АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/6047/14-п
Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 33/790/560/14
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2014 року

м. Харків

Суддя судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Харківської
області Шевченко В.В., за участю особи,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, ОСОБА_2, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову судді
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 20 червня 2014 року про
притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1
року в місті Харкові, водія ТОВ
«Укравтотранс», мешкає за адресою:
АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності,
передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

20 червня 2014 року постановою судді
Комінтернівського районного суду м.
Харкова ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, з накладенням адміністративного
стягнення у вигляді штрафу на користь
держави у розмірі 4000 грн.

Судом встановлено, що 8 червня 2014 року
о 08 год. 30 хв. ОСОБА_2 керував
автомобілем «ВАЗ 2109», держномер НОМЕР_1
по пр-ту 50-річчя СРСР в м. Харкові з
ознаками алкогольного сп'яніння
(почервоніння очей, різкий запах
алкоголю з роту) та в присутності двох
свідків відмовився від проходження
огляду на стан сп'яніння, чим порушив
п.2.9а ПДР України, за що передбачена
відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою,
ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, просить постанову судді від 20
червня 2014 року скасувати, а провадження
у справі закрити на підставі п.1 ст.247
КУпАП. Апелянт посилається на те, що у
зазначений в постанові час він дійсно
був зупинений працівниками ДАІ за
порушення п.8.7.3. Правил дорожнього руху
України - проїзд на червоний сигнал
світлофора; був складений протокол, де
він поставив свій підпис та одержав
копію протоколу, ознайомившись зі
змістом якої на наступний день,
з*ясував, що у протоколі зазначено про
керування ним автомобілем з ознаками
алкогольного сп*яніння, з чим він
категорично не погоджується. ОСОБА_2
зазначає, що не вживав алкогольних
напоїв, бо працював весь день на лінії
водієм. Окрім того, автор апеляції
посилається на порушення судом його
процесуальних прав з огляду на розгляд
справи у його відсутність, та
неврахування суддею його сімейного та
матеріального стану, що унеможливлює
сплату штрафу.

Одночасно ОСОБА_2 просить поновити
строк на подачу апеляційної скарги.
Посилається на те, що справа про
адміністративне правопорушення
розглянута за його відсутності, про
існування оскаржуваної постанови він
дізнався 18 вересня 2014 року, коли
особисто звернувся до канцелярії
Комінтернівського районного суду
м.Харкова. Тому апелянт вважає, що
строк апеляційного оскарження
пропущений ним з поважних причин.

Твердження апелянта щодо поважності
причин пропуску строку на апеляційне
оскарження матеріалами справи не
спростовуються, тому строк на подачу
апеляційної скарги підлягає
поновленню.

Дослідивши матеріли справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_2 , який
підтримав апеляційну скаргу у повному
обсязі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає , виходячи з
наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 суддею повно і
всебічно встановлені всі обставини
правопорушення на підставі наявних в
матеріалах справи і досліджених в
судовому засіданні доказів, які
оцінені судом першої інстанції в їх
сукупності, у відповідності з вимогами
ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у
мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з чим
погоджується і апеляційний суд.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП,
відповідальність за вказаною статтею
КУпАП настає не лише внаслідок
керування транспортними засобами
особами у стані алкогольного чи іншого
сп'яніння, а й за відмову особи, яка
керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння

ОСОБА_2 притягнутий до
адміністративної відповідальності
саме за відмову від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного чи іншого
сп'яніння.

Факт вчинення адміністративного
правопорушення та вина ОСОБА_2
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме: протоколом про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 серії АВ2 №710476 від
08.06.2014 року (а.с.3), поясненнями свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 4-5), а також
наведеними в протоколі про
адміністративне правопорушення
письмовими поясненнями ОСОБА_2 :
«тривалий час назад випив дві пляшки
пива; за кермо сів, так як потрібно було
їхати на роботу; почуваюся нормально;
до наркоцентру не поїду»(дослівно). В
апеляційній скарзі ОСОБА_2 не оспорює
той факт, що керував автомобілем у
зазначений в протоколі час та був
зупинений працівниками ДАІ, які склали
протокол про адміністративне
правопорушення. Посилання апелянта на
необізнаність підстави складання
протоколу є неспроможними та
спростовуються змістом його особистих
пояснень, зафіксованих у протоколі,
саме з приводу керування транспортним
засобом з ознаками алкогольного
сп*яніння та відмови від проходження
медичного огляду для встановлення
такого стану.

Таким чином, наведені факти вказують
на скоєння ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП, а доводи апелянта про
відсутність складу адміністративного
правопорушення суперечать наявним в
матеріалах справи фактичним даним та є
необґрунтованими.

Розгляд судом першої інстанції справи
за відсутності ОСОБА_2, хоча і є
порушенням вимог ст.268 КУпАП, проте на
правильність висновку суду про
винуватість ОСОБА_2 це не вплинуло та
не є самостійною підставою для
скасування судового рішення. Окрім
того, процесуальні права ОСОБА_2 на
даний час відновлені апеляційним судом
в межах розгляду апеляційної скарги.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2
визначене виважено, з урахуванням
вимог ст. 33 КУпАП, а саме до
правопорушника застосований найменш
суворий вид стягнення із числа
передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний
суд вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
скасуванню за доводами апеляційної
скарги ОСОБА_2 не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного
оскарження постанови судді.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити
без задоволення.

Постанову судді Комінтернівського
районного суду м. Харкова від 20 червня
2014 року про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області

В.В.Шевченко