Сколівський районний суд
Справа № 453/1589/14-п
№ провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 року суддя Сколівського
районного суду Львівської області
Микитин В.Я., розглянувши матеріали, які
надійшли від Територіальної державної
інспекції з питань праці у Львівській
області про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, проживаючого у
ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором
ТзДВ «Тухлянське лісопромислове
підприємство»

за ч. 1 ст. 41 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, займаючи посаду директора ТзДВ
«Тухлянське лісопромислове
підприємство», порушив вимоги: п. 2.3
глави 2 Інструкції «Про порядок ведення
трудових книжок працівників» -
звільнення працівника проведено без
посилання у трудовій книжці на
відповідну статтю та пункт закону; п. 2.5
глави 2 Інструкції «Про порядок ведення
трудових книжок працівників» - у ході
призначення на роботу, переведення і
звільнення працівників із кожним
записом, що вносився до трудової книжки
працівників не ознайомлювали під
розписку в особовій картці; підпункту
«б» абзацу першого, абзацу третього
пункту 7.1 глави 7 Інструкції «Про
порядок ведення трудових книжок
працівників» - не представлено Книгу
обліку руху трудових книжок і
вкладишів до них, що свідчить про її
відсутність; ч. 4 ст. 79 КЗпП України – не
представлено графіка відпусток
працівників на 2014 рік, що свідчить про
його відсутність; ст. 96 КЗпП України та
ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про оплату праці» -
незастосування міжпосадового
співвідношення розміру посадового
окладу; ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч. 1
ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» - порушено
строки виплати заробітної плати
працівникам підприємства; ст. 34 ЗУ «Про
оплату праці» - на підприємстві не
забезпечено нарахування та виплата
компенсації втрати частини грошових
доходів через порушення термінів її
виплати;

ч. 1 ст. 116 КЗпП України - при звільненні
працівників виплата всіх сум, що
належали від підприємства, не
проводилася у день звільнення; ч. 1 ст. 47
КЗпП України – не забезпечено виплату
розрахункових коштів у строки,
зазначені у ст. 116 КЗпП України; ст. 83
КЗпП України – не забезпечено виплату
компенсації за невикористані
відпустки.

ОСОБА_1 у судове засідання з’явився
та свою вину визнав повністю.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення № 13-24-008/0714 від 16.10.2014
року, його письмовими поясненнями, які
він надав під час складання протоку про
адміністративне правопорушення 16.10.2014
року та актом перевірки додержання
суб’єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування № 1 від
16.10.2014 року.

Таким чином, під час розгляду даної
справи встановлено, що ОСОБА_1 вчинене
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 41 КпАП України, за
яке він підлягає адміністративній
відповідальності.

У зв’язку із вказаним, дії ОСОБА_1
вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 41 КпАП
України – порушення вимог
законодавства про працю та про охорону
праці і його слід визнати винним у
скоєнні зазначеного вище
адміністративного правопорушення,
притягнувши до адміністративної
відповідальності у вигляді сплати
штрафу у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 280, 283 – 284 КпАП
України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КпАП України і
накласти на нього адміністративне
стягнення у вигляді сплати штрафу в
дохід держави у розмірі 510 (п’ятсот
десять) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 у користь держави 36
(тридцять шість) грн. 54 коп. судового
збору.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня її
винесення.

Суддя
В.Я. Микитин