АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 вересня 2014 року суддя Апеляційного
суду Дніпропетровської області
Живоглядова І.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Дніпропетровську, за участю
ОСОБА_1 його захисника - представника за
довіреністю ОСОБА_2; представника
митниці - Романенко І.М., прокурора
Добролюбова В.А., апеляційну скаргу в
інтересах ОСОБА_1 представника ОСОБА_2
на постанову Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 12 серпня
2014 року у справі про адміністративне
правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_1, паспорт серія
НОМЕР_3 виданого 02 березня 2007 року
Амур-Нижньодніпровським РВ ДМУ УМВС
України у Дніпропетровській області,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбачених ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу
України, з накладенням на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 12750 гривень, -

встановив:

постановою Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 серпня 2014
року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу
України, з накладенням на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 12750 гривень.

При обставинах, зазначених в постанові
суду першої інстанції, ОСОБА_1 09 грудня
2011 року на підставі рахунку-фактури UAB
"TRANSFRALITA" з республіки Литва на митну
територію України було ввезено товар -
транспортний засіб для перевезення
вантажів "OPEL COMBO" кузов № НОМЕР_2, вагою
1240 кг із зазначенням у декларації
вартості товару - 2800 EUR, що в еквіваленті
складає 30000,48 гривень.

Проте, згідно з отриманих даних від
Литовської сторони переміщений ОСОБА_1
автомобіль "OPEL COMBO", кузов № НОМЕР_2,
оцінювався у 4200 EUR, що в еквіваленті
складає 45000,72 гривень.

Таким чином, ОСОБА_1 вчинив дії
спрямовані на переміщення товару -
транспортного засобу через митний
кордон України з прихованням від
митного контролю шляхом подання
митному органу, як підстави для
переміщення товару документи, що
містять неправдиві відомості стосовно
вартості товару, чим вчинив
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483
Митного Кодексу України.

Не погоджуючись з вищевказаною
постановою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції, закривши провадження
через закінчення строків, передбачених
ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги представник ОСОБА_2, посилається
на те, що постанова суду є
необґрунтованою, судом залишено поза
увагою вимоги закону про з'ясування
усіх обставин справи. Так, апелянт
зазначає, що судом першої інстанції
було залишено поза увагою те, що
транспортний засіб фактично був
переміщений через митний кордон іншою
особою, до послуг якого звернувся
ОСОБА_1, оскільки не володіє
латвійською мовою. Разом з тим, судом не
було прийнято до уваги строки
накладення стягнення, передбачені ст. 38
КУпАП.

В судовому засіданні сторона захисту
підтримала апеляційну скаргу в повному
обсязі, підтвердивши доводи викладені
в ній та просила задовольнити подану
апеляцію.

Представник митниці та прокурор
просили у задоволенні апеляційної
скарги відмовити, вважаючи постанову
суду першої інстанції законною та
обґрунтовано.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши
учасників судового провадження,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, дійшов висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, з
наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо
необґрунтованості постанови суду
першої інстанції, є безпідставними,
виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої
інстанції висновок про доведеність
вини ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу
України, відповідає фактичним
обставинам справи, є законним і
обґрунтованим, повністю узгодженим із
наявними в матеріалах справи доказами,
об'єктивність яких у апеляційного суду
сумнівів не викликає.

Такий висновок суду підтверджується
зокрема протоколом про
адміністративні правопорушення;
службовими записками; копіями
витребуваних і перекладених на
українську мову митними документами
латвійського митного органу, а також
іншими фактичними даними, що містяться
в матеріалах справи.

Даючи оцінку вищевказаним доказам,
апеляційний суд приходить до висновку
про правильність встановлення
місцевим судом фактичних обставин
порушення митних правил, зафіксованих
у протоколі про адміністративні
правопорушення, складеному відносно
ОСОБА_1 уповноваженою особою митного
органу.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді
справи районним судом не допущено,
докази перевірені на їх допустимість,
належність та достатність відповідно
до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають
значення для вирішення справи суд
правильно встановив та належним чином
обґрунтував розмір накладеного
стягнення.

Неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які б були
підставою для скасування постанови
суду, апеляційним переглядом не
встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд
вважає необхідним апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
який діє на підставі довіреності -
ОСОБА_2 залишити без задоволення, а
постанову Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська від 12 серпня 2014
року, винесену відносно ОСОБА_1, за ч. 1
ст. 483 Митного Кодексу України - без
змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду
І.К.
Живоглядова

Дніпропетровської області