П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2014 рокуСправа №607/4222/14-п

Суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області Вийванко О.М., розглянувши
адміністративні матеріали, які
надійшли від Територіальної Державної
інспекції з питань праці у
Тернопільській області про
притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, громадянина України,
мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого
директором державного підприємства
«Тернопільський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою»,

за ч.1 ст.41 КУпАП, –

В С Т А Н О В И В :

Як встановлено у судовому засіданні,
під час перевірки державного
підприємства «Тернопільський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», що знаходиться
за адресою: м. Тернопіль вул. Лисенка,
20-А, було з’ясовано, що в порушення
вимог ч.1 ст.47 та ч.1 ст.116 КЗпП України,
інженера-землевпорядника ОСОБА_2,
згідно поданої 22.01.2014 р. заяви, наказом
від 22.01.2014 р. № 03-к звільнено з роботи
22.01.2014 р., а тому в день звільнення йому
належало до виплати 24 286,50 грн., які було
виплачено наступним чином: 13.02.2014 р. – 1
913,22 грн., 28.02.2014 р. – 2 000,00 грн., 13.03.2014 р. –
1 500,00 грн. та 17.03.2014 р. – 18 873,28 грн. В
порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП України,
звільненому у січні 2014 року ОСОБА_2, не
виплачено середній заробіток за весь
час затримки виплати по день
фактичного розрахунку. В порушенні
вимог ст.121 КЗпП України, станом на
18.03.2014 р. інститут заборгував своїм
працівникам 2 363,70 грн. витрат по
службових відрядженнях. Упродовж
січня-березня поточного року виплата
відрядних коштів проводилася по мірі
поступлення коштів, зокрема, якщо
станом на 01.01.2014 р. заборгованість по
відшкодуванню витрат по відрядженнях
складала 7 187,98 грн., то на день перевірки
– 2 363,70 грн. Вказані порушення допущені
директором державного підприємства
«Тернопільський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою», –
ОСОБА_1

У судовому засіданні правопорушник
ОСОБА_1 вину у вчиненні
адміністративного правопорушення
визнав повністю, однак вказав, що
причиною утворення заборгованості по
виплаті заробітної плати, а також
несвоєчасної виплати працівникам
належних їм грошових коштів є
нестабільність надходжень із бюджету
та недостатнє фінансування, та
запевнив, що допущені порушення будуть
усунуті.

Крім власного визнання вини, вина
ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення
повністю доведена матеріалами справи,
дослідженими у судовому засіданні, а
саме даними, що містяться в протоколі
про адміністративне правопорушення №
19-01-020/0115 від 18.03.2014 р.; актом перевірки
додержання суб’єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов’язкове державне
соціальне страхування № 19-01-020/0178 та
іншими матеріалами справи.

За даних обставин вважаю, що в діях
ОСОБА_1 наявні ознаки
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто –
порушення встановлених термінів
виплати заробітної плати, а також інші
порушення вимог законодавства про
працю, а тому його слід притягнути до
адміністративної відповідальності та
накласти на нього адміністративне
стягнення.

Однак враховуючи те, що ОСОБА_1 визнав
свою вину, вперше вчинив
адміністративне правопорушення,
зважаючи на характер вчиненого
правопорушення, відсутність обставин,
що обтяжують відповідальність,
враховуючи те, що порушення були
допущені у зв’язку із нестабільністю
надходжень із бюджету та недостатнім
фінансуванням, а також з огляду на
запевнення правопорушника, що допущені
порушення будуть усунуті, приходжу до
висновку про малозначність вчиненого
правопорушення, тому вважаю за можливе
звільнити ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, і
обмежитись усним зауваженням, а справу
про притягнення його до
адміністративної відповідальності –
провадженням закрити.

На підставі наведеного,
керуючись ст.ст. 22, 283, 284 КУпАП, –

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної
відповідальності, передбаченої ч.1 ст.41
КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП за
малозначністю вчиненого
адміністративного правопорушення та
оголосити йому усне зауваження.

Адміністративну справу відносно
ОСОБА_1, за ч.1 ст.41 КУпАП, – закрити.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
подання прокурора, за винятком
постанов про застосування стягнення,
передбаченого статтею 32 цього Кодексу,
а також, постанов, прийнятих за
результатами розгляду справ про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено подання
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, подання прокурора, подані після
закінчення цього строку, повертаються
апеляційним судом особі, яка її подала,
якщо вона не заявляє клопотання про
поновлення цього строку, а також, якщо у
поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, подання прокурора
подаються до апеляційного суду
Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд
Тернопільської області.

Суддя ОСОБА_3