Справа №461/2481/14-п
Провадження № 3/461/623/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2014 року

Суддя Галицького районного суду м.
Львова Мисько Х.М., розглянувши
матеріали про притягнення до
адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки
України, уродженки м. Львова, працюючої
директором ТзОВ «Коло Тур», перебуває
на займаній посаді з 30 травня 2012 року,
проживаючої у АДРЕСА_1, паспорт серії
НОМЕР_2, виданий 28 липня 2004 року
Личаківським РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області, ідентифікаційний
код НОМЕР_1

за ч.1 ст.41 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

в с т а н о в и в :

згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 27 лютого 2014 року,
ОСОБА_1 вчинила порушення
законодавства про працю, яке було
виявлене 07 лютого 2014 року під час
проведення перевірки у ТзОВ «Коло Тур»,
а саме: порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпПУ - в
ході повторної перевірки директором
Товариства вдруге представлено лист
ОСОБА_2 від 31 жовтня 2013 року, у якому
вона звертається до директора з
проханням «виплатити належну суму
розрахунку за всі невикористані
щорічні відпустки на дату звільнення
та грошову компенсацію за затримку
розрахунку при звільненні за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку», тобто фактично надає
вимогу про розрахунок. Після отримання
зазначеного листа директор 08 листопада
2013 року проводить розрахунок
невикористаних відпусток ОСОБА_2 за
період з 01 квітня 2005 року по 30 вересня
2010 року згідно з яким «Загальна сума
компенсації становить 2163,83 грн.».
Враховуючи те, що усі працівники
звільнені та закриті їх розрахункові
рахунки, ОСОБА_2 направлений поштовим
зв'язком лист від 28 листопада 2013 року, у
якому остання повідомляє ОСОБА_1
реквізити її карткового рахунку та
просить перерахувати компенсацію у
сумі 2163,83 грн. та компенсацію за
затримку розрахунку при звільненні.
Директором надано платіжне доручення
№11 від 28 листопада 2013 року про
перерахування коштів у сумі 2206,69 грн.
Таким чином, ОСОБА_2 були виплачені
належні суми пізніше наступного дня
після пред'явлення нею вимоги про
розрахунок. Крім цього, встановлено
порушення вимог ч.1 ст.117 КЗпП України -
при виплаті звільненій ОСОБА_2
розрахункових коштів з порушенням
строків, зазначених у ч.1 ст.116 КЗпП
України їй нараховано та виплачено
середній заробіток не за період з
наступного дня після пред'явлення
ОСОБА_2 вимоги про розрахунок по день
фактичного розрахунку, а лише 42,86 грн.,
тобто без врахування часу затримки.
Відповідальність за порушення
законодавства про працю передбачена ч.1
ст.41 КУпАП.

В суд правопорушник не з'явився, хоча
був належним чином повідомлений про
час і місце слухання справи, у зв'язку з
чим суд вважає можливим проводити
розгляд справи у його відсутності
відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.

Як вбачається із письмових пояснень
ОСОБА_1, остання вини у вчиненому
правопорушенні не визнала, вказує, що
її вини, як роботодавця не доведено,
розрахунок проведено після одержання
реквізитів рахунку звільненого
працівника.

Дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні
ознаки складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП, оскільки відповідно до ч.1 ст.116
КЗпП України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. Таким чином, директором ТзОВ «Коло
Тур» після звільнення ОСОБА_2 виплата
всіх сум, що належать їй від товариства
не проведено в день звільнення та
закрито розрахунковий рахунок
працівника, а також середній заробіток
ОСОБА_2 був виплачений не за період з
наступного дня після пред'явлення
останньою вимоги про розрахунок по
день фактичного розрахунку, а лише 42,86
грн., тобто без врахування часу
затримки.

Вина особи, що притягається до
адміністративної відповідальності
підтверджується:

- протоколом про адміністративне
правопорушення від 27 лютого 2014 року №
13-01-015/0147;

- актом перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 2 від 07
лютого 2014 року.

При обранні адміністративного
стягнення, суд враховує обставини
вчиненого, особу правопорушника, а тому
приходжу до висновку за можливе
накласти на ОСОБА_1 адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 30
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 510,00 грн.

Керуючись ст.ст.41, 268, 283,284 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та
застосувати до неї адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 30
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 510,00 грн.

На постанову протягом десяти діб з дня
її винесення може бути подана апеляція
до апеляційного суду Львівської
області.

Суддя
Мисько Х.М.