П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 рокуСправа №607/4198/14-п

Суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області Ломакін В.Є., розглянувши
матеріали, що надійшли від
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Тернопільській області
про притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в
ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором ТОВ
«ОСОБА_2 Сервіс», ідентифікаційний
номер НОМЕР_1

за ч.1 ст.41Кодексу України про
адміністративні правопорушення
,-

В С Т А Н О В И В :

Територіальною державною
інспекцією з питань праці у
Тернопільській області надіслано на
адресу Тернопільського міськрайонного
суду матеріали про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, в
ході проведення перевірки в
підприємстві ТОВ "ОСОБА_2 Сервіс",
встановлено, що директором ОСОБА_1
порушено вимоги законодавства про
працю, а саме:

Виплата заробітної плати проводиться
нерегулярно, без виплати авансу, у
проміжок часу, що перевищує 16
календарних днів та пізніше 7 днів
після закінчення періоду, за який
проводиться виплата, що є порушенням
ч.1,2 і 3 ст. 115 КЗпП України та ч.1 і 3 ст. 24
ЗУ «Про оплату праці». Так, заробітна
плата за грудень 2013 року виплачена
єдиним платежем 27-28 січня 2014 року. Аванс
у січні та лютому поточного року
працівникам не виплачувався.

В порушення ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.
21 Закону України «Про відпустки»
заробітна плата працівникам за весь
час щорічної відпустки виплачується
пізніше ніж за три дні до початку
відпустки, оскільки відпустки
працівникам надаються виключно за їх
заявами, що суперечить вимогам ст. 79
КЗпП України. Зокрема, прибиральнику
ОСОБА_3 наказом від 08.01.2014 року надано
відпустку з 08.01.2014 року, а відпускні
виплачено 28.01.2014 року, при виплаті
зарплати за грудень 2013 року. Аналогічні
правопорушення мають місце і при
оплаті відпусток іншим працівникам.

Оплата праці в першочерговому порядку
не здійснюється, що є порушенням вимог
ч.5 ст. 97 КЗпП України та ч.3 ст. 15 Закону
України «Про оплату праці». Так, станом
на 01.01.2014 року товариству належало
виплатити заробітну плату працівникам
за грудень 2013 року в сумі 86111 грн. 74 коп.
Фактично виплати проведені : 27 січня 2014
року – 10,0 тис. грн. і 28 січня 2014 року - 76866
грн. 14 коп. Станом на день перевірки
загальна сума невиплаченої заробітної
плати за січень 2014 року складає 123538 грн.
86 коп.

При звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від товариства у
день звільнення не проводиться, що є
порушенням вимог ч.1 ст. 47 та ч. 1 ст. 116
КЗпП України. Зокрема, слюсар ОСОБА_4
звільнений з роботи 03.01.2014 року, а
належні йому 476 грн. 24 коп. станом на
день перевірки не виплачені.
Аналогічні правопорушення мають місце
стосовно інших звільнених працівників.

В порушення вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України
звільненим в грудні 2013 року
працівникам не виплачено середній
заробіток за весь час затримки виплати
по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні порушення визнав повністю,
пояснив, що всі вищенаведені порушення
він усуне та в подальшому не буде
допускати порушення трудових прав
працівників.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення
доведена матеріалами справи
дослідженими в судовому засіданні, а
саме: даними в протоколі про
адміністративне правопорушення №
19-01-020/0100 від 07.03.2014 року, витягом з акту
перевірки № 19-01-020/0152 від 06.03.2014 року,
наказом про надання відпустки ОСОБА_5,
наказом про припинення трудового
договору з ОСОБА_4, відомістю про
виплату грошей №ВЗП – 000001 за грудень
2013 року, відомістю про виплату грошей
№ВЗП – 000002 за грудень 2013 року,
оборотно-сальдовою ввідомістю по
рахунку: 661 за 01.01.2014 року – 05.03.2014 року.

За таких обставин вважаю, що в діях
ОСОБА_1 наявні ознаки
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
тобто порушення встановлених термінів
виплати заробітної плати, виплата їх не
в повному обсязі, а також інші
порушення вимог законодавства про
працю.

Вирішуючи питання про
відповідальність ОСОБА_1, враховую
характер вчиненого правопорушення,
особу ОСОБА_1, який до адміністративної
відповідальності притягається вперше,
обставини, що пом'якшують
відповідальність, а саме щире каяття,
усунення наслідків правопорушення,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність.

Відповідно до ст.22 КУпАП при
малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), повноважений
вирішувати справу, може звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

Викладені обставини у своїй
сукупності, вважаю такими, що свідчать
про малозначність вчиненого
правопорушення, а тому приходжу до
переконання про можливість звільнити
ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності і обмежитись
оголошенням йому усного зауваження.
Адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП – закрити.

Керуючись ст.ст. 22, 41, 247, 283, 284
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної
відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.
41 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП за
малозначністю вчиненого
адміністративного правопорушення і
обмежитись усним зауваженням.

Адміністративну справу відносно
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 41 КУпАП – закрити.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
внесення прокурором подання.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, щодо якої її
винесено, її законним представником,
захисником, потерпілим, його
представником або на неї може бути
внесено подання прокурора протягом
десяти днів з дня винесення постанови
до апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_6