АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2014 року Апеляційний суд
міста Києва в складі:

головуючого судді: Чорного
О.М.,

за участю:

особи, яка притягується

до відповідальності ОСОБА_1,

його захисника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві
адміністративну справу за
апеляційними скаргами прокурора
прокуратури Печерського району м.
Києва та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Перм, Російської Федерації,
громадянина України, працюючого
начальником управління мисливського
господарства Державного агентства
лісових ресурсів України,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,на постанову
Печерського районного суду м. Києва від
18 вересня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

13 серпня 2014 року відносно ОСОБА_1
складено протокол №911-14 про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, оскільки останній,
обіймаючи з 26.02.2014 року посаду
начальника управління мисливського
господарства Державного агентства
лісових ресурсів України, відповідно
до Наказу від 25.02.2014 року №127-к, будучи
особою, уповноваженою на практичне
виконання функцій держави, на своєму
робочому місці, що територіально
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Шота Руставелі, 9-а, у робочий час,
протягом більш ніж десяти днів після
призначення (обрання) на посаду не
передав в управління іншій особі
належні йому корпоративні права у ТОВ
«Виробниче підприємство «Регіон» в
порядку, встановленому законом та не
повідомив невідкладно у письмовій
формі безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів у
зв'язку із даними обставинами, тим
самим, порушив ч.1 ст.14, ч.3 ст.14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» та вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 1727 КУпАП.

Постановою судді Печерського
районного суду м. Києва від 18 вересня 2014
року провадження у справі про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.1727 КУпАП закрито у зв'язку з
малозначністю діяння, оголошено усне
зауваження.

Не погодившись з таким рішенням,
прокурор прокуратури Печерського
району звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову районного суду та
постановити нову, якою накласти на
ОСОБА_1 адміністративний штраф у
розмірі, який передбачений санкцією ч.1
ст. ст.1727 КУпАП. Свої вимоги він мотивує
тим, що районний суд не в повній мірі
з'ясував вимоги Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» та необґрунтовано
застосував ст. 22 КУпАП щодо
малозначності адміністративного
корупційного правопорушення вчиненого
ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
посилаючись на незаконність
прийнятого рішення, порушення норм
процесуального права, просить
скасувати постанову районного суду та
закрити провадження у справі.

Зокрема, вказує, що в суді першої
інстанції ним надавався договір
купівлі-продажу від 10.02.2011 року, проте
районний суд не звернув на вказаний
доказ ніякої уваги.

Зазначає, що в постанові районного суду
не зазначено, в чому саме полягає
суперечність між особистими
інтересами ОСОБА_1 та його службовими
повноваженнями, наявність яких може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих йому
службових повноважень, що позбавляє
визначити наявність чи відсутність в
діях ОСОБА_1 правопорушення,
передбаченого ст. 1727 КУпАП.

Прокурор про розгляд справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 неодноразово
повідомлявся належним чином, проте
жодного разу не з`явився, а тому суд
вважає за можливо розглянути справу у
його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_1 та його захисника, які
підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги прокурора,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційних скарг,
вважаю, що апеляційна скарга прокурора
-задоволенню не підлягає, а апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП
України, завданням провадження в
справах про адміністративні
правопорушення є, зокрема, своєчасно,
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності з законом.

Доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на підставі яких у визначеному
законом порядку встановлюється
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інших обставин справи, що мають
значення для її правильного вирішення.
Ці фактичні дані встановлюються
протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
речовими доказами, а також іншими
документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
необхідно належно з'ясовувати питання:
чи було вчинене таке правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції не дотримався вище
зазначених вимог закону та дійшов
необґрунтованих висновків про
наявність в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 1727 КУпАП.

Ні органи ГУ БКОЗ СБ України при
складанні протоколу про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, ні суддя місцевого
суду у винесеній постанові, не
звернувши увагу на обставини про які
зазначав захисник ОСОБА_1 адвокат
ОСОБА_2, не конкретизували: в чому
полягає конфлікт інтересів, що
вплинуло чи могло вплинути на
об'єктивність та неупередженість
ОСОБА_1 з точки зору його особистих
інтересів та інтересів його як
державного службовця, що могло б
суперечити Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» та
Закону України «Про державну службу».

Так, диспозиція ст. 172-7 КУпАП передбачає
відповідальність за неповідомлення
особою безпосереднього керівника у
випадках, передбачених законом, про
наявність конфлікту інтересів.

Між тим, вирішуючи питання про зміст і
спрямованість умислу особи, яка є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, стосовно не
урегулювання конфлікту інтересів
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», суд має виходити не тільки з
конкретних положень того чи іншого
пункту цієї статті, але й із
законодавчого визначення поняття
конфлікту інтересів, яке сформульовано
у ч. 1 ст. 1 цього Закону.

За змістом статті 1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» конфлікт інтересів - це
суперечність між особистими
інтересами особи та її службовими
повноваженнями і наявність такої
суперечності може вплинути на
об'єктивність або неупередженість
прийняття рішень, а також на вчинення
чи не вчинення дій під час виконання
наданих особі службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність
між особистими інтересами особи та її
службовими повноваженнями створює
конфлікт інтересів, оскільки особистий
інтерес особи та її службові
повноваження можуть не суперечити один
одному. Отже конфлікт інтересів має
місце тоді, коли зазначена
суперечність фактично вплинула чи може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, на
вчинення чи не вчинення дій під час
виконання наданих особі службових
повноважень.

Висновок про вчинення ОСОБА_1
зазначеного адміністративного
корупційного правопорушення суддя
місцевого суду обґрунтував даними, які
містяться в протоколі про
адміністративне правопорушення,
листом з реєстраційної служби ГУЮ у м.
Києві від 03.07.2014 року, відповідно до
якого станом на 07.07.2014 року керівником
та учасником ТОВ «Виробниче
підприємство «Регіон» є ОСОБА_1,
витягом з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, відповідно до якого
ОСОБА_1 є одним із засновників ТОВ
«Виробниче підприємство «Регіон»,
наказом про призначення на посаду від
25.02.2014 року, відсутністю договору від
10.02.2011 року укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, проте не проаналізував наявні в
матеріалах справи відомості та
фактично не спростував заперечення
захисника ОСОБА_2, що діє в інтересах
ОСОБА_1 щодо обставин, викладених в
протоколі, які ґрунтуються лише на
припущеннях.

Разом з тим, як слушно зазначає в
апеляційній скарзі ОСОБА_1,
стверджуючи, що суддя місцевого суду
безпідставно не звернув увагу на
зазначене, в матеріалах справи
відсутні об'єктивні документальні
докази того, що у ОСОБА_1, в даному
випадку наявний конфлікт інтересів,
про що він не повідомив
безпосереднього керівника.

Як вбачається з матеріалів справи,
захисником ОСОБА_2, що діє в інтересах
ОСОБА_1 було надано до суду першої
інстанції письмові пояснення по справі
в додатках до яких містився договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі ТОВ «Виробниче підприємство
«Регіон» від 10.02.2011 року, укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який на даний момент є
чинним, на що не звернув уваги районний
суд.

Крім того, в абз. 3 п. 31 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 13 «Про практику розгляду судами
корпоративних спорів» роз'яснено, що
особа, яка придбала частку в статутному
капіталі, зокрема, товариства з
обмеженою відповідальністю, здійснює
права і виконує обов'язки учасника
товариства з моменту набуття права
власності на частку в статутному
капіталі.

Доводи прокурора про те, що районний
суд не в повній мірі з'ясував вимоги
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції» та необґрунтовано
застосував ст.22 КУпАП щодо
малозначності адміністративного
корупційного правопорушення вчиненого
ОСОБА_1, є необґрунтованими та
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Аналіз фактичних обставин справи у
співвідношенні їх з нормами чинного
законодавства свідчить про те, що в
діях ОСОБА_1 в даному випадку не
вбачається порушення вимог ч. 1 ст. 14, ч. 3
ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Таким чином, оскільки судом першої
інстанції при постановлені рішення не
було дотримано положень ст. 245 КУпАП,
апеляційна скарга прокурора
задоволенню не підлягає, а апеляційна
скарга ОСОБА_1 - підлягає задоволенню,
постанова суду - скасуванню, а
провадження в справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 - закриттю на підставі п. 1 ст. 247
КУпАП, за відсутністю в його діях
складу адміністративного корупційного
правопорушення,передбаченого ч.1 ст.1727
КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора
прокуратури Печерського району м.
Києва -залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову судді Печерського районного
суду м. Києва від 18 вересня 2014 року, якою
провадження у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.1727 КУпАП
закрито у зв'язку з малозначністю
діяння, оголошено усне зауваження -
скасувати.

Провадження в справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за корупційне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.1727
КУпАП, - закрити на підставі ст. 247 п. 1
КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
О.М. Чорний

Справа №33/796/1293/2014

Категорія КУпАП: ч. 1 ст. 1727 КУпАП

Головуючий у першій інстанції -
Білоцерківець О.А.

Доповідач: Чорний О.М.