АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Процько Я.В. Провадження №
33/789/111/14 Доповідач - Коструба
Г.І.Категорія - ст. ст. 130, 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2014 р. Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Коструба Г.І.

розглянувши адміністративну справу
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
проживає в АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Тернопільського
міськрайонного суду від 07 серпня 2014
року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП і
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 5 000 грн.

Як вбачається із змісту даної
постанови, ОСОБА_1 30 червня 2014 року о 00
год. 30 хв. керував транспортним засобом
марки "Альфа Ромео", д.н.з. НОМЕР_1 на
автодорозі Мишковичі - Дружба з явними
ознаками алкогольного сп"яніння, а
саме: нестійка хода, запах алкоголю з
ротової порожнини. Від продування
технічного приладу "Драгер" для
визначення стану алкогольного
сп"яніння на місці і проходження
медичного освідування в закладі
охорони здоров"я відмовився в
присутності свідків. Крім того, він не
вибрав безпечної швидкості руху і не
впорався з керуванням, внаслідок чого
допустив зіткнення з транспортним
засобом марки "Фольксваген
Транспортер", д.н.з. НОМЕР_2, що був
нерухомим, завдавши йому механічних
пошкоджень, а його власнику -
матеріальних збитків відповідно. Таким
чином, своїми діями ОСОБА_1 порушив
вимоги п.2.5 і п.12.1 Правил дорожнього
руху України, за що відповідно до ч.1
ст.130 та ст.124 КупАП передбачена
адміністративна відповідальність.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
поновити строк на апеляційне
оскарження, оскільки присутнім у
судовому засіданні не був у зв"язку з
хворобою. Копія постанови у
встановлений законом строк йому не
надіслана. Стверджує, що постанова суду
була направлена йому з порушенням
строків і отримана ним тільки 16 серпня
2014 року. Окрім цього, просить скасувати
зазначену постанову суду, оскільки суд
першої інстанції, посилаючись на
пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо
перебування його в стані алкогольного
сп"яніння, не врахував того, що дані
особи є потерпілими в ДТП, а отже мають
інший процесуальний статус та не
можуть бути свідками.

Також апелянт стверджує, що розмір
штрафу, накладений судом у розмірі 5 000
грн., не відповідає положенню ст.27 КупАП
і є неправильним, оскільки повинен бути
накладений у кратному відношенні до
встановленого неоподаткованого
мінімуму доходів громадян.

Окрім цього, у своїй апеляційній скарзі
ОСОБА_1 зазначає, що він являється
приватним підприємцем і внаслідок
фінансової кризи не має сталого
заробітку, а тому не має можливості
сплатити штраф в сумі 5 000 грн.

Розглянувши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, прихожу до
висновку, що строк на апеляційне
оскарження підлягає поновленню, а
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає, оскільки прийняте судом
рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП
апеляційний суд має право поновити
строк для апеляційного оскарження
постанови місцевого суду.

У матеріалах справи міститься
квитанція /а.с.16/, згідно якої ОСОБА_1
рекомендованим листом від 12 серпня 2014
р. була направлена копія постанови
Тернопільського міськрайсуду від 7
серпня 2014 р. щодо притягнення його до
адміністративної відповідальності.
Оскільки дана постанова була надіслана
останньому з порушенням трьохденного
строку, передбаченого ст. 295 КУпАП, він
пропустив строк на апеляційне
оскарження з поважних причин, а тому
цей строк підлягає поновленню.

Разом з тим безпідставними є доводи
апелянта щодо порушення судом закону
при вирішенні питання про притягнення
його до адміністративної
відповідальності у його відсутності.

Так, згідно матеріалів справи він був
відповідно до вимог ст.268 КУпАП
своєчасно сповіщеним про місце і час
розгляду справи у суді першої
інстанції, чого і сам не заперечує, але
мотивував свою відсутність
амбулаторним лікуванням, про що
зобов"язався надати відповідні
документи. Тим не менш жодних
підтверджуючих документів ні до суду
першої інстанції, ні до апеляційного
суду не надійшло, що викликає сумнів у
правдивості тверджень апелянта, а тому
суд першої інстанції підставно не взяв
до уваги аргументи ОСОБА_1 і розглянув
справу без нього.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення №147154
від 01 липня 2014 року, ОСОБА_1 30 червня 2014
року близько 0 год. 30 хв. на автодорозі
Мишковичі - Дружба км. 6 + 200 м. керував
автомобілем "Альфа Ромео" д.н.з. НОМЕР_1 в
стані алкогольного сп"яніння (нестійка
хода, запах алкоголю з рота). Пройти
огляд на стан сп"яніння за допомогою
технічних засобів, дозволених МОЗ, на
місці чи в медичному закладі
категорично відмовився в присутності
свідків, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які на
місці події інспектору ВДАЇ
Тернопільського району дали пояснення
про те, що правопорушник ОСОБА_1 під час
зіткнення з автомобілем ОСОБА_3
перебував у стані алкогольного
сп"яніння, оскільки в салоні було чути
сильний запах алкоголю, поводив себе
неадекватно, на пропозицію прибулих
працівників ВДАЇ провести освідчення
на стан алкогольного сп"яніння
відмовився, і ця його відмова була
знята на відеокамеру, а самі
відеоматеріали долучені до справи.

Ці пояснення свідків підставно судом
першої інстанції були покладені в
основу рішення як такі, що відповідають
фактичним обставинам справи і є
об"єктивними. Підстав для обмови ОСОБА_1
зазначеними свідками матеріалами
справи не встановлено, тим більш, що
вони були раніше незнайомі.

Непереконливими є твердження ОСОБА_1 і
про те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 є
потерпілими, а пояснення в них
відібрані як у свідків, що є порушенням
закону.

Так, в даному випадку потерпілим у
зазначеному випадку може бути лише
ОСОБА_3, оскільки є власником
автомобіля, на який здійснено наїзд, і
йому спричинена матеріальна шкода.
Фізична же шкода ні йому, ні пасажирці
автомобіля Фольксваген - Транспортер
ОСОБА_2 не спричинена, а тому вона не є
потерпілою, а може бути лише свідком, як
правильно зазначено в протоколах про
адміністративне правопорушення АА2 №
147153 від 01.07.14 р. та АА2 № 147154.

Що стосується тверджень апелянта, що
потерпілі не можуть допитуватись як
свідки по справі, то діюче
адміністративне законодавство не
містить заборони щодо опитування
потерпілого в якості свідка, якщо він
був очевидцем досліджуваного діяння
або мав якісь відомості про нього.

За таких обставин суд правильно
прийшов до висновку про доведеність
порушення норм законодавства ОСОБА_1, а
саме: вимог ч.1 ст.130 та ст. 124 КУпАП,
оскільки останній відмовився
проходити відповідно до встановленого
порядку огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп"яніння та
порушив Правила дорожнього руху, що
спричинило пошкодження транспортного
засобу.

Накладаючи стягнення, суд підставно
прийняв до уваги характер вчиненого
правопорушення, особу винного,
призначивши його в межах санкції
статті у вигляді штрафу.

Твердження апелянта про те, що він
являється приватним підприємцем, але у
зв"язку із кризою не має сталого
заробітку, а тому не має можливості
сплатити штраф, не є підставою для
скасування чи зміни рішення суду,
оскільки штраф є найм"якшим видом
адміністративного стягнення за даною
статтею.

Що ж стосується доводів ОСОБА_1 щодо
розміру штрафу, який, за його словами,
призначено не у відповідності до
положень ст.27 КУпАП, то вони є
безпідставними, оскільки саме в ст. 27
КУпАП і зазначено, що штраф є грошовим
стягненням, що накладається на
громадян і посадових осіб за
адміністративні правопорушення у
випадках і розмірі, встановлених цим
Кодексом та іншими Законами України, що
і мало місце в даному випадку.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження постанови суду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 07 серпня 2014 року відносно ОСОБА_1
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП ,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.І. Коструба