АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Грицак Р.М. Провадження №
33/789/138/14 Доповідач - Свачій І.М.Категорія
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2014 р. Суддя
апеляційного суду Тернопільської
області Свачій І.М., ознайомившись з
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 02 жовтня 2014
року, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 гривень.

Як вбачається зі змісту даної
постанови, ОСОБА_1 15 липня 2014 року о 22
год. 00 хв. в м. Тернополі по вул.
Шептицького, перебуваючи в автомобілі,
який не рухався, не переконавшись, що це
буде безпечно, відчинив двері
автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_3, чим
створив перешкоду автомобілю Пежо
Партнер д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_2, внаслідок чого відбулось
зіткнення та автомобілі отримали
механічні пошкодження. Своїми діями
ОСОБА_1 порушив вимоги п. 15.13 ПДР
України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати прийняту постанову та
закрити провадження по справі у зв'язку
з відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Вказує, що судом передчасно
постановлено рішення про його
винуватість у вчиненні вказаного
правопорушення, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, виходячи виключно із
нелегітимних доказів, сфабрикованих
проти нього працівниками ДАІ. Також
вважає, що протокол про вчинення
адміністративного правопорушення
безпідставно складений, зокрема тому,
що у ПДР України немає пункту 15.13.

В доповненнях поданих до апеляційної
скарги, зазначає, що вважає, що ДТП
сталася по вині водія ОСОБА_2, який не
забезпечив безпеки дорожнього руху та
експлуатації транспортного засобу і
допустив наїзд на його автомобіль, який
стояв, так як був зупинений ним
вимушено через поломку двигуна. На
момент коли він відкривав дверку свого
автомобіля, автомобіля ОСОБА_2
поблизості ще небуло, а тому його дії не
загрожували безпеці і не створювали
перешкоди для руху останньому та іншим
учасникам дорожнього руху.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, заслухавши
скаржника ОСОБА_1, який підтримав
подану апеляційну скаргу та просить
скасувати постанову суду, вважаю, що
апеляція до задоволення не підлягає з
наступних мотивів.

Доведеність вини та кваліфікація дій
ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, доведена належним чином
розглянутими, оціненими та викладеними
у постанові суду доказами. Під час
розгляду справи судом повно та
всебічно досліджено матеріали про
адміністративне правопорушення. При
оцінці доказів суд вірно послався на
протокол про адміністративне
правопорушення від 15 липня 2014 року
серії АА2 № 146018, який складено у
відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, з
зазначенням всіх обставин, необхідних
для вирішення справи та планом-схемою
місця дорожньо-транспортної пригоди,
що долучена до протоколу про
адміністративне правопорушення та
складена відповідно до Інструкції з
оформлення працівниками ДАІ МВС
матеріалів про адміністративні
правопорушення у сфері забезпечення
дорожнього руху.

Крім того, вина ОСОБА_1 доведена
поясненнями свідка ОСОБА_3 згідно яких
під час ДТП він перебував в автомобілі
під керуванням ОСОБА_2, який повертав з
вул. Шептицького на вул Білогірську. В
цей час прямо на перехресті вулиць
стояв автомобіль-таксі ВАЗ-2107 водій,
якого відкрив дверку автомобіля та
через дах розмовляв з майбутнім
клієнтом.

Твердження апелянта про те, що в ПДР
України відсутній п. 15.13 є
безпідставним. Цим пунктом водію
забороняється відчиняти двері
транспортного засобу, залишати їх
відчиненими і виходити з транспортного
засобу, якщо це загрожує безпеці і
створює перешкоди іншим учасникам
дорожнього руху, що було порушено
ОСОБА_1

Щодо адміністративного стягнення, то
воно накладене на ОСОБА_1 у
відповідності до вимог ст. ст. 33-34 КУпАП,
з врахуванням його особи, характеру
вчиненого правопорушення та обставин
справи. Призначене йому стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 340 гривень є
мінімальним щодо даного виду стягнення
і менш суворим, ніж інші, передбачені
цією статтею.

Викладені у апеляції твердження про те,
що судом передчасно постановлено
рішення про його винуватість у
вчиненні вказаного правопорушення,
виходячи із нелегітимних доказів, а
також те, що зупинка його автомобіля
була вимушеною у зв"язку з поломкою
двигуна, жодним чином не підтверджені,
є голослівними, а тому підстав для
зміни чи скасування постанови суду
немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 293, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 02 жовтня 2014 року - без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.М. Свачій