Справа № 744/1072/14 Головуючий у 1
інстанції Смага С.В. Провадження №
33/795/202/2014 Категорія - ст.204-1 ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року місто Чернігів

Суддя судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду
Чернігівської області ТРЕЙТЯК О.П.,

з участю:

особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Семенівського районного
суду Чернігівської області від 08
вересня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.204-1 ч.1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення (далі КУпАП) та на нього
накладено стягнення у виді
адміністративного арешту строком в 2
(дві) доби.

Строк адміністративного арешту
рахувати з часу затримання, тобто з 06
вересня 2014 року, з 23 години 30 хвилин, з
утриманням в СП відділу прикордонної
служби « Семенівка».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Як встановив суд, 06 вересня 2014 року о 23
годині З0 хвилин на території
Миколаївської сільської ради
Семенівського району Чернігівської
області в пункт пропуску «Миколаївка»
прибув автомобіль марки «Фольксваген»,
державний номерний знак НОМЕР_1, під
керуванням гр. України ОСОБА_3, який при
в'їзді у пункт пропуску заявив, що у
транспортному засобі знаходиться 6
(шість) осіб, під час огляду даного
транспортного засобу п/н «спеціальна
оглядова група» в задній частині
салону автомобіля на підлозі між
сидіннями під ковдрою було виявлено
громадянина України ОСОБА_1, який був
сьомим пасажиром та намагався
перетнути державний кордон України
приховано від прикордонно - митного
контролю, чим порушив вимоги ст. 204-1
КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить постанову суду скасувати, а
провадження у справі закрити в зв'язку
із відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Посилається на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального закону. Зазначив, що
фіксація судового засідання не
здійснювалась, що є грубим порушенням
п. 7 ст. 129 Конституції України. Вказав,
що суд безпідставно зазначив в
постанові, що він визнав себе винним,
оскільки він своєї вини не визнавав та
повідомив суду, що жодного
правопорушення не скоював. Звертає
увагу на те, що в матеріалах справи
відсутні жодні допустимі докази, які
підтверджують скоєння ним
правопорушення.

Вислухавши пояснення адвоката та
особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,
про невизнання своєї провини, який
підтримав апеляційну скаргу і просив
провадження в справі про
адміністративне правопорушення
закрити в зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення, дослідивши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що вона
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно вимог, викладених у статтях 245,
252, 280 КУпАП у справі обставини
правопорушення повинні бути з'ясовані
всебічно, повно й об'єктивно в їх
сукупності.

Відповідно до ст. 245, 280 КУпАП завданням
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне та
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи і вирішення її у точній
відповідності з законом. Підлягає
з'ясуванню: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність.

Зазначені вимоги закону судом були
виконані не в повному обсязі, внаслідок
чого, поза увагою суду залишилися
обставини, які мають суттєве значення
для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні апеляційного суду
особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності
вину не визнав та пояснив, що 06 вересня
2014 року він зі своєї родиною виїхали з
м. Звенигородка до м. Москви. З метою
відвідати родичів. В автомобілі було
сім осіб. При проходженні
прикордонного контролю на ППр
«Сеньківка» йому було відмовлено, але
підстав відмови не пояснювали, тому
вони поїхали на інший пункт пропуску
«Гремяч», де йому також було відмовлено
у пропуску. Після цього вони поїхали до
ППр « Миколаївка», дорогою він заснув і
прокинувся вже на посту пропуску.
Зазначив, що мети незаконно перетинати
кордон у нього не було. Протокол про
адміністративне правопорушення та
затримання не підписував та не був
ознайомлений. При затриманні та
вилученні у нього речей свідків не
було. Вважає, що ОСОБА_3 надав такі
пояснення через тиск працівників
прикордонної служби. Зазначив, що він
наполягав на залученні його захисника.

Висновку про винуватість ОСОБА_1 в
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 204-1 ч.1 КУпАП суд дійшов на підставі
протоколу про адміністративне
правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи 06
вересня 2014 року у відношенні ОСОБА_1
було складено протокол про
адміністративне правопорушення ПнРУ №
000594 за те, що „06.09.2014 року о 23 год. 50 хв.
на території Миколаївської с/р,
Семенівського р-ну, Чернігівської обл.
в ППр „Миколаївка" прибув автомобіль
марки «Фольксваген», дн НОМЕР_1, під
керуванням гр. України ОСОБА_3, який при
в'їзді у пункт пропуску заявив, що у
транспортному засобі знаходиться 6
(шість) осіб, під час огляду даного т/з
п/н «спеціальна оглядова група» в
складі: л-нт Шевченко, ст.пр-к ОСОБА_4 та
інспекторра митниці ОСОБА_5 в задній
частині салону авто на підлозі між
сидіннями під ковдрою було виявлено,
особу, яка являється 7 (сьомим)
пасажиром, який намагався перетнути ДК
України приховано від прикордонно -
митного контролю, чим порушив вимоги ч.1
ст. 204-1 КУпАП."

Суд же в своїй постанові вийшов за межі
формулювання обставин
адміністративного правопорушення, як
вони викладені в протоколі про
адміністративне правопорушення,
зазначивши, що на підлозі між сидіннями
під ковдрою було виявлено громадянина
України ОСОБА_1, який намагався
перетнути державний кордон України,
оскільки як видно з наведеного вище
дослівного змісту протоколу про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 там взагалі не згадується.

Стаття 204-1 ч.1 КУпАП передбачає
адміністративну відповідальність за
перетинання або спробу перетинання
державного кордону України будь-яким
способом поза пунктами пропуску через
державний кордон України або в пунктах
пропуску через державний кордон
України без відповідних документів або
за документами, що містять
недостовірні відомості про особу, чи
без дозволу відповідних органів влади.

Крім того, КУпАП визначає форму і
основні елементи змісту протоколу про
адміністративне правопорушення і
рішення (постанови), що приймається в
конкретній справі.

В них зокрема мають бути викладені всі
обставини вчинення правопорушення,
наявності складу правопорушення і
правильності його юридичної
кваліфікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП протокол
про адміністративне правопорушення як
документ, що засвідчує факт
неправомірних дій особи, є одним із
основних джерел доказів, та
складається за встановленою формою і
має містити усі дані, необхідні для
вирішення справи, а саме: місце, час
вчинення і суть правопорушення;
нормативний акт який передбачає
відповідальність за дане
правопорушення.

Так, з протоколу про адміністративне
правопорушення від 06 вересня 2014 року
(а.с.1) вбачається, що начальник 1-го
відділення інспекторів прикордонної
служби, відділу прикордонної служби «
Семенівка» старший лейтенант ОСОБА_6 у
фабулі протоколу фактично не виклав
суті адміністративного правопорушення
вчиненого ОСОБА_1 відповідно до
диспозиції ст. 204-1 ч.1 Кодексу України
про адміністративне правопорушення.
Крім того, в протоколах про затримання
ОСОБА_1 та огляду його речей фактично не
зазначені поняті, оскільки крім їх
прізвищ немає інших даних, які б
дозволили їх ідентифікувати та
викликати в судове засідання як
свідків для перевірки доводів
апелянта.

Оскільки протокол про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення не
відповідає вимогам ст.256 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, суд першої інстанції
повинен був би повернути матеріали
справи для дооформлення особі, яка
склала протокол про адміністративне
правопорушення.

Але, незважаючи на недоліки, які були
допущені під час складання протоколу
про адміністративне правопорушення,
суд першої інстанції прийняв його до
розгляду та в постанові про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
вийшов за межі фабули, викладеної в
протоколі про адміністративне
правопорушення, вказавши, що було
виявлено громадянина України ОСОБА_1,
який був сьомим пасажиром.

Таким чином, і постанова суду, і
протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 є
неконкретними в частині викладення
суті вчиненого адміністративного
правопорушення, тобто не містять
складу адміністративного
правопорушення, вчиненого саме ОСОБА_1,
в зв'язку з чим постанова суду не може
вважатись законною і обґрунтованою і
підлягає скасуванню.

Перелік рішень, які має право прийняти
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги, наведений в ст.294 КУпАП і не
містить положення про направлення
протоколу та матеріалів справи на
дооформлення чи новий судовий розгляд,
прийняту нову постанову суд
апеляційної інстанції не може в зв'язку
з наведеними вище підставами, тому
провадження по справі підлягає
закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Семенівського районного
суду Чернігівської області від 08
вересня 2014 року про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності
за ст. 204-1 ч.1 КУпАП скасувати, а справу
провадженням закрити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя О. П. Трейтяк