Апеляційний суд Кіровоградської
Провадження № 33/781/367/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
Доповідач у суді ІІ-ї
інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2014 року, суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Онуфрієв В.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 01
серпня 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, машиніста
екскаватора на ТОВ «Сонек», який
зареєстрований та проживає АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 4250 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, ОСОБА_3, 06.07.2014
року о 22 год. 25 хв., перебуваючи у с.
Обознівка, Кіровоградського району та
області, передав керування власним
автомобілем ВАЗ-21112, державний номер
НОМЕР_1, громадянину ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, який перебував у стані
алкогольного сп'яніння, що встановлено
за допомогою алкотестера, який показав
наявність алкоголю в останнього у
кількості 0,80 %, чим порушено пункт 2.9 (г)
Правил дорожнього руху України та
вчинено правопорушення, передбачене ч.1
ст.130 КУпАП.

В апеляції ОСОБА_3, просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
закрити провадження у зв'язку з
закінченням на момент розгляду справи
строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування вимог зазначив, що суд
першої інстанції не дотримався вимог
ст. 245 КУпАП, та допустив однобічність
та неповноту судового розгляду справи.

Вказав, що протокол про
адміністративне правопорушення
відносно нього складений з порушенням
глави 22 КУпАП, постанова суду від 01.08.2014
року не відповідають дійсним
обставинам справи, та повинна бути
скасована, а матеріали
адміністративного правопорушення за
терміном давності підлягають закриттю.

Зазначив, що його вина у скоєнні
порушення п.2.9 (г) Правил дорожнього
руху України та вчинено
правопорушення, передбачене ч.1 ст.130
КУпАП не встановлена.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційної
інстанції не зявився, надав до суду
заяву в якій просив справу розглянути
без його участі.

Перевіривши матеріали справи,
зваживши доводи апеляції, суд доходить
висновку, що апеляція задоволенню не
підлягає, з таких підстав.

Згідно п.2.9/г/ ПДР України, передбачено ,
що водієві забороняється передавати
керування транспортними засобами
особам , які перебувають у стані
алкогольного сп'яніння, під впливом
наркотичних чи токсичних речовин, у
хворобливому стані, у стані стомлення
або під впливом лікарських препаратів
, що знижують швидкість реакції і
увагу.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП
відповідальність за вказане
правопорушення настає у разі керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції, а також передача
керування транспортним засобом особі,
яка перебуває в стані такого сп'яніння
чи під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмова особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Відповідно протоколу про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_3, 06.07.2014 року о 22 год. 25 хв.,
перебуваючи у с. Обознівка,
Кіровоградського району та області,
передав керування власним автомобілем
ВАЗ-21112, державний номер НОМЕР_1,
громадянину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, що встановлено за допомогою
алкотестера, який показав наявність
алкоголю в останнього у кількості 0,80 %.

Дане також, вбачається із
протоколу, про адміністративне
правопорушення, серії АВ2 № 995321 від
06.07.2014 року, складеного ІДПС ДПС ДАІ при
УМВС України в Кіровоградській області
прапорщиком міліції Будулатій А.В.,
відносно ОСОБА_4, та квитанцією
алкотестера «Драгер», який показав
наявність алкоголю в останнього у
кількості 0,80 %.

ОСОБА_3 під час складання даного
протоколу вину свою визнав, що
підтверджується наданими ним
письмовим поясненням, яке міститься в
матеріалах справи ( а.с. 2).

Більше того, як вбачається із
постанови суду першої інстанції ОСОБА_3
в судовому засіданні також вину у
вчиненні адміністративного
правопорушення визнав та надав
пояснення.

Дослідивши обґрунтування
клопотання, перевіривши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що суд першої
інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245,
251КУпАП, об'єктивно з'ясував обставини
даної справи і з урахуванням наявних та
досліджених в судовому засіданні
доказів, дійшов до правильного
висновку про наявність в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1
КУпАП.

Доводи ОСОБА_3, викладені в
апеляційній скарзі, щодо того, що при
складанні протоколу співробітниками
ДАІ допущені такі порушення, які
вказують на відсутність складу
адміністративного правопорушення на
що не звернув уваги суд першої
інстанції, є необґрунтованими, і
спростовуються власними письмовими
поясненнями ОСОБА_3, долученими до
протоколу про адміністративне
правопорушення та показаннями
останнього, наданими в суді першої
інстанції, в яких він вину визнав,
стосовно допущених порушень
співробітниками ДАІ не вказував.

Допущені неточності в протоколі
про адміністративне правопорушення, в
частині помилково вказаної адреси
ОСОБА_3, суд апеляційної вважає такими,
що не можуть бути підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції, зважаючи на те, що в самій
постанові адреса останнього районним
судом вказана правильно.

При призначенні ОСОБА_3 виду
адміністративного стягнення районний
суд в повній мірі врахував суспільно
небезпечний характер вчиненого ним
правопорушення, його особу та
призначив справедливе покарання,в
межах санкції ч.1 ст.130 КупАП, яке є
достатнім для виправлення ОСОБА_3, а
також запобіганню вчинення ним,
аналогічних правопорушень.

Відповідно до ст.38 КУпАП
адміністративне стягнення може бути
накладено не пізніше, як через два
місяці з дня вчинення правопорушення, а
при триваючому правопорушенні - два
місяці з дня його виявлення, за
винятком випадків, коли справи про
адміністративні правопорушення
відповідно до цього Кодексу підвідомчі
суду( судді).

Правопорушення ОСОБА_3 вчинено 6
липня 2014 року, тобто з часу вчинення ним
правопорушення не сплинув двомісячний
термін накладення адміністративного
стягнення відповідно до ст. 38 КУпАП, а
тому доводи ОСОБА_3 щодо необхідності
закриття провадження у зв'язку з
закінченням на момент розгляду справи
строків, передбачених ст. 38 КУпАП є
безпідставними.

На підставі вищевикладеного,
висновки районного суду про наявність
в діях ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП та доведеність його вини
являються правильними і такими, що
підтверджуються достовірними
доказами, а тому підстави для зміни чи
скасування постанови суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 01
серпня 2014 року про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення з
накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 4250
грн. - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
В.М. Онуфрієв