Справа № 359/6726/14-п Головуючий у І
інстанції Вознюк С. М.Провадження №
33/780/601/14 Доповідач у 2 інстанції
ДимарецькийКатегорія 429
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2014 року
м.
Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області ДИМАРЕЦЬКИЙ В.М., за
участю прокурора КОРНЕВОЇ С.А.,
представника Київської митниці
Міндоходів ЗАХАРОВА А.О., захисника -
адвоката ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Захарова А.О. на
постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 11 липня 2014 року щодо ОСОБА_4,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 11 липня 2014 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України та накладено стягнення у виді
штрафу в розмірі ста неоподаткованих
мінімумів доходів громадян (1700 грн.).
Вилучену згідно протоколу про
порушення митних правил №0328/125120104/14 від
15.06.2014 року валюту в розмірі 3000 доларів
США повернуто ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
державного бюджету України судовий
збір в розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54
коп.

Як зазначено в постанові судді вказане
вище правопорушення ОСОБА_4 було
вчинено за наступних обставин.

15 червня 2014 року, о 19 год. 15 хв., під
час проходження митного контролю в
зоні митного контролю залу ,,Відліт"
терміналу ,,Д" ДП МА ,,Бориспіль" гр.
ОСОБА_4, яка слідувала разом із своїм
чоловіком гр. ОСОБА_5 відлітала з
України до Туреччини м. Стамбул літаком
авіакомпанії ,,Турецькі авіалінії"
рейсом №0460 своїми діями обрала канал,
позначений символами зеленого кольору
- ,,зелений коридор", тим самим
відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України
заявив про те, що переміщувані нею
через митний коридор України товари не
підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо вивезення з митної території
України та своїми діями засвідчив
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиркою ,,білої
лінії", яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю ,,зелений
коридор" у неї було запитано щодо
наявності готівки, на що вона
відповіла, що має при собі приблизно 30
000 доларів США на двох із чоловіком.
Після цього пасажирку було запрошено
до службового приміщення залу ,,Відліт",
де нею була видана готівка в розмірі 30
000 доларів США. Вся готівка знаходилась
у відділенні жіночої сумки пасажирки
(ручна поклажа). Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування
та зі слів пасажирки належить їй та
чоловіку. Пасажирка обрала проходження
митного контролю через зону спрощеного
митного контролю, де передбачено
наявність у громадян готівки у сумі, що
не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент
цієї суми в іншій валюті). З виявленої
суми ОСОБА_4 та її чоловіку - ОСОБА_5
було пропущено 13 500 доларів США,
кожному. Своїми діями ОСОБА_4 порушила
встановлений ст. 366 МК України порядок
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю, у зв'язку з чим працівниками
митниці було складено протокол про
порушення митних правил та на підставі
ст. 511 МК України за цим протоколом
тимчасово вилучено 3 000 доларів США.

Представник Київської митниці
Міндоходів Захаров А.О. в апеляційній
скарзі просить постанову суду першої
інстанції щодо ОСОБА_4 скасувати та
постановити нову постанову, якою
визнати її винною у вчиненні порушення
митних правил за ст. 471 МК України,
застосувати до неї стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1700 грн. та конфіскації
затриманої по справі валюти у сумі 3000
доларів США, оскільки вважає постанову
суду незаконною, винесеною без
врахування дійсних обставин справи,
норм чинного законодавства. Суд,
вважаючи, що в разі застосування до
ОСОБА_4 стягнення у вигляді конфіскації
предмету порушення, на останню буде
покладено ,,індивідуальний надмірний
тягар", не оцінює в постанові її майнове
становище (хоча і посилається на нього),
не встановлює факту наявності на
утриманні зазначеної громадянки
малолітніх дітей або інших утриманців,
тощо. Окрім того, суд випускає з уваги,
що кошти не належать в повній мірі
ОСОБА_4, що співвідношення пропущеної
через митний кордон України та
вилученої валюти у кількісному
порівнянні є дев"ять до одного.
Зазначене ставить під сумнів аргумент
суду щодо ,,надмірного тягара", який
випливає з санкції за вчинення ОСОБА_4
порушення. Суд не вивчав таку
обставину, як рід занять останьої для
підтримання належного рівня існування.
Також в матеріалах справи містяться
копія паспорту із відбитками дат
штампів прикордонного контролю, що
вказує на багаторазове переміщення
ОСОБА_4 через митний кордон та
відображає можливий характер таких
переміщень, як комерційний. Зазначена
обставина судом не вивчалась та
відсутня у оскаржуваній постанові.
Окрім того, постійне пересування
ОСОБА_4 із використанням
авіатранспорта свідчить про достатній
рівень доходів та знов вказує на
хибність висновку суду про покладення
на порушницю ,,індивідуального
надмірного тягара". Також суд
проігнорував імперативні приписи ст. 471
МК України, відповідно до яких санкція
цієї статті (штраф та конфіскація
предметів порушення) є
безальтернативною. Апелянт вважає, що
постанова суду не відповідає меті
адміністративного стягнення та не
сприяє вихованню порушниці в дусі
додержання чинного законодавства
України.

Заслухавши пояснення: апелянта та
прокурора, які підтримали апеляційну
скаргу; захисника, який заперечував
проти апеляційної скарги, вивчивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України встановлена судом першої
інстанції на підставі зібраних по
справі та наведених у постанові
доказів та не оспорюється особою, яку
притягнуто до відповідальності та
апелянтом.

Що ж до призначеного судом стягнення
ОСОБА_4 та не застосування до неї
конфіскації товару - валюти в розмірі
3000 доларів США, яка тимчасово була
вилучена у вказаної громадянки, то
апеляційний суд вважає за можливе
погодитись з рішенням суду першої
інстанції в цій частині з обгрунтувань,
зазначених в постанові судді та які
свідчать про виключність обставин і
стали підставою для застосування при
вирішенні даного питання положень ст. 1
Протоколу №1 до Європейської Конвенції
,,З захисту прав і основних свобод
людини".

Доводи, які зазначені в апеляційній
скарзі, апеляційний суд вважає такими,
що не впливають на правильність
висновків суду першої інстанції та
законність прийнятого рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 294 КУпАП ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника
Київської митниці Міндоходів Захарова
А.О. залишити без задоволення, а
постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 11 липня 2014 року щодо ОСОБА_4 - без
змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області
підпис В. Димарецький

Згідно з оригіналом. Суддя
В. Димарецький