 КУпАП.

В даному випадку інспектором ДАІ в
протоколі (а.с.5) і в поясненнях в
протоколі самим ОСОБА_1 зазначено про
відмову від проходження медичного
огляду на стан сп'яніння. Проте, дана
обставина не знайшла свого
підтвердження і суд безпідставно
послався на неї в своєму рішенні,
оскільки в матеріалах справи наявний
протокол медичного огляду від 18 серпня
2014 року, складений на підставі
направлення ОСОБА_1 до медичного
закладу працівником ДАІ (а.с.6), що
виключає відповідальність особи за п.2.5
ПДР, а саме за відмову від проходження у
встановленому порядку огляду на
визначення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо вживання лікарських препаратів,
що знижують увагу та швидкість реакції.

Тому висновок суду першої інстанції
про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР є
помилковим.

Що стосується вказівки в протоколі на
порушення п.2.9 Правил дорожнього руху,
то вона не містить посилання на певний
підпункт Правил дорожнього руху, що не
конкретизує вчинене особою порушення
встановленої підзаконним нормативним
актом заборони, на що не звернув уваги
місцевий суд.

У відповідності до Інструкції про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння… ,
затвердженої спільним наказом МВС та
МОЗ України № 400/666 від 09.09.2009 р., при
огляді особи в медичній установі на
стан сп'яніння, повинен складатись акт
установленої форми, в якому повинно
бути зазначено, чи знаходиться дана
особа в стані алкогольного сп'яніння,
чи такі ознаки відсутні. При
дослідженні протоколу №62 медичного
огляду від 18 серпня 2014 року (а.с.6), на
який послався суд першої інстанції,
встановлено, що ознак алкогольного
сп'яніння ОСОБА_1 в цьому протоколі не
зазначено. Даний документ не може
вважатись таким, що підтверджує
перебування ОСОБА_1 в стані
алкогольного сп'яніння. Тому підстави
вважати, що ОСОБА_1 керував
транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння, відсутні.

Оскаржувана постанова місцевого суду
містить в собі істотні суперечності,
які впливають на її законність і
обґрунтованість. Так, місцевий суд
визнав, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил
дорожнього руху, відмовившись від
медичного огляду і водночас,
пославшись на протокол медичного
огляду, визнав його ж винним у
керуванні транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння, не пославшись
при цьому на конкретний пункт Правил
дорожнього руху. За таких обставин,
постанову місцевого суду не можна
вважати законною і обґрунтованою і
вона підлягає скасуванню.

Проте доводи апеляційної скарги особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності, що останній не був
належним чином повідомлений про час і
місце розгляду справи не знайшли свого
підтвердження, оскільки в матеріалах
справи наявний поштовий конверт (а.с.9) з
довідкою про причину невручення
повістки на судове засідання 02 жовтня
2014 року, а саме відмова від одержання, а
тому розгляд адміністративної справи
за відсутності особи в даному випадку
був правомірним.

Апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права.

Отже, судом першої інстанції допущені
істотні порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому доводи
апеляційної скарги є обґрунтованими та
підлягають частковому задоволенню,
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню, а провадження по справі
закриттю на підставі ст. 247 п. 7 ч. 1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Коропського районного суду
Чернігівської області від 02 жовтня 2014
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП та накладення стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на один
рік - скасувати, а провадження по справі
закрити за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Демченко