Справа № 363/3680/14-п Головуючий у І
інстанції Чірков Г.Є.Провадження №
33/780/808/14 Доповідач у 2 інстанції
КолокольниковаКатегорія 147
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 жовтня 2014 року
м.Київ

Суддя Апеляційного суду
Київської області Колокольнікова Н.М. з
участю ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
судді Вишгородського районного суду
Київської області від 16 вересня 2014
року, якою
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. АДРЕСА_1,

- визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді - 2 роки позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь держави - 36 грн. 54 коп. судового
збору.

В С Т А Н О В
И В:
21 серпня 2014 року близько 18
год. 55 хв., ОСОБА_1 в Київській області,
Вишгородському районі, по вул.
Набережній, керував транспортним
засобом - автомобілем НОМЕР_1 в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив п.
2.9 Правила дорожнього руху України, що
підтверджується даними протоколу про
адміністративне правопорушення та
результатом тесту на виявлення стану
алкогольного сп'яніння від 21 серпні 2014
року (2,89 проміле).

В апеляційний скарзі ОСОБА_1
просить змінити вид адміністративного
стягнення на штраф у встановленому на
розсуд суду розмірі, оскільки він
належним чином не був повідомлений про
час та місце розгляду справи, що
позбавило його права реалізувати
положення ст. 268 КпАП України. Вважає,
що його пояснення щодо сутті
правопорушення відсутнє, вказано не
точно місце вчинення правопорушення,
тестування на алкоголь проведено з
порушенням спільного наказу МВС та МОЗ
№ 400/666 від 09.09.2009 року, оскільки його не
ознайомили з свідоцтвом про реєстрацію
та свідоцтвом про повірку даного
пристрою. Крім того, складання
протоколу відбувалось 21 серпня 2014 року
в 19.00 годин, проте, згідно з даними
роздруківки перевірки на алкоголь,
тестування відбулось в 19 год. 11 хв., отже
після того, як в 19.00 інспектор УДАЇ
склав протокол, в якому зазначив
результати тестування на алкоголь.
Крім цього, в протоколі не зазначено
підстави зупинки транспортного засобу
та проведення перевірки на алкоголь, як
того вимагає Наказ МВС та МОЗ № 400/666 від
09.09.2009 року, щодо затвердження
інструкції про виявлений у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного сп'яніння.
Вказує, що він керував
автомобілем тривалий час та жодного
разу не притягувався до
адміністративної відповідальності,
проживає разом з дружиною ОСОБА_2,
донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, позитивно
характеризується за місцем проживання.
Його дружина ОСОБА_2 та батько ОСОБА_3 -
ліквідатор аварії на ЧАЕС, страждають
на тяжкі захворювання, постійно
потребують у проведенні різного роду
обстежень і лікувань. На даний час
автомобіль використовується ним для
забезпечення потреб його сім'ї. А тому,
позбавляючи його права керування
автомобілем, ставиться в тяжке
положення перш за все його родина.

Заслухавши доповідь судді,
ОСОБА_1, який підтримав свою апеляційну
скаргу з посиланням на зазначені у ній
доводи, вивчивши матеріали
адміністративної справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Висновки судді про
доведеність події адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КК України та винності ОСОБА_1 у його
вчиненні за обставин, наведених у
постанові стверджуються зібраними у
справі доказами, що не оскаржується
апелянтом.
На підставі досліджених доказів суддя
дійшов до обґрунтованого висновку про
необхідність притягнення до
адміністративної відповідальності та,
із дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, наклав
на ОСОБА_1 стягнення у виді позбавлення
права керування транспортними
засобами строком на два роки. За своїм
видом та розміром накладене на ОСОБА_1
стягнення сприятиме досягненню
визначеній у ст. 23 КУпАП меті
адміністративних стягнень.
В процесі розгляду
справи у суді апеляційної інстанції
підстав для пом'якшення цього
стягнення, з врахуванням і доводів
апелянта, апеляційний суд не вбачає.
Наведені ОСОБА_1 у апеляційній скарзі
доводи не вказують на помилковість
висновків судді та на незаконність
постанови, тому не можуть бути
підставою для скасування чи зміни
цього рішення.
Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний
суд, -
п о
с т а н о в и в:
Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.
Постанову судді Вишгородського
районного суду Київської області від 16
вересня 2014 року щодо ОСОБА_1 - залишити
без змін.
Постанова є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області

Н.М.Колокольнікова