АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2014 року суддя Апеляційного
суду Дніпропетровської області
Живоглядова І.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Дніпропетровську, за участю
захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2;
представників митниці: Романенко І.М.,
Козія І.М. та прокурора - Добролюбова
В.А., апеляційну скаргу тимчасово
виконуючого обов'язки заступника
начальника митниці - Михайлова В.В. на
постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 серпня 2014
року у справі про порушення митних
правил, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм
ПП «ОСОБА_6», ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_1, паспорт серія
НОМЕР_4, виданого 30 січня 1996 року
Індустріальним РВ ДМУ УМВС України у
Дніпропетровській області;
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

провадження у справі про порушення
митних правил за ч. 1 ст. 483 Митного
Кодексу України, закрито через
відсутність складу адміністративного
правопорушення,-

встановив:

постановою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровськ від 20 серпня 2014 року
провадження у справі про порушення
митних правил за ч. 1 ст. 483 Митного
Кодексу України, відносно ОСОБА_1,
закрито через відсутність складу
адміністративного правопорушення, на
підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

У відповідності до постанови районного
суду у вину ОСОБА_1 ставилося те, що він
допустив протиправне переміщення
товару через митний кордон, шляхом
подання митному органну України, як
підстави для переміщення товарів,
документи, що місять неправдиві данні.

Зокрема, ОСОБА_1, працюючи водієм ПП
«ОСОБА_6, перевозив товар з Польщі, який,
на підставі контракту № BFS від 01 квітня
2014 року укладеного між ТОВ «Флаинг шип»
та «BARNY FORD INVEST LTD» мав поставити на
адресу ТОВ «Флаинг шип» товари
широкого вжитку на загальну суму 396754,49
гривень: двері металеві, матеріали
нетканові, вироби будівельні матеріали
з пластмаси, профіль алюмінієвий,
кріпильні вироби, велоаксесуари,
клапани запобіжні, текстильні вироби,
фурнітура для меблів, згідно до ДКД від
02 липня 2014 року №110080000/2014/115600. Прибувши
у зону діяльності Дніпропетровської
митниці Міндоходів, ОСОБА_1 розташував
вантажний автомобіль «Вольво» д/н
НОМЕР_2 з причепом д/н НОМЕР_3 у
оглядовій зоні митного контролю
«Дніпропетровськ-Південий». Під час
огляду працівниками митниці вантажу
автомобіля було встановлено, що
фактично було ввезено газоелектричні
плити та кухонні витяжки замість
задекларованих товарів широкого
вжитку.

Встановивши даний факт, працівниками
митниці було складено протокол про
притягнення до відповідальності водія
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу
України.

Дослідивши усі обставини районний суд
дійшов висновку про відсутність складу
адміністративного проступку,
передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного
Кодексу, у діях ОСОБА_1.

На переконання суду газоелектричні
плити та кухонні витяжки були ввезенні
помилково, а митним органом у повному
обсязі не доведено наявність в діях
водія ОСОБА_1 умислу направленого на
протиправне переміщення товару. Таким
чином, керуючись наявними сумнівами
щодо винуватості притягнутої до
відповідальності особи, суд першої
інстанції закрив провадження у справі.

Не погоджуючись з висновками суду,
тимчасово виконуючий обов'язки
заступника начальника митниці -
Михайлов В.В. подав апеляційну скаргу у
порядку передбаченому ст. 294 КУпАП, в
якій порушує питання про скасування
постанови районного суду та просить
прийняти нову, якою визнати ОСОБА_1
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу
України, та накласти на нього
відповідне стягнення.

На переконання митного органу, суд
прийняв рішення яке не відповідає
фактичним обставинам. Так, визнавши
факт помилкового переміщення, суд
фактично перейняв повноваження
митного органу, також судом залишено
поза увагою той факт, що умови поставки
були змінені вже після перетинання
вантажу митної території України.
Окрім цього, водій зобов'язаний
перевірити зовнішній вигляді вантажу
та його упаковки, а тому міг встановити
невідповідність завантаженого товару
товаросупровідним документам.

У судовому засіданні апеляційного суду
представники митниці: Романенко І.М.,
Козій І.М. та прокурор - Добролюбов В.А.
подану апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити, скасувавши
постанову суду та прийняти нову, якою
визнати винним ОСОБА_1.

В свою чергу у апеляційному суді
захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2
заперечувала проти задоволення
поданої митним органом апеляційної
скарги, вважаючи рішення суду першої
інстанції, законним та обґрунтованим.

Свої доводи мотивували відсутністю
будь-якого умислу з боку водія ОСОБА_1
направленого на протиправне
переміщення товарів через митний
кордон. Фактично мало місце помилкове
завантаження товару підприємством
експортером, який мав слідувати з
Польщі до Молдови. Помилка при
завантаженні фактично підтверджується
поясненнями ОСОБА_7 посадовою особою
підприємства, на адресу якого мав бути
поставлений товар, листом
підприємством експортером -
постачальником. Про помилково
направлений товар підприємством
імпортером було завчасно повідомлено
відповідний митний орган.

Апеляційний суд, вивчивши матеріали
справи, дослідивши доводи апеляційної
скарги, перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, дійшов висновку, що у
задоволенні апеляційної скарги слід
вимовити з наступних підстав.

Доводи митного органу викладені в
апеляційній скарзі щодо наявності
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483
Митного Кодексу України, є
безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про
невинуватість ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу
України, відповідає фактичним
обставинам справи, є законним та
обґрунтованим.

Зазначений висновок суд першої
інстанції зробив з аналізу наявних у
матеріалах справи даних, давши їм
належну оцінку у їх сукупності.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що дійсно у зону діяльності
Дніпропетровської митниці прибув
вантажний автомобіль «Вольво» д/н
НОМЕР_2 з причепом д/н НОМЕР_3, під
керуванням ОСОБА_1, із товарами, які
мали бути поставленні на адресу ТОВ
«Флаинг Шип», на підставі контракту №
BFS від 01 квітня 2014 року укладеного між
ТОВ «Флаинг шип» та «BARNY FORD INVEST LTD» (а.с.
20-28), предметом поставки якого
значилися товари широкого вжитку:
побутова техніка, електроінструменти,
різні товари народного вжитку,
текстиль та меблі. Проте, замість
зазначених товарів на адресу ТОВ
«Флаинг шип» надійшли газоелектричні
плити та кухонні витяжки. Встановивши
зазначені невідповідності, ТОВ «Флаинг
шип» звернулася з відповідним листом
про відкликання раніше поданої
вантажно-митної декларації
№110080000/2014/115974 від 07 липня 2014 року. У
своєму листі ТОВ «Флаинг шип»
посилається на лист отриманий від
свого постачальника компанії «BARNY FORD
INVEST LTD», яка визнала факт помилкового
завантаження товару, який фактично мав
бути направлений до Молдови (а.с. 132-133).

Щодо доводів апеляційної скарги, що
помилкове ввезення може бути визнано
виключно митним органом, то данні
доводи безпідставні і необґрунтовані.

У відповідності до ч. 1 ст. 190 Митного
Кодексу України, товари можуть
вважатися помилково ввезеними на митну
територію України, якщо орган доходів
та зборів переконався в тому, що
ввезення цих товарів не є результатом
умисних дій. Помилкове ввезення
товарів не може вважатися порушеннями
митних правил.

У ст. 269 Митного Кодексу України
визначено порядок внесення змін,
відкликання та визнання митної
декларації недійсною. Згідно з
частиною 1 вказаної статті декларант
наділений правом звернення до митного
органу із письмовим зверненням про
відклик раніше поданої митної
декларації.

Разом з тим у ч. 5 ст. 269 Митного кодексу
України зазначено, що відкликання
митної декларації допускається лише до
моменту завершення митного оформлення
товарів відповідно до заявленого
митного режиму.

При цьому, відповідно до ч.5 ст. 255
Митного Кодексу України митне
оформлення вважається завершеним
після виконання усіх митних
формальностей визначених Митним
Кодексом України.

У свою чергу, щодо самого порядку
відклику декларації, то ч. 7 ст. 269
Митного Кодексу України яка є
банкетною і містить посилання на
Постанову Кабінету Міністрів України
від 21 травня 2012 року №450 про
затвердження Положення «Про митні
декларації», у якій у п. 34 міститься
вичерпний перелік підстав при
наявності яких забороняється відклик
декларації. Зокрема, якщо
уповноваженою особою митного органу
було повідомлено декларанта, або
уповноважену ним особу про проведення
митного огляду.

Отже, з наведених норм, вбачається, що
дійсно під час проведення митних
формальностей, право визнання товару,
як помилково ввезеного належить
митному органу, при цьому законодавцем
чітко встановлено, що митний орган має
перевірити усі обставини помилкового
ввезення товару і лише при наявності
достатніх доказів про наявність
умисних дій може заперечити даний факт.

Як вбачається з матеріалів справи
посадовими особами ТОВ «Флаинг шип» на
наступний день після подання митної
декларації - 08 липня 2014 року, як їм
тільки стало відомо про помилково
направлений вантаж, було подано заяву
про відкликання раніше поданої митної
декларація (а.с. 166), відповідь на дану
заяву митним органом було надано аж 25
липня 2014 року (а.с. 168), що обмежило
реалізацію права особи на його
оскарження. При цьому, відмовляючи у
задоволенні вимог, з якими звернувся
декларант у своїй заяві, митний орган
із посиланнями на п. 5, п. 10 ст. 269 Митного
Кодексу України зазначає, що митна
декларація може бути відкликана до
завершення митного оформлення та у
разі, якщо не виявлено митних порушень.

Проте, час подачі заяви про відклик
декларації у матеріалах даної справи
чітко не визначений. Згідно до акту
огляду (а.с. 32) митний огляд товарів було
розпочато з 17 години 30 хвилин 08 липня 2014
року та закінчено о 13 годин 09 липня 2014
року, тобто сам факт невідповідності
задекларованих товарів фактично
митним органом було встановлено лише
на наступний день після звернення
декларанта з заявою про відклик
декларації.

Таким чином, з урахуванням презумпції
невинуватості, закріпленої у ст. 62
Конституції України, з наявних
матеріалів справи вбачається, жодних
відомостей, які б свідчили про
умисність дій пов'язаних із помилковим
ввезенням товару митним органом
встановлено не було, а, відмовляючи у
задоволенні прохання про відклик
раніше поданої митної декларації,
митний орган, не вдаючись до
дослідження усіх обставин, із суттєвим
запізненням, формально відмовив у її
задоволенні.

Разом з тим, доводи митного органу щодо
не з'ясування водієм ОСОБА_1
відповідності завантажених товарів
таваросупровідним документам, із
посиланням на Конвенцію «Про договори
міжнародного перевезення вантажів» та
«Митної конвенції про міжнародне
перевезення вантажів із застосуванням
книжки МДП» та ст. 191 Митного Кодексу
України, є безпідставні.

Оскільки, зазначеними конвенція не
встановлено безпосередня
відповідальність водія (перевізника)
перед митним органом за відповідність
перевезених ним товарів
товарносупровідним документам.

Разом з тим, у відповідності до
загальних положень щодо порушення
митних правил , а саме ч. 2 ст. 460 Митного
Кодексу України, перевізник несе
відповідальність за ст. 483 Митного
Кодексу України, виключно у разі, якщо
ці відомості стосуються кількості
вантажних місць, їх маркування та
номерів, а перевізник не вжив заходів
до перевірки правдивості зазначених
відомостей або у разі неможливості
такої перевірки не внесено
відповідного запису до СRМ.

Проте, у самому протоколі митний орган
притягує перевізника до
відповідальності за кваліфікуючими
ознаками, за якими можна кваліфікувати
виключно дії декларанта.

Таким чином, підсумовуючи викладене,
апеляційний суд вважає, що
недопустимим є складання справи про
порушення митних правил на підставі
припущень або відомостей про
правопорушення, достовірність яких
викликає сумнівна та обґрунтування
вини, у конкретному випадку, ОСОБА_1 у
порушенні митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України,
непрямими доказами.

Крім того, як вбачається зі змісту ч. 4
ст. 3 Митного кодексу України, у разі
якщо норми законів України чи інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи допускають
неоднозначне (множинне) трактування
прав і обов'язків підприємств і
громадян, які переміщують товари
комерційного призначення через митний
кордон України, внаслідок чого є
можливість прийняття рішення як на
користь таких підприємств та громадян,
так і на користь митного органу,
рішення повинно прийматися на користь
зазначених підприємств і громадян.

Наведене свідчить про те, що доводи
апеляційної скарги митного органу та
прокурора про те, що перевізником
протиправно переміщено товар без
посилань на вимоги ч. 2 ст. 460 Митного
Кодексу України, не знайшли свого
підтвердження і у відповідності до ст.
62 Конституції України, усі сумніви щодо
доведеності вини ОСОБА_1 у порушенні
митних правил має тлумачитися на
користь останнього.

З урахуванням вищевикладеного, суд
апеляційної інстанції вважає рішення
місцевого суду, яким було закрито
провадження у справі про порушення
митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483
Митного кодексу України за відсутністю
у діях ОСОБА_1 складу порушення митних
правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного
Кодексу України, законним і
обґрунтованим, а тому апеляційна
скарга Дніпропетровської митниці має
бути залишеною без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

постановив:

у задоволенні апеляційної скарги
тимчасово виконуючого обов'язки
начальника митниці - Михайлова В.В. про
скасування постанови Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
20 серпня 2014 року - відмовити.

Постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 20 серпня 2014
року, якою провадження у справі про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 483 Митного Кодексу України, відносно
ОСОБА_1, закрито через відсутність
складу адміністративного
правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247
КУпАП, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду
І.К.
Живоглядова

Дніпропетровської області