Справа № 731/802/14 Головуючий у 1
інстанції Семенченко О.М. Провадження
№ 33/795/253/2014 Категорія - ст. 130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

Головуючого судді - Демченка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Варвинського районного суду
Чернігівської області від 30 жовтня 2014
року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючий, проживаючий
АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП) та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3400
(три тисячі чотириста) гривень.

Судом ОСОБА_1 було визнано винним в
тому, що він 07 травня 2014 року о 00 год. 05
хв. в смт. Варва Чернігівської області
по вул. Шевченка, керував автомобілем
«ВАЗ-2107», номерний знак НОМЕР_1,
перебуваючи з ознаками алкогольного
сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю
з ротової порожнини, нестійка хода, від
проходження медичного огляду у
встановленому порядку на стан
алкогольного сп'яніння відмовився в
присутності двох свідків, чим порушив
вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху
України та скоїв правопорушення
передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі особа, що
притягнута до адміністративної
відповідальності, заперечуючи свою
вину у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП, просить скасувати оскаржувану
ним постанову та закрити провадження у
справі.

В обґрунтування апеляційної скарги її
автор просить врахувати, що
автомобілем він не керував, а той
знаходився біля двору власного будинку
та крім того, транспортний засіб був
без бензину та у нього взагалі відсутнє
посвідчення водія. Вважає, що місцевий
суд необґрунтовано відкинув його
пояснення та пояснення свідка ОСОБА_2
Додатково зауважує, що не заперечує
факту вживання алкогольних напоїв і
відмову від медичного обстеження,
проте не погоджується з тим, що керував
автомобілем. Зазначає, що пояснення
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 засвідчують
лише відмову апелянта від медичного
обстеження, але не сам факт керування
автомобілем в стані алкогольного
сп'яніння.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1
не з'явився, судом попереджався про час
і місце розгляду справи, його неявка не
перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП є обґрунтованим, відповідає
фактичним обставинам справи та
підтверджується сукупністю доказів,
перевірених в судовому засіданні, а
саме:

- протоколом про адміністративне
правопорушення Серія АА2 №974271 від 07
вересня 2014 року (а.с.2);

- поясненнями свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (а.с.15), які узгоджуються між
собою та протоколом про
адміністративне правопорушення.

Крім того, факт перебування 07 вересня
2014 року ОСОБА_1 у стані алкогольного
сп'яніння ним самим не заперечується.

Поясненням свідка ОСОБА_2, на які
посилається в апеляційній скарзі її
автор, місцевий суд дав відповідну
оцінку і з нею погоджується
апеляційний суд, оскільки дійсно ці
пояснення містять розбіжності з
поясненнями самого ОСОБА_1 та
суперечать іншим матеріалам справи.

Оцінивши зазначені докази в їх
сукупності, суддя правильно прийшов до
висновку, що ОСОБА_1 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Доводи, особи, що притягнута до
адміністративної відповідальності,
про відсутність бензину в
транспортному засобі суд вважає
захисною версією з метою уникнути
відповідальності.

Спростовується матеріалами справи і
позиція особи, щодо відсутності
доказів його вини за керування
автомобілем в стані алкогольного
сп'яніння, оскільки в самому протоколі
(а.с.2) мова йде про відмову від
проходження медичного обстеження на
стан алкогольного сп'яніння, що є
порушенням п.2.5 Правил дорожнього руху,
тоді як за керування автомобілем в
стані алкогольного сп'яніння
відповідальність передбачена іншим
пунктом, а саме 2.9.а) Правил дорожнього
руху.

Пояснення ОСОБА_1 про відсутність у
нього посвідчення водія жодним чином
не виключає адміністративної
відповідальності і в даному випадку
місцевим судом не порушено чинного
законодавства при накладенні
стягнення у виді штрафу.

А тому постанова суду щодо доведеності
вини ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст.
280, 283 КУпАП, є законною та
обґрунтованою.

Враховуючи, що адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення в дусі додержання
законів України, правил співжиття, а
також запобігання вчиненню нових
правопорушень, як самим
правопорушником так і іншими особами,
апеляційний суд приходить до висновку,
що стягнення за адміністративне
правопорушення накладено відповідно
до положень ст. 33 КУпАП, та у межах
встановлених санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП, з
урахуванням характеру вчиненого
правопорушення, даних про особу
порушника, ступеню його вини.

Ніяких порушень законодавства про
адміністративні правопорушення, які б
вплинули на правильність прийнятого
місцевим судом рішення, та були б
підставою для його скасування, під час
складання протоколу про
адміністративні правопорушення, та під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, допущено не було.

Таким чином доводи, викладені в
апеляційній скарзі спростовуються
матеріалами справи та не можуть бути
прийняті до уваги.

За таких обставин підстав для зміни чи
скасування постанови суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Варвинського
районного суду Чернігівської області
від 30 жовтня 2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Демченко