Справа № 359/9499/14-п Головуючий у І
інстанції Туманова К.Л.Провадження №
33/780/819/14 Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 429
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Свінціцька О.П., з участю:

прокурора Корнєвої С.А.,

представника Київської митниці
Міндоходів Павленка С.А.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2014 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
працюючого директором «Центр
Роздрібного Бізнесу» Банк фінанси та
кредити в м. Києві, який проживає по
АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.471 МК України, та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 1700 гривень з конфіскацією в
дохід держави Україна грошових коштів
у розмірі 705 євро та 2535 гривень.

Відповідно до зазначеної постанови, 21
серпня 2014 року, близько 09 години 00
хвилин, під час проходження митного
контролю в зоні митного контролю залу
«Відліт» терміналу «D» ДП МА
«Бориспіль», громадянин України
ОСОБА_2, який відлітав з України до
Бельгії м. Брюссель, літаком
авіакомпанії «МАУ», рейсом PS0145, своїми
діями обрав проходження митного
контролю по каналу, позначеному
символами зеленого кольору («зелений
коридор»), тим самим, відповідно до ч.5
ст. 366 МК України заявивши про те, що
переміщувані ним через митний кордон
України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо вивезення за межі
митної території України та засвідчив
про факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиром «білої
лінії», яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю «зелений
коридор», пасажиру було поставлено
запитання щодо наявності у нього
готівки, на що він відповів, що має при
собі до 10 000 євро. Після цього пасажира
було запрошено до службового
приміщення митниці залу «Відліт»
терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де
громадянин України ОСОБА_2 видав
готівку в розмірі 10 705 євро та 2535
гривень, які знаходились в сумці
пасажира. Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування,
зі слів пасажира належить йому
особисто. Пасажир обрав проходження
митного контролю «зеленим коридором»,
де передбачено наявність у громадян
готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро
(чи еквівалент цієї сми в іншій валюті).
З виявленої суми громадянину України
ОСОБА_2 було пропущено 10000 євро. За
протоколом про порушення митних правил
затримано 705 євро та 2535 гривень.

На момент проходження митного контролю
належним чином оформленої митної
декларації та документів на право
переміщення готівки понад 10 000 євро
пасажир не надавав, до моменту перетину
ним «білої лінії» до інспекторів
митниці з приводу декларування готівки
не звертався. Таким чином, своїми діями
громадянин України ОСОБА_2, під час
проходження митного контролю в залі
«Відліт» терміналу «Д» ДП МА
«Бориспіль» порушив встановлений ст.366
МК України порядок проходження митного
контролю в зонах (коридорах) спрощеного
митного контролю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду скасувати в частині
застосування конфіскації предмету
правопорушення та прийняти нову
постанову, якою зобов'язати Київську
митницю Міндоходів вилучені за
протоколом про порушення митних правил
грошові кошти повернути ОСОБА_2,
оскільки постанова є такою, що
суперечить нормам чинного
законодавства України. На
обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначає, що позиція ОСОБА_2 по справі
говорить про те, що він є обізнаною
людиною, його відповіді на питання, що
містяться в протоколі опитування
говорять про те, що на поставлені
питання він відповідав відверто,
валюту перевозив без ознак
приховування, що свідчать про
відсутність в його діях прямого умислу,
пов»язаного з порушенням митних
правил. Вважає, що суд першої інстанції
під час розгляду справи не врахував ані
наданих пояснень ОСОБА_2 та його
представника, ні позитивну
характеристику ОСОБА_2, ні його щире
каяття, не враховано також доданих до
пояснень документів. Вказує, що
обізнаність ОСОБА_2, наявність у нього
вищої економічної освіти, його часті
відрядження за кордон були
безпідставно розцінені судом першої
інстанції як доказ того, що порушення
митних правил ОСОБА_2 скоїв з прямим
умислом. На думку представника, справа
була розглянута судом першої інстанції
з порушенням норм чинного
законодавства України, а саме, статей 33,
34 КУпАП.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу
підтримала.

Вислухавши пояснення:

прокурора, який заперечував щодо
задоволення апеляційної скарги, її
доводи вважав необґрунтованими, просив
залишити постанову суду без змін,
представника Київської митниці
Міндоходів, який також заперечував
щодо задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги
суд приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_2 у порушенні
встановленого порядку проходження
митного контролю в зонах (коридорах)
спрощеного митного контролю, що
виразилось у переміщенні через митний
кордон України в зоні «зеленого»
коридору товарів, переміщення яких
через митний кордон обмежено
законодавством України,
підтверджується зібраними у справі
доказами, а саме протоколом про
порушення митних правил від 21 серпня 2014
року №0478/125120101/14, доповідними записками
інспекторів Київської митниці, описом
предметів, затриманих у
правопорушника, іншими доказами, що
містяться в справі.

Вказаним доказам судом першої
інстанції була дана належна правова
оцінка, дії ОСОБА_2 за ст. 471 МК України
кваліфіковані вірно та не оспорюються
його представником.

Посилання апелянта на те, що вказане
правопорушення ОСОБА_2 скоїв з
необережності не можуть бути підставою
для скасування постанови та звільнення
ОСОБА_2 від такого стягнення, як
конфіскація, оскільки порушення митних
правил, передбачене ст.471 МК України
може вчинятись як умисно, так і через
необережність.

Апеляційний суд критично ставиться до
посилань апелянта на необхідність
накладення на ОСОБА_2
адміністративного стягнення у виді
штрафу без застосування конфіскації
вилученої валюти, оскільки санкція ст.
471 МК України передбачає
безальтернативну санкцію - накладення
штрафу у розмірі 100 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян та
конфіскацією предметів (грошових
коштів), порядок переміщення через
митний кордон України яких було
порушено. За таких умов незастосування
даного виду стягнення прямо
протирічить вимогам чинного
законодавства України, що є
неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновків судді суду
першої інстанції щодо винуватості
ОСОБА_2 у порушенні митних правил та
правильності кваліфікації його дій не
спростовують.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2
накладено з урахуванням вимог ст.ст.461,
462, 464, 465, 466 МК України.

Зважаючи на викладене, оскаржувана
постанова відповідає вимогам закону,
підстави для її зміні чи скасування
відсутні, у зв'язку з чим залишає дану
постанову без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 366, 461, 462, 464,
465,466, 471 МК України,

постановив :

Апеляційну скаргу представника особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 - ОСОБА_3
залишити без задоволення.

Постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 19 вересня 2014 року відносно ОСОБА_2 -
без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.П. Свінціцька