Справа № 750/9793/14 Головуючий у 1
інстанції Кулініч Ю. П. Провадження №
33/795/237/2014 Категорія - ст.130 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду
Чернігівської області ТРЕЙТЯК О.П.

за участі особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Чернігова,
громадянин України, працюючий на
посаді головного бухгалтера КЗПНЗ
«Центр роботи з дітьми та молоддю»,
проживаючий в АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.130 ч.1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (далі КУпАП) та на нього
накладено стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік.

Як встановив суд, ОСОБА_1 06 вересня 2014
року о 20 годині 15 хвилин на автодорозі
Чернігів - Сеньківка керував
транспортним засобом «ВАЗ», номерний
знак НОМЕР_1, у стані алкогольного
сп'яніння, чим порушив п.2.9. «а» Правил
дорожнього руху (далі ПДР) України та
скоїв правопорушення, передбачене ст.
130 ч.1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Не погоджуючись з вказаною постановою
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
не оспорюючи фактичні обставини справи
та кваліфікацію своїх дій, просить
постанову суду змінити в частині
призначення адміністративного
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортним засобом
строком на один рік, застосувавши
стягнення у вигляді штрафу в межах
санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Посилається на
те, що судом необґрунтовано обрано одне
з найсуворіших адміністративних
стягнень, передбачених санкцією
частини 1 ст. 130 КУпАП. Зазначив, що він
не заперечував обставини викладені в
протоколі про адміністративне
правопорушення, як під час його
складання, так і в суді першої
інстанції визнавав свою провину в
скоєному, щиро розкаявся, однак суд в
постанові невірно виклав його позицію
вказавши, що він не визнав свою вину у
вчиненому. Просить врахувати що у
скоєному правопорушенні він щиро
розкаюється, на даний час офіційно
працевлаштований, має стабільний
заробіток, позитивну характеристику з
місця роботи, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, а тому право
керування автомобілем йому дуже
необхідно.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, який
підтримав свою апеляційну скаргу і
просив змінити вид адміністративного
стягнення з позбавлення права
керувати всіма видами транспортних
засобів строком на один рік на штраф,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що вона
підлягає задоволенню, виходячи із
наступного.

Ст.130 ч.1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
передбачає адміністративну
відповідальність за керування
транспортними засобами особами в стані
сп'яніння, а так само відмову особи, яка
керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння.

Як вбачається із матеріалів справи,
вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч.1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
повністю підтверджується матеріалами
адміністративної справи та не
заперечується самим правопорушником, а
отже, висновок суду про його
винуватість в керуванні транспортним
засобом в стані алкогольного сп'яніння
є обґрунтованим.

При накладенні стягнення судді повинні
враховувати характер правопорушення,
особу правопорушника, ступінь його
вини, майновий стан, обставини, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність.

Однак, притягуючи до адміністративної
відповідальності та накладаючи
стягнення у виді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів строком на один рік, місцевий
суд не з'ясовував даних про особу, яка
притягується до адміністративної
відповідальності.

Метою адміністративного стягнення
відповідно до ст. 23 Кодексу України про
адміністративні правопорушення є
виховання особи, яка вчинила
правопорушення в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з
вимогами передбаченими ст. 33 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини що пом'якшують та
обтяжують відповідальність.

Проте, обираючи зазначене стягнення
суд не переконався в тому, що
призначене стягнення дійсно буде
відповідати усім завданням Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (ст. 1 КУпАП), буде
сприяти його вихованню в дусі
дотримання закону.

Призначаючи стягнення ОСОБА_1
місцевий суд відповідно з вимогами ст.
33 КпАП України не в повній мірі
врахував конкретні обставини справи,
дані про особу, що визнав свою вину,
щиро розкаявся, раніше не притягувався
до адміністративної відповідальності.

Враховуючи, вищевикладене, апеляційний
суд вважає, що застосоване ОСОБА_1 судом
першої інстанції стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами суперечить
вимогам ст.ст. 23, 33 Кодексу України про
адміністративні правопорушення. Крім
того, санкція ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
альтернативна, передбачає, крім
позбавлення права керування
транспортними засобами, штраф та
громадські роботи.

Пом'якшуючими відповідальність ОСОБА_1
обставинами є визнання своєї провини,
щире каяття.

При призначенні ОСОБА_1 виду і міри
адміністративного стягнення
апеляційна інстанція враховує
відсутність обтяжуючих
відповідальність обставин, пом'якшуючі
відповідальність обставини, дані про
його особу, який вперше притягується до
адміністративної відповідальності,
відсутність тяжких наслідків та
незначну кількість виявленого в
результаті тесту алкоголю (0,38%0), його
позитивну характеристику з місця
роботи, наявність на утриманні двох
неповнолітніх дітей.

Таким чином з урахуванням прохання
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності про
накладення на нього стягнення в
вигляді штрафу, та за відсутності
перешкод для застосування до
останнього даного виду
адміністративного стягнення,
враховуючи тяжкість та суспільну
небезпечність вчиненого
адміністративного правопорушення, суд
вважає за можливе змінити ОСОБА_1
адміністративне стягнення з
позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів строком 1
рік на адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 4000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності, в
частині накладення адміністративного
стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення адміністративне
стягнення у виді штрафу 4000 (чотири
тисячі) грн.

В іншій частині цю постанову суду
залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір в розмірі 36 гривень 54 коп.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя О. П. Трейтяк