Справа №
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року
м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду
Хмельницької області Столковський В.
І., розглянувши матеріали, які надійшли
від Територіальної державної
інспекції з питань праці у
Хмельницькій області про притягнення
до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,
працює сільським головою
Новосільської сільської ради
Ізяславського району Хмельницької
області,

за ст. 188-1 ч. 2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Відносно ОСОБА_1 складено протокол
про адміністративне правопорушення №
22-14-14/99-І від 21 липня 2014 року, відповідно
до якого останній у період з січня 2013
року порушив вимоги ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», а
саме: в установі не виконується
норматив робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, за що
передбачена відповідальність за ч. 2 ст.
188-1 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину у
вчиненні інкримінованого йому
адміністративного правопорушення не
визнав, посилаючись на те, що протягом
зазначеного у протоколі про
адміністративне правопорушення
періоду часу інваліди жодного разу не
зверталися до нього з питань
працевлаштування. Крім того, у період
наявності вакантних посад
Ізяславський районний центр
зайнятості не направив в управління
для працевлаштування інвалідів, хоча
дані щодо наявності вакансій були
доведені до відома центру зайнятості
шляхом неодноразового подання
відповідних звітів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що провадження у справі
підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247
КУпАП за відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП, з
наступних підстав.

Одним із завдань провадження в
справах про адміністративне
правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи.

За вимогами ст. 280 КУпАП, суддя
зобов'язаний при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 252 КУпАП,
суддя оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Так, диспозиція ч. 2 ст. 188-1 КУпАП
передбачає відповідальність, зокрема,
за невиконання посадовою особою, яка
користується правом приймати на роботу
і звільняти з роботи, фізичною особою,
яка використовує найману працю,
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів. При цьому,
складовою суб'єктивної сторони даного
правопорушення є вина у формі умислу
або необережності.

Статтею 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» встановлено, що
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.
Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. Інвалідам, які не мають змоги
працювати на підприємствах, в
установах, організаціях, державна
служба зайнятості сприяє у
працевлаштуванні з умовою про
виконання роботи вдома.

Системний аналіз вищевказаних
норм дає можливість зробити висновок,
що обов'язок підприємства, установи,
організації або фізичної особи, яка
використовує найману працю, щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.

При розгляді справ зазначеної
категорії слід також з'ясовувати, чи
спрямовувалися органами
працевлаштування інваліди до
роботодавців та причини їх не
працевлаштування.

Як убачається з додатково наданих
документів, ОСОБА_1 неодноразово
надавав у 2013-2014 роках до Ізяславського
районного центру зайнятості звіти
форми 3-ПН про наявність вакансій.

З довідок Ізяславського районного
центру зайнятості від 22 травня 2014 року
та від 13 серпня 2014 року встановлено, що
інформація щодо можливого
працевлаштування осіб з інвалідністю
за посадою «музичний керівник»
доведена до шукачів роботи, крім того,
направлено лист в УСЗН з метою
інформування бажаючих осіб з
інвалідністю працевлаштуватися за
вказаною посадою.

Згідно повідомлення УСЗН
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області
від 13 серпня 2014 року № 2435 бажаючих
працевлаштуватися за професією
музичного керівника з числа інвалідів
немає.

За таких обставин, приходжу до
висновку про відсутність у діях ОСОБА_1
порушення вимог чинного законодавства.

Вважаю, що якщо керівником
установи вжито всі передбачені чинним
законодавством заходи по забезпеченню
працевлаштування інвалідів, на нього
не може бути покладена
відповідальність за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

З довідки Новосільської сільської
ради Ізяславського району
Хмельницької області № 332 від 06 серпня
2014 року вбачається, що при наявності
вакансій жодна особа, якій встановлена
інвалідність, до сільської ради для
працевлаштування не зверталася.

Матеріали справи також не містять
будь-яких об'єктивних доказів на
підтвердження перешкоджання ОСОБА_1
працевлаштуванню інвалідів.

Таким чином, ОСОБА_1 як керівник
установи здійснив всі можливі дії для
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, а туму в
його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 188-1 КУпАП.

Отже, провадження у справі підлягає
закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,
тобто за відсутністю в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
188-1 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 188-1 ч. 2, 245, 247 п. 1, 252, 280, 283, 284, 289
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 закрити на
підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю
в його діях складу правопорушення,
передбаченого ст. 188-1 ч. 2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена на
протязі десяти днів з дня винесення
постанови до апеляційного суду
Хмельницької області.

Суддя: підпис В. І.
Столковський

Згідно з оригіналом: суддя

Секретар: