Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/417/14
Головуючий у суді І-ї
інстанції Льон С. М.
Доповідач у суді ІІ-ї
інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Ремез П.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 19 вересня 2014 року,
стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,

про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 19 вересня 2014 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП та накладено на нього стягнення у
виді позбавлення права керувати всіма
видами транспорту строком на 1 (один)
рік.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він 26
серпня 2014 року о 02 год. 05 хв. по вул.
Садовій у м. Кіровограді керував
транспортним засобом марки ВАЗ 2103,
державний номер НОМЕР_1, з явними
ознаками наркотичного сп'яніння
(різкий запах алкоголю з порожнини
рота), від проходження медичного огляду
на визначення стану сп'яніння та
продуття алкотестеру «Драгер»
відмовився у присутності двох свідків,
чим порушив вимоги п. 2.5 Правил
дорожнього руху, та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати зазначену постанову
районного суду стосовно нього та
постановити адекватне рішення,
мотивуючи це тим, що він не керував
транспортним засобом по вул. Садовій, а
стояв на місці. Також без присутності
свідків він написав пояснення під
диктовку інспектора ДПС ОСОБА_4, де
вказав що був зупинений автомобілем
ДАЇ. Однак, районний суд не взяв до
уваги такі його пояснення по справі і
не вислухав свідка з його сторони, а
також не був присутній інспектор Жиган
Д.М., який склав на нього протокол.

Про день і час розгляду справи ОСОБА_3
належним чином повідомлявся на 09-30 год.
07.10.2014 року, однак останній в судове
засідання у призначений час не
з'явився, не повідомив суд про поважні
причини його неявки та не подав до
апеляційного суду заяву з проханням
перенести розгляд даної справи. За
таких обставин апеляційний суд вважає
можливим розглянути справу за
відсутності правопорушника.

Перевіривши матеріали справи та
вивчивши доводи апеляції ОСОБА_3
вважаю, що апеляційна скарга скаржника
підлягає задоволенню частково, а
постанова суду підлягає зміни, з таких
підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП України
районний суд всебічно, повно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, та обґрунтовано дійшов
висновку про наявність в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП України, так як відповідальність
за вказане адміністративне
правопорушення настає у тому числі і за
відмову особи, яка керує транспортним
засобом, від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення серії

АВ2 № 840821 ОСОБА_3 поставлено у провину
те, що він 26.08.2014 року о 02 годині 05 хвилин
в м. Кіровограді по вул. Садовій керував
автомобілем ВАЗ 2103 державний номер
НОМЕР_1, з ознаками алкогольного
сп'яніння (запах алкоголю з ротової
порожнини), від продуття алкотестеру
«Драгер» та проходження медичного
огляду в установленому законом порядку
на факт вживання алкоголю відмовився в
присутності двох свідків. Чим порушив
вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за
що передбачена відповідальність за ч. 1
ст. 130 КУпАП.

Як зазначено в даному протоколі,
правопорушник надав свої пояснення на
окремому аркуші та отримав копію
даного протоколу (а.с.2).

У протоколі вказано двох свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і до матеріалів
долучені їх пояснення на підтвердження
вини ОСОБА_3 та власноручні визнавальні
пояснення самого правопорушника
(а.с.3-4).

Проте, в суді першої інстанції ОСОБА_3
повністю заперечив свої письмові
пояснення, але підтримав доводи
викладені ним в своїй апеляції про
обставини справи та категорично
заперечував керування ним автомобілем
у ту ніч, а оскільки він керував
автомобілем, тому й відмовився продути
алкотестер на місці його зупинки, або
пройти медичне обстеження на стан
алкогольного сп'яніння.

Однак, такі доводи скаржника про те, що
він не керував автомобілем, а тому й
відмовився від проведення його огляду
на стан сп'яніння, як на місці, так і в
лікувальному закладі, окрім його слів
будь-якими іншими доказами по справі не
підтверджуються, а натомість повністю
спростовуються письмовими показаннями
двох свідків по справі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, у присутності яких скаржнику
пропонували пройти огляд на стан
сп'яніння, як на місці шляхом продуття
алкотестеру Драгер так і в
лікувальному закладі, однак останній
відмовився від проходження вказаного
огляду (а.с.3).

Також, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП
підтверджується і долученим до справи
протоколом про адміністративне
правопорушення серії АВ2 № 840821,
обставини якого повністю визнавав на
місці зупинки і сам правопорушник, про
що свідчить його підпис у вказаному
протоколі (а.с.2), та долученим до справи
письмовим поясненням ОСОБА_3 (а.с.4).

Разом з тим, суддею районного суду у
першому абзаці мотивувальної частини
свого рішення помилково зазначено, що
ОСОБА_3 керував транспортним засобом з
явними ознаками наркотичного
сп'яніння, оскільки признаками такого
сп'яніння вказано (різкий запах
алкоголю з порожнини рота), що свідчить
про те, що фактично правопорушник
керував транспортним засобом з явними
ознаками алкогольного сп'яніння. Що
повністю підтверджується і рештою
мотивувальної частини даної постанови
суду, а також даними протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 № 840821, поясненнями свідків ОСОБА_7
та ОСОБА_6 (а.с.3) в яких зазначено про те,
що у водія ОСОБА_3 виявлено ознаки саме
алкогольного сп'яніння (а.с.2-3).

Крім того, накладене суддею на ОСОБА_3
стягнення у виді позбавлення права
керувати всіма видами транспорту
строком на 1 (один) рік не відповідає
санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП України, якою
передбачено такий вид
адміністративного стягнення, як
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк від
одного до двох років, а не «права
керувати всіма видами транспорту», як
помилково зазначено в резолютивній
частині вказаної постанови суду.

У зв'язку з цим, апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково,
а постанова Ленінського районного суду
м. Кіровограда - зміні.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
суддя апеляційного суду
Кіровоградської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, а постанову Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 19
вересня 2014 року про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності
за ч. 1 ст. 130 КУпАП України та накладення
на нього стягнення у виді позбавлення
права керувати всіма видами транспорту
строком на 1 (один) рік - змінити.

Замінивши у першому абзаці
мотивувальної частини постанови
замість слова «наркотичного» на
правильно - «алкогольного» сп'яніння, а
резолютивній частині постанови
замінити слова «керувати всіма видами
транспорту», вказавши правильно
«керування транспортними засобами».

У решті дану постанову суду залишити
без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Ремез
П.М.