Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/434/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Ремез П.М., за
участю особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши у порядку
апеляційного перегляду справу про
адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 19 вересня 2014 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює водієм не
офіційно, проживаючого АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,

за ч.1 ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 19 вересня
2014 року на ОСОБА_3 накладене
адміністративне стягнення за ч.1 ст. 130
КУпАП у виді позбавлення права
керування усіма видами транспортних
засобів строком на 1 рік.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він
15.08.2014 року о 08 год. 00 хв. по вул.
Пархоменка, 20 у м. Олександрія
Кіровоградської області керував
автомобілем ЗАЗ - ДЕО, державний
номерний знак НОМЕР_2, з явними
ознаками алкогольного сп'яніння
(різкий запах алкоголю з порожнини рота
на відстані), від проходження медичного
огляду в установленому законом порядку
та продуву алкотестеру «Драгер»
відмовився у присутності двох свідків,
чим порушив вимоги п. 2.5 Правил
дорожнього руху та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить поновити йому строк на
апеляційне оскарження постанови
Олександрійського міськрайонного суду
від 19 вересня 2014 року, змінити її в
частині накладеного на нього стягнення
та призначити йому інше стягнення не
пов'язане з позбавленням права
керування транспортними засобами,
вказуючи на те, що районним судом
справа розглянута без його участі, про
час та місце розгляду справи він не
повідомлявся, не дочекавшись повістки
він 05.10.2014 року звернувся до суду і лише
тоді дізнався, що справа вже розглянута
і на нього накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 рік. Вважає, що суддя у
порушення вимог ст. 33 КУпАП не врахував,
що на його утриманні знаходиться хвора
мати пенсіонерка ОСОБА_4, та
неповнолітня дитина ОСОБА_5, яка є
сиротою і фактично перебуває на його
утриманні, та він є єдиним їх
годувальником, оскільки він працює
водієм, має постійний заробіток, який є
єдиним доходом його сім'ї, а тому
вказане рішення суду автоматично
позбавляє його роботи, що ставить його
сім'ю на вкрай нужденний стан.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
повністю підтримав свою апеляційну
скаргу та клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження,
просив їх задовольнити, а постанову
суду змінити, замінивши йому стягнення
на мінімальний штраф, вивчивши доводи
апеляції вважаю, що строк на апеляційне
оскарження підлягає поновленню, а
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з таких підстав.

Оскільки розгляд даної справи в суді
першої інстанції відбувався без участі
ОСОБА_3 (а.с.8), якому у порушення вимог
ст. 285 ч.1 КУпАП копія постанови суду
своєчасно не направлена, а згідно
поданої ним заяви до суду та його
розписки у ній, оскаржена постанова
суду отримана ним лише 03.10.2014 року
(а.с.10), тому апеляційний суд вважає за
можливе поновити йому строк на
апеляційне оскарження даної постанови
суду.

В апеляційному суді ОСОБА_3
повністю визнав свою винуватість у
вчиненні зазначеного правопорушення і
при цьому пояснив, що він 15.08.2014 року о 08
год. 00 хв. по вул. Пархоменка, 20 у м.
Олександрія керував автомобілем ЗАЗ -
ДЕО, державний номерний знак НОМЕР_2.
Напередодні увечері він випив 100 гр.
горілки, але почував себе цілком
тверезим. Його зупинили працівники ДАІ,
які запідозрили, що він перебуває у
стані алкогольного сп'яніння, однак він
відмовився від проходження медичного
огляду на стан сп'яніння. Просив
врахувати його щире каяття, а також і
те, що він має на утриманні
неповнолітню дитину та хвору матір
пенсіонерку.

У відповідності до вимог
ст.ст. 245, 251 КУпАП районний суд
об'єктивно з'ясував обставини даної
справи і, врахувавши досліджені по
справі докази, правильно дійшов
висновку про наявність в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1
КУпАП, оскільки останній порушив
вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху
України і його вина підтверджується
адміністративним протоколом серії АВ2
№ 834352 від 15.08.2014 року, поясненнями
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також
власноручними визнавальними
поясненнями самого правопорушника, які
повністю узгоджуються з іншими
зібраними по справі доказами (а.с.1-4).

Згідно з положеннями ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Як вбачається з матеріалів
справи суддя під час розгляду даної
справи належним чином не врахував
вимоги ст.ст. 33, 280 КУпАП та призначив
ОСОБА_3 стягнення без достатнього
врахуванням даних про його особу, який
під час складання протоколу, а також у
суді апеляційної інстанції, повністю
визнав свою вину у вчиненні
правопорушення, вперше вчинив таке
адміністративне правопорушення, на
утриманні має неповнолітню дитину та
хвору матір - пенсіонерку (а.с.14-20), та що
у даній справі відсутні обставини, що
обтяжують відповідальність.

Вважаю необхідним врахувати
і те, що скаржник працює водієм, і на
даний час ця професія є єдиним джерелом
доходу для його родини, для чого
необхідно наявність права на керування
автомобілем, що за вказаних обставин
справи та з урахуванням особи
правопорушника може бути достатньою
підставою для зміни скаржнику виду
адміністративного стягнення.

А тому, з урахуванням
вищезазначених обставин та особи
правопорушника вважаю, що районний суд
помилково обрав скаржнику такий
суворий вид адміністративного
стягнення, а саме позбавлення права
керування усіма видами транспортних
засобів строком на 1 рік, який за
наведених вище обставин справи та з
урахуванням особи правопорушника, є
надто суворим стягненням.

Вказані обставини визнаю
такими, що дають підстави змінити
постанову суду в частині призначеного
стягнення, а тому вважаю можливим
змінити йому вид адміністративного
стягнення на мінімальний штраф у
розмірі двісті неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто у
межах санкції ст. 130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.4 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне
оскарження постанови судді
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 19 вересня
2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити, а постанову судді
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 19 вересня
2014 року відносно ОСОБА_3 змінити,
замінивши призначене йому за ст. 130 ч.1
Кодексу України про адміністративні
правопорушення адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування усіма видами транспортних
засобів строком на 1 рік, на мінімальний
штраф у розмірі 3400 грн.

У решті вказану постанову
суду залишити без зміни.

Постанова набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області

Ремез П.М.