Апеляційний суд міста Києва
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2014 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Тютюн
Т.М. за участю ОСОБА_3 - особи, щодо якої
винесено постанову в справі про
адміністративне правопорушення,
прокурора Манелюка Ю.А., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Києві справу про
адміністративне корупційне
правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м. Харкова, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, працюючого головним
спеціалістом сектору юридичного
забезпечення Державної інспекції
України з питань праці, що
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2,
проживає за адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 жовтня
2014 року,

у с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 13.10.2014 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.1726 КУпАП, і на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 20
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 340 гривень.

Як встановив суд, ОСОБА_3, перебуваючи
на посаді головного спеціаліста
сектору юридичного забезпечення
Державної інспекції України з питань
праці, являючись державним службовцем
11 рангу 5 категорії, що одержує
заробітну плату за рахунок державного
бюджету, всупереч вимогам п.1 ч.1 ст.12
Закону України "Про засади запобігання
та протидії корупції" ("Фінансовий
контроль"), не подав у встановлений
законом строк до 1 квітня поточного
року за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
постанову судді місцевого суду
скасувати і закрити провадження у
справі, посилаючись на порушення судом
норм процесуального права, неповне
з'ясування обставин справи,
неправильну оцінку наявних у ній
доказів, що, як наслідок, потягло за
собою необґрунтоване притягнення його
до адміністративної відповідальності.

________________________________________________________________________
____

Справа № 33/796/1393/2014 Постанова
винесена суддею Бугілем В.В.

Категорія: ст.1726 КУпАП

За твердженням апелянта, суддя
всупереч вимогам ст.268 КУпАП, якою
передбачено розгляд справи в
обов'язковій присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, розглянув справу без
його участі і не сповістив про місце і
час розгляду, чим обмежив право
подавати докази. А посилання в
постанові на те, що він клопотання про
відкладення розгляду справи не
заявляв, і висновок про неявку як
спосіб ухилення від стягнення, не
відповідають дійсності, і
спростовуються клопотанням від 14.08.2014
року та медичною документацією. Також
ОСОБА_3 вказує на порушення судом
строків накладення адміністративного
стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з
урахуванням дати складання протоколу
щодо нього - 28.05.2014 року.

ОСОБА_3 зазначає про те, що умислу на
вчинення правопорушення не мав, і не
зміг вчасно подати декларацію про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру (далі -
декларацію) за 2013 рік через об'єктивні
причини, а саме, тимчасову
непрацездатність у період з 17.02.2014 року
по 14.04.2014 року внаслідок хвороби та у
зв'язку із заподіянням йому тілесних
ушкоджень невстановленими особами, що
підтверджується відповідними
документами. Однак після виходу на
роботу 14.04.2014 року, зібравши відомості
про доходи за попередніми місцями
роботи, він 23.04.2014 року подав
декларацію. При цьому категорично не
погоджується з висновками прокурора,
які містяться в протоколах про
адміністративні правопорушення, про
те, що видача листків непрацездатності
у різних регіонах свідчить про
можливість його пересування і, як
наслідок, можливість своєчасно подати
декларацію.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3, який
повністю підтримав апеляційну скаргу і
просив її задовольнити, стверджуючи
про відсутність у його діях складу
адміністративного правопорушення,
пояснення прокурора, який заперечив
проти задоволення апеляційної скарги,
вважаючи постанову судді законною та
обґрунтованою, і наполягав на тому, що
ОСОБА_3 мав можливість своєчасно подати
декларацію до 14.02.2014 року, 03.03.2014 року, а
також 27.03.2014 року, оскільки в цей день
відвідував медичну установу,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає її такою, що
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245, 252, 280 КУпАП
в справі про адміністративне
правопорушення обставини
правопорушення повинні бути з'ясовані
всебічно, повно і об'єктивно в їх
сукупності.

При цьому суд при розгляді справи
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, і
винести постанову, зміст якої має
відповідати вимогам ст.283 КУпАП.

Цих вимог закону суддею місцевого суду
під час розгляду справи та при
винесенні постанови не дотримано.

Визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, суд лише формально
послався як на докази на дані, що
містяться в: протоколах про порушення
вимог п.1 ч.1 ст.12 Закону України "Про
засади запобігання та протидії
корупції" (далі - Закону) та ст.1726 КУпАП
від 28.05.2014 та 14.07.2014; повідомленні
Державної інспекції України з питань
праці від 06.05.2014; копіях декларацій від
27.11.2013 та 23.04.2014 року; відповіді
Державної інспекції України з питань
праці на запит ГУБОЗ ГУ МВС України від
20.05.2014; копіях посадової інструкції від
06.11.2013, наказу від 27.11.2013, наказу від
23.02.2013, попередження від 27.11.2013, листків
непрацездатності та виписки з Центру
ізраїльської стоматології, довідки про
заробітну плату, а також поясненнях
ОСОБА_3

Між тим, зміст вказаних доказів у
постанові судді не розкрито і оцінка їм
не надана, як і поясненням ОСОБА_3 про
причини несвоєчасного подання
декларації.

До того ж, обґрунтованими є доводи в
апеляційній скарзі ОСОБА_3 про
порушення його прав, передбачених ст.268
КУпАП, зокрема, подавати докази, адже
справу розглянуто без його
присутності, яка є обов'язковою при
розгляді справ даної категорії. При
цьому даних про його сповіщення про
місце і час розгляду справа не містить.

Висновки судді місцевого суду про
неподання до 1 квітня 2014 року
декларації ОСОБА_3, який, обіймаючи
посаду головного спеціаліста сектору
юридичного забезпечення Державної
інспекції України з питань праці, є
державним службовцем 11 рангу 5
категорії і згідно з п.п."в" п.1 ч.1 ст.4
Закону є суб'єктом декларування, є
вірними і не оспорюються в апеляційній
скарзі.

Вказані висновки підтверджуються
наявними в справі доказами, зокрема:
протоколом про порушення вимог п.1 ч.1
ст.12 Закону та ст.1726 КУпАП від 14.07.2014, з
яким справа після дооформлення
повторно надійшла до суду;
повідомленнями Державної інспекції
України з питань праці начальнику
ГУБОЗ МВС України від 06.05.2014 та 20.05.2013;
копією декларації за 2013 рік від 23.04.2014;
копією наказу № 342-к від 27.11.2013, яким
ОСОБА_3 призначений за переведенням з
Подільської районної у м. Києві
державної адміністрації на посаду
головного спеціаліста відділу нагляду
за додержанням законодавства про працю
- державного інспектора з питань праці
Департаменту контрольно-наглядової
діяльності з питань праці Державної
інспекції України з питань праці з
27.11.2013; копією наказу № 10-к від 23.01.2014,
яким ОСОБА_3 переведений з
попередньої посади на посаду головного
спеціаліста сектору юридичного
забезпечення Державної інспекції
України з питань праці з 23.01.2014 (а.с.7, 8,
9-17, 29, 30).

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.1726 КУпАП
відповідальність за вказаною нормою
настає у разі неподання або
несвоєчасного подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, передбаченої
Законом України "Про засади
запобігання та протидії корупції".

Згідно з ч.1 ст.12 Закону суб'єкти
декларування зобов'язані щорічно до 1
квітня подавати за місцем роботи
(служби) декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік за формою, що
додається до цього Закону.

Разом з тим, з суб'єктивної сторони дане
корупційне правопорушення
характеризуються виною у формі умислу,
яким суб'єкт правопорушення мав
керуватися при його вчиненні.

У матеріалах справи та постанові судді
такі дані відсутні.

Про те, що несвоєчасне подання
декларації беззаперечно не утворює
складу адміністративного
правопорушення, свідчать і положення
ч.2 ст.12 Закону, якими передбачено строк
подання декларації за звітний рік до 31
грудня суб'єктами декларування, які
мали об'єктивні складнощі в поданні
такої декларації, в тому числі через
тимчасову непрацездатність.

Відповідно до письмових пояснень
ОСОБА_3, які містяться в матеріалах
справи, а також пояснень, наданих
апеляційному суду, він категорично
заперечив свою винуватість у вчиненні
правопорушення та зазначив, що 23.04.2014
року, тобто несвоєчасно, подав
декларацію у зв'язку з тим, що з 17.02.2014
року по 12.04.2014 року був тимчасово
непрацездатний. Так, з 17.02.2014 року він
перебував на амбулаторному лікуванні,
а 01.03.2014 року був побитий групою
невідомих осіб, і йому було спричинено
тілесні ушкодження. При цьому 03.03.2014
року він ненадовго прийшов на роботу,
щоб здати справи, а з 04.03.2014 року оформив
листок непрацездатності. Оскільки у 2013
році працював у трьох державних
установах, то після виходу на роботу
14.04.2014 року отримав дані, необхідні для
заповнення декларації, і подав її 23.04.2014
року. Він планував подати декларацію у
березні 2014 року, тобто у встановлений
законом строк, однак не міг передбачити
свою непрацездатність внаслідок
вчиненого щодо нього кримінального
правопорушення.

Такі пояснення повністю
підтверджуються копіями листків
непрацездатності, згідно з якими з
17.02.2014 по 24.02.2014 року включно, а також
безперервно з 04.03.2014 по 12.04.2014 року
(вихідний день), крім 27.03.2014 року, ОСОБА_3
був тимчасово непрацездатний (а.с.58-62).
Відповідно до копії історії хвороби та
виписки Центру ізраїльської
стоматології № 18 від 27.03.2014 ОСОБА_3
звернувся до медичного закладу 03.03.2014
року і 27.03.2014 року знаходився у вказаній
установі, де йому надавалася медична
допомога (а.с.52, 140-144). Про відсутність
ОСОБА_3 на роботі у згадані періоди
свідчать дані в табелях обліку
робочого часу (а.с.70-71, 123-125). Пояснення ж
стосовно появи на роботі 03.03.2014 року
узгоджуються з даними витягу з журналу
реєстрації приходу на роботу, у якому
зазначено, що ОСОБА_3 зареєструвався о 15
годині 30 хвилин (а.с.86).

З довідки слідчого СВ Шевченківського
РУ ГУ МВС України в м. Києві вбачається,
що проводиться досудове розслідування
в кримінальному провадженні, внесеному
в Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0001853 01.03.2014 року за фактом
отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень
(а.с.137).

А на підтвердження пояснень у частині
необхідності збору відомостей,
необхідних для заповнення декларації,
ОСОБА_3 надав копію трудової книжки із
записами про те, що протягом 2013 року він
працював головним спеціалістом
відділу впровадження
енергоефективності управління
енергоефективності Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), начальником відділу
контролю за благоустроєм Подільської
районної у м. Києві державної
адміністрації, головним спеціалістом
відділу нагляду за додержанням
законодавства про працю - державним
інспектором з питань праці
Департаменту контрольно-наглядової
діяльності з питань праці Державної
інспекції України з питань праці
(а.с.186-194).

Стосовно відомостей у протоколі про
порушення вимог п.1 ч.1 ст.12 Закону та
ст.1726 КУпАП від 14.07.2014, про те, що ОСОБА_3
мав можливість подати декларацію до
14.02.2014 року, з 25.02.2014 по 03.03.2014 року, також
27.03.2014 року, коли відвідував Центр
ізраїльської стоматології, а так само в
інші дні, оскільки видача листків
непрацездатності у різних регіонах
країни свідчить про його можливість
пересуватися, та пояснень прокурора
аналогічного змісту слід зазначити
наступне.

Пояснення ОСОБА_3 щодо намірів подати
декларацію у березні 2014 року є
логічними, і він не міг і не повинен був
передбачити можливість вчинення щодо
нього кримінального правопорушення і,
відповідно, свою непрацездатність. Як
зазначено раніше, необхідність
короткочасного виходу на роботу 03.03.2014
року була обумовлена робочими
моментами, а посилання на можливість
подання декларації в інші дні, а також
27.03.2014 року з огляду тільки на
можливість пересування є, взагалі,
надуманими і недоречними в даній
конкретній ситуації, коли особа
вживала заходів до відновлення стану
свого здоров'я.

Отже, доводи апелянта про неможливість
своєчасно подати декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру з об'єктивних
причин, а так само про відсутність у
нього умислу на вчинення
правопорушення, знайшли своє
підтвердження, у зв'язку з чим, не можна
вважати обґрунтованим рішення судді
місцевого суду про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд вважає, що в діях
ОСОБА_3 відсутній склад
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1726
КУпАП, а тому його апеляційна скарга
підлягає задоволенню, постанова судді -
скасуванню, а провадження у справі -
закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись
ст.294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 жовтня 2014
року, якою ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.1726 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, і
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 20 /двадцяти/
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 340 /триста сорок/
гривень, - скасувати та закрити
провадження в справі за відсутністю
складу правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва   Т.М. Тютюн