П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к
р а ї н и

09.07.2014
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Дворніченка В.І., за
участі представника Чопської митниці
Міндоходів Савчука Х.В., особи,
притягуваної до адмінвідповідальності
- ОСОБА_2, захисника особи, притягуваної
до адмінвідповідальності - ОСОБА_3,
розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу захисника
ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2 на постанову
судді Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 25.02.2014
року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,

визнано винним за ст.472 МК України,
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
18000 гривень з конфіскацією в користь
держави безпосередніх предметів
порушення митних правил та стягнуто в
користь держави судовий збір в сумі 36,54
грн.,

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, 07.10.2013 року о 18:15
год. ОСОБА_2 скоїв правопорушення.
відповідальність за яке передбачена
ст.472 МК України, а саме: не задекларував
за встановленою формою та не заявив при
усному опитуванні товари комерційного
призначення, які підлягають
обов'язковому письмовому декларуванню,
позаяк їх вартість, згідно висновку
експерта перевищує еквівалент 500 Євро
та становить 18000 гривень: взуття
спортивне торгової марки «Schooll» моделі
«Starlit S206» різних кольорів та розмірів в
загальній кількості 20 пар, які
знаходились у вантажному відсіку
мікроавтобуса і доступ до них нічим не
утруднювався. Виявлений товар ОСОБА_2,
згідно його пояснень, перевозив на
прохання знайомої йому громадянки
ОСОБА_4.

Не погоджуючись із постановою судді ,
захисник ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
поновити строк на апеляційне
оскарження постанови Ужгородського
міськрайонного суду від 25.02.2014 року як
такий, що пропущений ним з поважних
причин, а саме неповідомлення його та
його підзахисного про день, час та
місце розгляду справи в суді та
неотримання ними копії постанови в
передбачені законом строки, та
зазначає, що в зв'язку з неповнотою
судового розгляду, проведеного з
порушенням його прав, передбачених
ст..268 КУпАП, 498 МК України, що позбавило
його можливості представити суду
додаткові докази на свій захист,
постанова від 25.02.2014 року підлягає
скасуванню, із закриттям провадження в
справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП - в
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.472 МК
України.

Дослідивши доводи апеляційної скарги
заслухавши пояснення захисника ОСОБА_3
на підтримання доводів апеляційної
скарги, прокурора та представника
Чопської митниці про законність
прийнятого у справі судового рішення,
перевіривши матеріали
адміністративної справи, апеляційний
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення, з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням, інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом, а відповідно до ч. 4 ст. 526 МК
України та ч.1 ст.268 КУпАП справа про
адміністративне правопорушення може
бути розглянута за відсутністю особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності за це правопорушення,
лише у випадках, якщо є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду і якщо від неї не надійшло
клопотання про перенесення розгляду
справи.

Ці вимоги закону суддею не додержано.

Так, з постанови судді вбачається, що ні
ОСОБА_2, ні його захисник ОСОБА_3 не
приймали участі у розгляді справи
після повернення такої з додаткової
перевірки, в матеріалах справи
відсутні дані про те, що вони
повідомлені про час і місце розгляду. У
справі не має даних про те, що судом у
встановлений законом строк ОСОБА_2.
вручена копія постанови. В матеріалах
справи відсутні будь-які відомості про
своєчасне направлення копії постанови
особі, яка притягнута до
адмінвідповідальності, що суперечить
вимогам ст. 285 КУпАП . З приєднаної до
апеляційної скарги копії конверту
вбачається, що копія постанови від
25.02.2014 року отримана ОСОБА_2 23.05.2014 року.
Зазначені обставини перешкодили
ОСОБА_2 або його захиснику своєчасно
подати апеляційну скаргу, тому причини
пропуску строку на її внесення
визнаються поважними, і такий строк
поновлюється.

В свою чергу, у відповідності до ст.531 МК
України однією із безумовних підстав
для скасування постанови про
накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил є
безпідставне недопущення до участі в
розгляді справи особи, притягнутої до
відповідальності, або її представника,
а також інше обмеження прав учасників
провадження у справі про порушення
митних правил та її розгляду.

Отже, приходжу до переконання, що
постанова судді Ужгородського
міськрайонного суду від 25.02.2014 року з
цих підстав підлягає скасуванню.

Згідно ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками
розгляду апеляційної скарги суд
апеляційної інстанції має право
скасувати постанову та прийняти нову
постанову.

Суд апеляційної інстанції зауважує про
наступне.

Згідно ч.1 ст.486 МК України(2012 року)
завданням провадження у справах про
порушення митних правил є своєчасне,
всебічне, повне та об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її з дотриманням вимог
закону, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
порушень митних правил, та запобігання
таким правопорушенням, а у
відповідності до ст..489 МК України(2012
року) при розгляді справи про порушення
митних правил суд зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Дані
норми перекликаються з положеннями
ст..ст.245, 252, 280 КУпАП.

Однак, постанова від 25.02.2014 року на
даних вимогах закону не ґрунтується,
позаяк судом першої інстанції,
внаслідок порушення вимог ст.ст.268
КУпАП та ст.526 МК України, не з'ясовано
на підставі належних та допустимих
доказів всіх обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи по суті, зокрема, наявність або
відсутність у ОСОБА_2 документів, що
містять інформацію про фактурну
вартість безпосереднього предмету
порушення митних правил, інших доказів
про походження та вартість не
задекларованих ним товарів, що в
контексті ст.ст.368, 374, 495 МК України є
неприпустимим, оскільки має суттєве
значення для правильного визначення
розміру штрафу за даний вид порушення
митних правил, а також для з'ясування
наявності або відсутності в діях
ОСОБА_2 складу митного порушення,
відповідальність за яке передбачена
ст.472 МК України.

В той же час, висновок суду першої
інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_2
складу правопорушення, передбаченого
ст.472 МК України - недекларування
товарів комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, тобто незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей(наявність,
найменування або назва, кількість тощо)
про товари комерційного призначення,
які підлягають обов'язковому
декларуванню у разі переміщення через
митний кордон України, є вірним.

Необережна форма вини ОСОБА_2 у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.472 МК України доведена
матеріалами справи.

Так, протоколом про порушення митних
правил № 2494/30500/13 від 07.10.2014 року
підтверджені зазначені в
мотивувальній частині постанови судді
місцевого суду час, місце та обставини,
за яких ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на
недекларування товарів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, тобто
незаявлення за встановленою формою
точних та достовірних
відомостей(наявність, найменування або
назва, кількість тощо) про товари
комерційного призначення, які
підлягають обов'язковому декларуванню
у разі переміщення через митний кордон
України,.

Дані обставини підтверджуються також і
митною декларацією(а.с.5), письмовими
поясненнями ОСОБА_2.(а.с.9), актом про
проведення огляду(а.с.10), доповідною
запискою(а.с.13), висновком експерта №
134.

У відповідності до ч.1 ст.495 МК України
доказами у справі про порушення митних
правил є будь-які фактичні дані, на
основі яких у визначеному законом
порядку встановлюються наявність або
відсутність порушення митних правил,
винність особи у його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Такі
дані встановлюються: 1) протоколом про
порушення митних правил, протоколами
процесуальних дій, додатками до
зазначених протоколів; 2) поясненнями
свідків; 3) поясненнями особи, яка
притягується до відповідальності; 4)
висновком експерта; 5) іншими
документами (належним чином завіреними
їх копіями або витягами з них) та
інформацією, у тому числі тими, що
перебувають в електронному вигляді, а
також товарами - безпосередніми
предметами порушення митних правил,
товарами із спеціально виготовленими
сховищами (тайниками), що
використовувалися для приховування
безпосередніх предметів порушення
митних правил від митного контролю,
транспортними засобами, що
використовувалися для переміщення
безпосередніх предметів порушення
митних правил через митний кордон
України.

З висновку експерта від 28.10.2013 року
вбачається, що загальна вартість 20 пар
спортивного взуття, вилученого у
ОСОБА_2 становить 18000 гривень.

З долученої до матеріалів справи
митної декларації заповненої
власноручно ОСОБА_2 вбачається, що в
графі « 4 відомості про товари, що
підлягають обов'язковому письмовому
декларуванню та/або оподаткуванню
митними платежами, товари, переміщення
яких через державний кордон України
заборонено або здійснюється за
дозвільними документами, що видаються
органами виконавчої влади, та інші
товари, що декларуються письмово за
бажанням громадянина або на вимогу
митного органу» останнім було
зазначено про наявність в автомобілі
тільки особистих речей

З письмового пояснення ОСОБА_2 яке було
написано власноручно на прохання
інспектора митниці 07.10.2013 року
вбачається, що при заповненні митної
декларації ОСОБА_2 вказав, що переміщує
особисті речі в кількості 14 місць, а
виявлені в нього дві коробки із
спортивним взуттям не заявив при
усному опитуванні та не задекларував,
позаяк не був обізнаним про
необхідність цього і не знав про їх
вміст. Крім того, в письмовому
поясненні ОСОБА_2 заявив, що дані
товари переміщував з міста Понтеба
Італія, вул..Савіні на прохання
громадянки ОСОБА_4 і в подальшому мав
через службу доставки відправити їх до
м.Києва на ім'я ОСОБА_5.

Вищенаведені докази в їх сукупності
підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України -
незаявлення за встановленою формою
точних відомостей про переміщувані
через митний кордон України товари, які
обмежені до ввезення у такій кількості
і підлягають обов'язковому письмовому
декларуванню, здобуті відповідно до
вимог Митного кодексу України та інших
нормативних актів України, підстав
визнавати їх недопустимими не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що не
задекларовані ОСОБА_2 товари належать
не йому, а їх сумарна фактурна вартість
становить 100 Євро, отже не перевищує
еквіваленту в сумі 500 Євро, жодним
належним та допустимим доказом не
підтверджуються. Надані суду
апеляційної інстанції копія та
оригінал платіжного документу та його
переклад, які на думку сторони захисту
підтверджують фактурну вартість
товарів, виявлених у ОСОБА_2, не можуть
бути визнані допустимими і належними
та прийняті до уваги, позаяк не містять
в собі інформації щодо
назви(найменування) товарів, а відтак в
судовому засіданні неможливо з
достовірністю встановити, що цей
документ роздрібної торгівлі містить в
собі інформацію про фактурну вартість
цих конкретних товарів

Окрім того, з матеріалів справи не
вбачається, що докази зібрані в
підтвердження вини ОСОБА_2 у порушенні
митних правил, передбачених ст.472 МК
України, здобуто з порушенням
установленого законом порядку.

Разом з тим, вирішуючи питання про
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_2 за ст.472 МК України,
з врахуванням положень ст..38 КУпАП та ч.2
ст.467 МК України, приходжу до висновку
про необхідність закриття провадження
в даній справі на підставі п.7 ст.247
ККУпАП, в зв'язку із закінченням
строків накладення адміністративного
стягнення на момент розгляду справи в
апеляційному суді.

Керуючись ст ст.247, ст. 294 КУпАП,
ст..ст.467, 527, 531 МК України, апеляційний
суд,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження задовольнити,
поновити захиснику ОСОБА_3 строк на
апеляційне оскарження судового
рішення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3,
подану ним в інтересах ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 25.02.2014 року скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винним в скоєнні
порушення митних правил,
відповідальність за яке передбачена
ст.472 МК України, а провадження в справі
закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП, в
зв'язку з закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя:
В.І.Дворніченко