Провадження №: 3/752/4958/14
ПОСТАНОВА

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2014 року суддя Голосіївського
районного суду м. Києва Дідик М.В.,
розглянувши матеріали про
адміністративне правопорушення, які
надійшли від ВДАІ Голосіївського РУ ГУ
МВС України у м. Києві відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Росії,
громадянина України, пенсіонера,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

про вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП,

в с т а н о в и в :

05.09.2014 року о 15 год. 50 хв., водій ОСОБА_1,
керуючи автомобілем «Фольксваген»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, в м. Києві
по Південному шляхопроводі не виконав
вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати
дорогу», та не пропустив автомобіль
«Міцубіші», реєстраційний номер
НОМЕР_2, який рухався по головній
дорозі, при зміні напрямку руху не
переконався в безпеці маневру,
внаслідок чого здійснив зіткнення з
даним автомобілем, що призвело до
пошкодження транспортних засобів.

Пунктом 10.1 ПДР України передбачено, що
перед початком руху, перестроюванням
та будь-якою зміною напрямку руху водій
повинен переконатися, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху.

Пунктом 16.11 ПДР України передбачено, що
на перехресті нерівнозначних доріг
водій транспортного засобу, що
рухається по другорядній дорозі,
повинен дати дорогу транспортним
засобам, які наближаються до даного
перехрещення проїзних частин по
головній дорозі, незалежного від
напрямку їх подальшого руху.

Пунктом 33.2.1 ПДР України передбачено, що
водій повинен дати дорогу транспортним
засобам, що під'їжджають до
нерегульованого перехрестя по
головній дорозі.

Таким чином, судом встановлено, що
водій ОСОБА_1, при виїзді з другорядної
дороги, не дав дорогу автомобілю, який
рухався по головній дорозі, внаслідок
чого відбулося зіткнення, тобто вчинив
дії, якими порушив п.п. 10.1, 16.11, 33.2.1 ПДР
України.

Відповідальність за порушення п.п. 16.11,
33.2.1 ПДР України передбачена ст. 124
КУпАП, відповідно до якої порушення
учасниками дорожнього руху правил
дорожнього руху, що спричинило
пошкодження транспортних засобів,
вантажу, автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, дорожніх споруд
чи іншого майна, - тягне за собою
накладення адміністративного
стягнення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину
визнав у повному обсязі.

Крім того вина ОСОБА_1 підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення серії АВ2 № 989407, від
05.09.2014 року, схемою ДТП, поясненнями
учасників ДТП та іншими письмовими
матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного та
враховуючи характер вчиненого
порушення, особу ОСОБА_1, ставлення його
до вчиненого, обставини, що пом'якшують
та обтяжують відповідальність, вважаю
за необхідне визнати ОСОБА_1, винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти
адміністративне стягнення у виді
адміністративного штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з
ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,03
розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 124, 283-285 КУпАП , -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності, наклавши
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 340 (триста сорок)
грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовій збір в
розмірі 0,03 розміру мінімальної
заробітної плати, що становить 36
(тридцять шість) грн. 54 коп. на користь
держави.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
протесту прокурора.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником, потерпілим,
його представником або на неї може бути
внесено протест прокурора протягом
десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Суддя
М.В. Дідик