07.10.2014 рокуСправа №: 461/8417/14-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2014 рокум.м. Львів

Суддя Галицького районного суду
м. Львова Волоско І.Р.

з участю прокурора Горбань М.П.

розглянувши адміністративну справу
про притягнення до адміністративної
відповідальності ,-

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не працюючого, проживаючого у
АДРЕСА_1,

за ст. 471 Митного Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 08.07.2014 року о 15.00 год. прямуючи
з України в Республіку Польща, в якості
водія автомобіля марки «Volkswagen Golf» д.н.з.
НОМЕР_2, обравши смугу спрощеного
митного контролю "зелений коридор",
перемістив через митний пост
„Рава-Руська" Львівської митниці
готівкові кошти: 16412,00 доларів США, що в
еквіваленті становить 193 407.21 грн., які
підлягають обов'язковому декларуванню
та оподаткуванню при переміщенні через
митний кордон України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у
скоєному правопорушенні визнав, щиро
розкаявся та пояснив, що 08.07.2014 року
прямуючи з України в Республіку Польща,
обрав смугу спрощеного митного
контролю, та перемістив через митний
пост „Рава-Руська" Львівської митниці
16412,00 доларів США. Зазначив, що не мав
наміру приховати переміщувані кошти.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши думку прокурора, пояснення
затриманого, вважаю, що в діях ОСОБА_1
наявний склад адміністративного
правопорушення передбачений ст. 471 МК
України.

Факт вчинення адміністративного
правопорушення стверджується також:

Згідно ст.462 МК України, яка регулює
основні та додаткові адміністративні
стягнення, попередження та штраф
можуть застосовуватися тільки як
основні адміністративні стягнення за
порушення митних правил.

Конфіскація товарів, транспортних
засобів, зазначених у п.3 ст.461 МК
України, може застосовуватися як
основне і як додаткове адміністративне
стягнення.

За одне і те саме порушення митних
правил може накладатися тільки основне
або основне і додаткове
адміністративне стягнення. Якщо
статтею, якою встановлюється
адміністративна відповідальність за
порушення митних правил,
передбачається основне і додаткове
адміністративне стягнення,
застосування лише додаткового
адміністративного стягнення без
основного не допускається, крім
випадку, передбаченого ч.3 ст. 467 МК
України.

У відповідності з положеннями ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Крім того, згідно з ст.9 Конституції
України, а також ст. 17 Закону України
«Про міжнародні договори» від 22.12.1993
року, міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, є часткою національного
законодавства України. Також
передбачається, що якщо міжнародним
договором встановлені інші права, ніж
ті, які передбачені законодавством
України, то застосовуються правила
міжнародного договору України. Тобто в
такому випадку міжнародно-правові
норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Європейську Конвенцію «З захисту прав
і основних свобод людини», а також
Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною
частиною Конвенції, чим визнала її дію
в національній правовій системі, а
також обов'язковість рішень
Європейського Суду з прав людини по
всім питанням що стосуються тлумачення
і застосування Конвенції.

Згідно з Статтею 1 Протоколу N 1 до
Конвенції з захисту прав людини, кожна
фізична чи юридична особа має право на
повагу до своєї власності. Ніхто не
може бути позбавлений свого майна
інакше, як в інтересах суспільства та
на умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

За таких обставин конфіскація є
втручанням в право особи на повагу
власності і, відповідно, має бути
застосована ст.1 Протоколу № 1 до
Європейської Конвенції з захисту прав
людини.

Перша і найбільш важлива вимога
зазначеної правової норми полягає в
тому, що будь-яке втручання публічної
влади в право на повагу власності має
бути законним. Також передбачається, що
держава уповноважена здійснювати
контроль за використанням власності
шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута
справедлива рівновага між вимогами
загального інтересу і захисту
фундаментальних прав особи, має
значення лише при умові, що таке
втручання відповідає вимогам закону і
не є безпідставним.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке
вичинив правопорушник полягає в
недекларуванні іноземної валюти при
проходженні митного контролю в
«зеленому коридорі», тобто в зоні
спрощеного митного контролю,
відповідальність за що передбачена ст.
471 МК України.

Згідно зст.471 МК України, за таке
правопорушення передбачено накладення
адміністративного стягнення в виді
штрафу і конфіскації незадекларованої
валюти.

Що стосується загального інтересу,
якому могло слугувати таке втручання,
Європейський Суд зазначив, що держави
мають законний інтерес і в той же час
обов'язок вживати заходи в цілях
виявлення та контролю руху готівкових
коштів через кордони, оскільки значні
суми готівки можуть використовуватись
для легалізації незаконних доходів,
торгівлі наркотиками, фінансування
тероризму, вчинення тяжких фінансових
злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка
розповсюджується на будь-яку особу, що
перетинає кордон держави, попереджує
прихований ввіз і вивіз грошових
коштів з країни і конфіскаційна міра,
яку тягне недекларування грошових
коштів митному органу, є частиною
загальної регулятивної системи,
передбаченої для боротьби з подібними
правопорушеннями.

Таким чином, у відповідності з рішенням
ЄСПЛ, слід визнати що застосування
конфіскації в даному випадку
відповідатиме загальним інтересам.

Далі слід з'ясувати чи буде, в разі
застосування конфіскації, досягнута
розумна співрозмірність між засобами,
використаними судом для забезпечення
загального інтересу, і захистом права
особи на повагу власності або, іншими
словами, чи не буде покладено на нього
індивідуальний надмірний тягар.

Правопорушник свою вину у вчинені
адміністративного правопорушення
визнав у повному обсязі, у вчиненому
розкаявся.

Правопорушення полягало в
недекларуванні митному органу коштів у
готівковій формі, які він вивозив.

Слід зауважити, що вивезення
готівкової іноземної валюти з України
не є незаконним, згідно з діючим
законодавством України.

Крім того, сума, яка може бути законно
вивезена, чи фізично переміщена через
український митний кордон, в принципі
не обмежена, обмежена лише сума (10000
євро), яка може бути вивезена без
письмового декларування.

Більш того, правопорушник є фізичною
особою - нерезидентом та має право
вивозити з України готівку в сумі, що
перевищує в еквіваленті 10000 євро, за
умови письмового декларування митному
органу в повному обсязі, тобто без
наявності документів, що підтверджують
зняття готівки з рахунків у банках
(фінансових установ), включно на ту
суму, що перевищує в еквіваленті 10000
євро.

Крім того, у матеріалах справи відсутні
дані про те, що зазначені грошові кошти
отримані незаконним шляхом, або
призначені для використання в
незаконній діяльності, ніщо не
дозволяє припустити, що шляхом
застосування конфіскації буде
попереджена інша незаконна діяльність
- легалізація злочинних доходів,
торгівля наркотиками, фінансування
тероризму, ухилення від сплати
податків.

Грошові кошти, які перевозив
правопорушник, вивезення даної суми з
України допускається, за умови її
декларування митному органу.

Таким чином єдине протиправне діяння,
яке вчинив правопорушник полягає в
ненаданні митному органу відповідної
декларації.

Далі ЄСПЛ зазначив, що для визнання
втручання держави співрозмірним воно
має відповідати тяжкості
правопорушення, зокрема невиконанню
вимог про декларування, а не тяжкості
будь-якого іншого правопорушення
(легалізації незаконних доходів,
ухилення від сплати податків), яке
фактично встановлене не було.

Сума, яка за рішенням суду має бути
конфіскована, є для правопорушника
значною, і має бути повернута.

З іншого боку, шкода, яка могла бути
заподіяна державі Україна, була
незначна, оскільки правопорушник не
ухилявся від сплати мита чи інших
зборів і не заподіяв іншої майнової
шкоди державі.

Якби грошові кошти, що перевозив
правопорушник не були виявлені,
українська влада лише не отримала б
інформацію про те, що ці грошові кошти
були вивезені з України. Таким чином
конфіскація, в даному випадку є не
компенсаційною, а стримуючою та карною
мірою, оскільки державі не завдано
ніяких збитків в результаті
недекларування грошових коштів.

За таких обставин, враховуючи практику
ЄСПЛ, приходжу до висновку про те, що
застосування конфіскації, в якості
додаткового адміністративного
стягнення, в даному випадку є
порушенням положень ст.1 Протоколу № 1
до Конвенції, тобто є неспіврозмірним,
оскільки покладає на правопорушника
«індивідуальний надмірний тягар».

Враховуючи обставини та характер
вчиненого адміністративного
правопорушення, малозначимість та
невисоку суспільну небезпеку, особу
затриманого, щире розкаяння у
вчиненому, незначний рівень завданої
шкоди, переміщення особистих коштів, а
тому вважаю можливим призначити
адміністративне стягнення у виді
штрафу, без призначення при цьому
додаткового покарання - конфіскації,
яке вказане в санкції ст. 471 МК України.

Керуючись ст.ст. 22, 38, 248, 249, 251, 283-285 КУпАП,
ст.ст. 459, 461, 462, 487, 527, 528 МК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (персональний номер НОМЕР_1)
визнати винним у скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст.471 МК України та накласти стягнення -
1700.00 грн. штрафу в дохід держави.

Вилучені, згідно протоколу про
порушення митних правил 164шт. купюр
номіналом 100 доларів США, а саме: №№
AL78689470C, KD92131991A, KL70874373A, KL70874374A, КВ50120400І,
KF16015794A, KF58139777B, HB69746299L, НВ01123988Е, AB04869035V,
НН86970009, HB64625391N, НК14252043С, HB58240575Q, НВ47189189Н,
KB17210044D, DG25899177A, KB48551508J, KB90472822J, КВ79545575М,
КВ06251755К, НВ28496734Р, FK17554739A, FB26111516В,
КН33714032А, KB04809352J, КВ07283235А, НВ84149275С,
КВ07283236А, КВ07283237А, КВ51846922Н, HD54181975A,
KF62009810A, KF62181665C, НА25783389В, НК40702555С,
КВ02238515І, НК15558015С, HD35480449A, HB77292256J,
КЕ34849891В, КВ19857558Н, KB61785706D, КВ77814037Н,
НК95053140В, КВ25644207І, КА46464521А, АВ41752449Х,
HG87281919В, KG39178436A, KJ59639401A, KF65009626A, KG43887985B,
КЕ77254804А, FB16514080D, КН33714033А, КВ64806123І,
АВ83350075Т, КВ12776904М, КВ12776906М, КВ12776907М,
HB45375848L, НВ70674316І, КВ21466183Р, KG39178464A НЕ90994088А,
KJ35651527A, KF71539408C, КН65342991А, KD25869486A, KL89841801B,
НВ011300151, HB59266936R, FL11425921C, KL80776193A, KL80776192A,
KL80776191A, HB77292255J, KG39178456A, KG39178457A, KG39178458A,
KG39178459A, KG39178460A, KG39178461A, КВ87330952С, КВ15140585С,
KF35124678В, НВ041197011, НВ33363425І, HE41167290D, HL64169152E,
FB09096092D, КВ93510157В, KF55201460A, НН68544921А, ВВ52132209A,
HF01897749F, HF01897750F, FL77198717A, HB90647323F, HF64046281C,
FK29787569B, НЕ80864815С, НЕ12324755С, НЕ87890350С,
FB03942133C, HF05393103C, KB98899406D, DB51856303D, DG32232838A,
FF66861648A, АВ16262034І, HK45659507D, HG72032559A, HK30647017D,
HK30645762D, HF23517862C, AB63591436Q, НЕ09929705В, HG75100791A,
FG91917310A, НС68315185А, KB42765698F, HB59489747J, КВ61197038К,
KG39178412A, KG39178465A, KG39178466A, KG39178467A, KG39178468A,
KG39178469A, KG39178470A, KG39178471A, KG 39178472А, KG39178473A,
KG39178474A, KG39178475A, KG39178476A, KG39178477A, KG39178478A,
KG39178479A, KG39178480A, КК81336281В, KG39178495A, KG39178449A,
KG39178450A, KG39178451A, KG39178452A, KG39178453A, KG39178454A,
KG39178455A, КВ96761254К, КВ97070985І, KG39178416A, KG39178414A,
HL15753811F, НС29774423В, HG20106872B, КВ51456701В, HF96239983E,
НІ39022917А, KL80776197A, KL80776195A, KL80776194A; 1 шт.
номіналом 10 доларів США - №BG53630799А; 2 шт.
номіналом 1 долар США - №К77632884С, B05730572J
повернути ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 (персональний номер
НОМЕР_1) на користь держави 36,54 грн.
судового збору.

На постанову протягом десяти діб з дня
її винесення може бути подана апеляція
до апеляційного суду Львівської
області.

Суддя І.Р.Волоско.