інстанції Верещак А.М.Провадження №
33/780/794/14 Доповідач у 2 інстанції
АвраменкоКатегорія 192
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 листопада 2014 року
м.
Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області - Авраменко М. Г.,

за участю:

представника фізичної особи -
підприємця - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
справу про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на постанову судді
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 05 вересня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фізична особа -
підприємець, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП та
призначено адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 170 грн.

В постанові суду зазначено, що під час
документальної планової перевірки від
20.08.2014 року було виявлено порушення
ведення податкового обліку, а саме:
зниження податку на доходи фізичних
осіб у сумі 44 294,06 грн., в тому числі за 2013
рік. Своїми діями ОСОБА_3 порушив ст. ст.
138, 139, 177 Податкового кодексу України,
чим скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1
КУпАП .

Не погоджуючись з постановою суду
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.
Вважає, що вона є незаконною,
необґрунтованою, та такою, що винесена
з порушенням норм матеріального та
процесуального права. Просить
постанову скасувати, а провадження у
справі - закрити у зв'язку з відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення.

В обґрунтування скарги апелянт
зазначає, що після проведення
перевірки його
фінансово-господарської діяльності
ним було подано заперечення на
відповідний акт до Білоцерківського
ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області,
на які отримав податкове повідомлення -
рішення, яке надалі оскаржив до
Головного управління Міндоходів
України та Державної фіскальної служби
України. Звертає увагу, що ним
дотримано процедуру адміністративного
оскарження, як досудового порядку
вирішення спору, що не суперечить
приписам Податкового кодексу України,
а до закінчення процедури
адміністративного оскарження
податкового повідомлення - рішення
факт порушення податкового
законодавства - відсутній.

У судовому засіданні представник
фізичної особи - підприємця апеляційну
скаргу підтримала, підтвердила
викладені обставини, пояснила, що на
даний час податкові
повідомлення-рішення оскаржуються і
остаточного рішення по ним не прийнято.

Вислухавши пояснення представника
фізичної особи - підприємця, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до приписів ст. 245 КУпАП,
завданням судді при розгляді справ про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом. Крім того, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи, що відповідає
положенню ст. 280 КУпАП.

Під час ухвалення рішення судом першої
інстанції, вказані положення не були
дотримані, що стало наслідком
ухвалення незаконного та
необґрунтованого рішення.

Відповідно до п. 56.2. ст. 56 ПК України, у
разі коли платник податків вважає, що
контролюючий орган неправильно
визначив суму грошового зобов'язання
або прийняв будь-яке інше рішення, що
суперечить законодавству або виходить
за межі повноважень контролюючого
органу, встановлених цим Кодексом або
іншими законами України, він має право
звернутися до контролюючого органу
вищого рівня із скаргою про перегляд
цього рішення. Для цього платник
податку подає скаргу до контролюючого
органу вищого рівня у письмовій формі,
що відповідає приписам п. 56.3 ст. 56 ПК
України. Як вбачається із матеріалів
справи, ОСОБА_3 подав скаргу до
Державної фіскальної служби України.

Із положень ст. 56 ПК України
вбачається, що подана скарга зупиняє
виконання платником податків грошових
зобов'язань, визначених у податковому
повідомленні-рішенні (рішенні), на
строк від дня подання такої скарги до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження та протягом зазначеного
строку податкові вимоги з податку, що
оскаржується, не надсилаються, а сума
грошового зобов'язання, що
оскаржується, вважається неузгодженою.

Крім того, положення податкового
законодавства визначають, що у разі,
коли до подання позовної заяви
проводилася процедура
адміністративного оскарження, платник
податків має право оскаржити в суді
податкове повідомлення-рішення або
інше рішення контролюючого органу про
нарахування грошового зобов'язання
протягом місяця, що настає за днем
закінчення процедури
адміністративного оскарження.

Оскільки правопорушник надав докази
про те, що як на час розгляду справи
судом першої інстанції, так і на час
розгляду справи апеляційним судом, ним
у передбаченому законом порядку
оскаржені податкові
повідомлення-рішення, на підставі яких
встановлено його вину у вчиненні
вказаних правопорушень, і процедуру
оскарження не закінчено, суд вважає, що
вони не можуть бути підставою для
встановлення вини у вчиненні
адміністративного правопорушення.

Відповідно до приписів ст. 280 КУпАП при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення орган (посадова особа)
зобов'язаний з'ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність, чи
заподіяно майнову шкоду, чи є підстави
для передачі матеріалів про
адміністративне правопорушення на
розгляд громадської організації,
трудового колективу, а також
з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Зміст постанови судді про притягнення
особи до адміністративної
відповідальності має відповідати
вимогам, передбаченим ст. 283-284 КУпАП. В
постанові потрібно навести докази, на
яких ґрунтується висновок про вчинення
особою адміністративного
правопорушення та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилається правопорушник.

Однак при розгляді даної справи судом
першої інстанції суддя недотримався
цих вимог закону, що призвело до
неповного з'ясування обставин справи.
Так, рішення суду першої інстанції в
частині вини ОСОБА_3 ґрунтується лише
на акті про результати перевірки, на
підставі якого був складений протокол
про адміністративне правопорушення,
положення якого оспорюються ОСОБА_3 в
порядку адміністративного оскарження,
а тому дані протоколу про
адміністративне правопорушення
апеляційним судом ставляться під
сумнів та не можуть братись до уваги.
Відповідно до положень ст. 62
Конституції України, вина не може
ґрунтуватися на припущеннях, а усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Інші переконливі докази у справі, які б
доводили вину ОСОБА_3 - відсутні.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження у
справі про адміністративне
правопорушення підлягає закриттю за
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

За таких обставин приходжу до висновку,
що постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню, а провадження у
справі - закриттю у зв'язку з
відсутність в діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу - задовольнити.

Постанову судді Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року, щодо ОСОБА_3 -
скасувати, а провадження по справі -
закрити у зв'язку з відсутністю в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
163-1 КУпАП.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
М. Г. Авраменко