Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/444/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї
інстанції Ремез П. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Ремез П.М., за
участю особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши у порядку
апеляційного перегляду справу про
адміністративне правопорушення за
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 09 жовтня
2014 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,
проживаючого АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Онуфріївського
районного суду Кіровоградської
області від 09 жовтня 2014 року ОСОБА_3
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 3500 грн.

ОСОБА_3 визнаний винним у
тому, що він 02 вересня 2014 року о 19 год. 20
хв., маючи явні ознаки алкогольного
сп'яніння, (різкий запах алкоголю з
ротової порожнини), керував
автомобілем ВАЗ - 2108, реєстраційний
номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.
Приходька в м. Кременчук Полтавської
області, від проходження медичного
огляду на стан сп'яніння в
установленому законом порядку
відмовився, чим вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1
КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати постанову суду від
09.10.2014 року та закрити провадження у
справі, посилаючись на те, що він 02.09.2014
року рухався не по вул. Приходька в м.
Кременчук, як зазначено в постанові
суду, а по вул. Набережна лейтенанта
Дніпрова і працівник ДАІ звернувся до
нього з вимогою пред'явити документи на
право керування транспортним засобом
не під час його керування, а вже близько
40 хв. після його зупинки, у той час як
він перебував на відстані від
автомобіля. Вказує і на те, що під час
складання протоколу, не допитано
свідків які постійно знаходилися разом
з ним і на яких він прямо вказував, а
саме ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Жодних
ознак алкогольного сп'яніння у нього не
було. Також, йому не пропонували
провести на місці огляд на стан його
сп'яніння, за допомогою спеціальних
технічних засобів. Крім того,
відповідно до вимог ст. 266 ч.1 КУпАП його
не відсторонено від керування
автомобілем, що також на його думку
свідчить про його невинуватість. На
засідання суду по даній справі не
прибули працівник ДАІ та будь-які
особи, які змогли б підтвердити його
вину у вчиненні зазначеного
правопорушення. Вважає, що розгляд
справи проведено місцевим судом
поверхово, оскільки суд не сприяв
повному, об'єктивному та
неупередженому її розгляду, а тому
постанова суду не відповідає фактичним
обставинам справи.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3,
який підтримав свою апеляцію і просив
її задовольнити, а постанову районного
суду скасувати та закрити провадження
по справі за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, пояснення свідка
ОСОБА_7, яка допитана за клопотанням
скаржника, зваживши доводи апеляції
вважаю, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП
відповідальність за вказане
адміністративне правопорушення настає
у разі керування транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а так само за відмову особи, яка керує
транспортним засобом від проходження,
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан сп'яніння.

Згідно ст. 266 ч.2,3 КУпАП огляд водія
(судноводія) на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
його увагу та швидкість реакції,
проводиться з використанням
спеціальних технічних засобів
працівником міліції у присутності двох
свідків. У разі незгоди водія
(судноводія) на проведення огляду на
стан алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або щодо перебування
під впливом лікарських препаратів, що
знижують його увагу та швидкість
реакції або в разі незгоди з його
результатами, працівником міліції, з
використанням спеціальних технічних
засобів, огляд проводиться в закладах
охорони здоров'я.

Викладені положення Закону більш
детально відображено у Інструкції про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, яку затверджено
спільним Наказом МВС та МОЗ України №
400/666 від 09.09.2009 року, зокрема пунктами 2.1,
2.3, 2.5 та 2.6 передбачено, що у разі
наявності ознак сп'яніння,
передбачених цією Інструкцією,
уповноважена особа Державтоінспекції
МВС проводить на місці зупинки огляд на
стан сп'яніння за допомогою
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування МОЗ та
Держспоживстандартом, які мають,
зокрема, свідоцтво про державну
реєстрацію та свідоцтво про його
повірку, які перед проведенням огляду
уповноважена на проведення огляду
особа надає на вимогу особи, яка
підлягає огляду і такий огляд на стан
сп'яніння на місці зупинки
транспортного засобу проводиться в
присутності двох свідків, до того ж не
можуть бути залучені як свідки
працівники міліції, або особи щодо
неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається з протоколу про
вчинення адміністративного
правопорушення серії АА2 № 457447 від
02.09.2014 року, ОСОБА_3 поставлено у провину
те, що він 02.09.2014 року о 19 год. 20 хв. у м.
Кременчук по вул. Приходька біля буд.1,
керував автомобілем ВАЗ - 2108, державний
номер НОМЕР_2, з ознаками алкогольного
сп'яніння (різкий запах алкоголю з рота,
нескладна мова), від проходження огляду
на стан сп'яніння в установленому
законом порядку відмовився у
присутності свідків, чим порушив
вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та
скоїв адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У протоколі зазначено, що
ОСОБА_3 від дачі пояснення, підпису
протоколу, отримання його копії та
тимчасового дозволу відмовився в
присутності свідків, і відсутні
будь-які дані і про те, що правопорушник
заперечує фактичні обставини справи, з
приводу його відмови пройти огляд на
стан алкогольного сп'яніння на місці
його зупинки або в лікарні (а.с.1).

Також, у протоколі вказано
двох свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, і до
справи долучені їх письмові пояснення,
на підтвердження вини скаржника з яких
видно, що останній 02.09.2014 року керував
автомобілем ВАЗ- 2108, д/н НОМЕР_2 у м.
Кременчуці по вул. Приходька, у їх
присутності відмовився від продуття
алкотестеру Драгер та проходження
медичного огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння, а також
відмовився від дачі пояснень та
підпису адміністративного протоколу,
знаходився з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (а.с.4-5).

ОСОБА_3 у судове засідання
апеляційного суду з'явився, свою
апеляцію підтримав і пояснив, що він
02.09.2014 року у вечірній час рухався не по
вул. Приходька в м. Кременчук, як
зазначено в постанові суду, а по вул.
Набережна лейтенанта Дніпрова і
працівник ДАІ звернувся до нього з
вимогою пред'явити документи на право
керування транспортним засобом не під
час його керування, а вже у той час коли
його автомобіль перебував на зупинці.
Вказує і на те, що перед цим на зупинці
він випив близько 300 грамів коняку,
оскільки збирався заночувати в м.
Кременчуці. Але він відмовився пройти
огляд на стан сп'яніння, оскільки
автомобілем не керував, а тому його
відсторонили від керування
автомобілем та вилучили його на
штрафний майданчик, а його відпустили
додому.

Проте, такі доводи скаржника
будь-якими іншими доказами по справі не
підтверджуються, а навпаки повністю
спростовуються, як наданими в
апеляційному суді поясненнями свідка
ОСОБА_7, мешканки АДРЕСА_2, яка пояснила,
що вона 02.09.2014 року близько 18 год. разом
з ОСОБА_3, на автомобілі останнього,
поїхали у справах у м. Кременчук.
Приїхавши до м. Кременчука в
мікрорайоні Крюків, вона пересіла в
автомобіль до знайомих ОСОБА_6, з якими
поїхали у своїх справах. З ОСОБА_3 вона
домовилась зустрітись пізніше біля
посту ДАІ і повернутись разом з ним
додому в с. Успенка. Приблизно через
півтори години їй зателефонував ОСОБА_3
з чужого телефону і повідомив, що він
вживав спиртні напої і у нього тепер
неприємності з працівниками ДАІ. Коли
вона через деякий час приїхала до
ОСОБА_3., то побачила його у стані
сп'яніння, але його автомобіля вже не
було.

Також вина ОСОБА_3 у вчиненні
вказаного адміністративного
правопорушення підтверджується і
долученими до справи письмовими
поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
які за згодою скаржника оголошені в
апеляційному суді, і які також
підтвердили факт керування скаржником
автомобілем ВАЗ - 2108 та факт його
відмови пройти огляд на стан сп'яніння
на місці та у лікарні, оскільки сам
скаржник не заперечував вживання ним
алкоголю (а.с.4-5).

Крім того, як видно з
мотивувальної частини оскарженої
постанови суду від 09.10.2014 року, у ній
відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_3
під час розгляду справи у суді першої
інстанції заперечував свою вину у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1
КУпАП (а.с.7).

Тому, з урахуванням
вищевказаних обставин справи, суд
вважає безпідставними доводи апеляції
скаржника про те, що він не керував
автомобілем, а тому й відмовився пройти
огляд на стан сп'яніння, оскільки вони в
апеляційному суді будь-якими
достовірними доказами не підтверджені,
у тому числі і поясненнями свідка
ОСОБА_7, яка допитана за клопотанням
скаржника, тобто є свідком з його
сторони, більше того такі доводи
скаржника є непослідовними, оскільки в
суді першої інстанції він визнав свою
вину, однак в апеляційному суді
повністю змінив свої пояснення, та
враховуючи і те, що він є особою
зацікавленою в результатах розгляду
справи, та що його свідчення з приводу
обставин даної справи є непослідовними
та неодноразово змінювалися
скаржником, а тому суд відноситься до
них критично та не приймає їх, як
достовірний доказ по справі.

Більше того, в апеляційному
суді всебічно дослідженими по справі
доказами достовірно встановлено, що
скаржник не погодився пройти огляд на
стан алкогольного сп'яніння, як на
місці огляду так і в медичному закладі,
оскільки цю обставину не заперечував і
сам правопорушник, як при складанні
адміністративного протоколу, так і під
час розгляду даної справи у суді першої
та апеляційної інстанції.

За таких обставин,
апеляційний суд вважає, що при
складенні матеріалів про вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП стосовно
ОСОБА_3, належним чином дотримано
порядку виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного сп'яніння, що дає
можливість суду дійти висновку про
наявність в діях правопорушника складу
вказаного правопорушення.

Викладені обставини свідчать
про наявність по даній справі
достатніх доказів на підтвердження
того, що в діях ОСОБА_3 є склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП.

Вказані обставини визнаю
такими, що не дають підстав для
задоволення апеляції скаржника і
скасування постанови суду.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, суддя судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області від 09 жовтня
2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
штрафу - залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області

Ремез П.М.