Справа № 554/4248/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 05.05.2014

5 травня 2014 року суддя
Октябрського районного суду м. Полтави
Савченко А.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м. Полтаві у залі
суду протокол про вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП і
матеріали справи додані до нього щодо

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки і мешканки
АДРЕСА_1, українки, громадянки України,
бухгалтера ТОВ «Люкс-Полтава 2009»,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків № НОМЕР_1, до
адміністративної відповідальності не
притягувався

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, працюючи бухгалтером ТОВ
«Люкс-Полтава 2009», вчинив порушення ст.
30 Закону України "Про оплату праці", ст.
24 "Про відпустки", ст. 83 Кодексу законів
про працю України (далі - КЗпП України),
п. 2 р. II Порядку обчислення заробітної
плати, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8 лютого
1995 року № 100, ст. 72 та ст. 107 КЗпП України
за наступних обставин.

Відповідно до штатного розпису,
введеного в дію з 1 грудня 2013 року,
посадовий оклад водія
автотранспортних засобів становить
1300,00 грн. Згідно розрахунково-платіжної
відомості та табеля обліку
використання робочого часу за січень
2014 року водій ОСОБА_2 відпрацював 34 год.
за які йому було нараховано заробітну
плату у сумі 249,90 грн., тобто заробітна
плата йому була розрахована за
фактично відпрацьований час виходячи
із нижчого розміру посадового окладу
ніж передбачено штатним розписом з 1
грудня 2013 року, що також є порушенням
вимог ст. З0 ЗУ «Про оплату праці» в
частині незабезпечення уповноваженим
органом (бухгалтером) товариства
належного бухгалтерського обліку
витрат на оплату праці.

В товаристві порушуються вимог ст. 24 ЗУ
«Про відпустки» та ст. 83 КЗпП України
стосовно не виплати працівникам
грошової компенсації за всі
невикористані ними дні щорічної
відпустки при звільненні. Наприклад,
наказом від 1 липня 2013 року № 20/13к
ОСОБА_3 було прийнято по сумісництву
водієм з 2 липня 2013 року, а наказом від 1
жовтня 2013 року № 17/13з звільнено 1 жовтня
2013 року за угодою сторін по п. 1 ст. 36
КЗпП України. Згідно табелів обліку
використання робочого часу та
розрахунково-платіжних відомостей за
час роботи (з 2 липня 2013 року по 1 жовтня
2013 року) ОСОБА_3 у щорічній відпустці
перебував. Проте, при звільненні
грошова компенсація за невикористані
дні щорічної відпустки була нарахована
та виплачена йому не за всі дні. Крім
цього, при розрахунку ОСОБА_3 середньої
заробітної плати для виплати
компенсації за невикористані
відпустки було порушено вимоги п. 2 р. II
постанови Кабінету Міністрів України 8
лютого 1995 року № 100 «Порядок обчислення
середньої заробітної плати» в частині
визначення періоду, за яким
обчислюється середня заробітна плата.
Відповідно до розрахунку середньої
заробітної плати громадянина ОСОБА_3,
для виплати йому грошової компенсації
за невикористану відпустку, середня
заробітна плата була обчислена
виходячи з виплат за фактичний час
роботи, але не з першого числа місяця
після оформлення на роботу, тобто
розрахунок був включений і місяць
прийняття його на роботу. Дане
порушення має місце стосовно інших
працівників товариства, наприклад,
стосовно ОСОБА_4 (звільнений 19 березня
2014 року наказ від 18 березня 2014 року б/н).

Відповідно до табеля обліку
використання робочого часу за січень
2014 року проти прізвища ОСОБА_2 (водій) 1
січня 2014 року значиться позначка « 6»
год., проти прізвізвища ОСОБА_5 (механік)
- позначка « 10» год. Згідно
розрахунково-платіжної відомості за
січень 2014 року зазначеним вище
працівникам оплата праці за роботу у
святковий день (1 січня 2014 року)
проведена в одинарному розмірі,
зокрема ОСОБА_2 за 34 год. нараховано
заробітну плату у сумі 249,90 грн.
(виходячи із посадового окладу 1300,00
грн.). ОСОБА_5 за 167 відпрацьовані год, -
1400,00 грн. (виходячи із посадового окладу
1400,00 грн.), що є порушенням вимог ст. 72 та
107 КЗпП України стосовно оплати праці
за роботу у святковий день в одинарному
розмірі.

В судове засідання порушниця, будучи
належним чином повідомлена про час і
місце розгляду справи, не з'явилася,
заяви про відкладення розгляду справи
не подала, в зв'язку з чим суд розглядає
справу за її відсутності.

Вирішуючи питання про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого їй правопорушення, суд
враховує Акт перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 16-01-11/65 від 23
березня 2014 року (а. с. 3-5) та сам протокол
про адміністративне правопорушення №
16-01-11/62 від цієї ж дати, які були
досліджені в суді.

Проаналізувавши наведені
докази, суд вважає, що ОСОБА_1, порушивши
вимоги ст. 30 Закону України "Про оплату
праці", ст. 24 "Про відпустки", ст. 83 КЗпП
України, п. 2 р. II Порядку обчислення
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 лютого 1995 року № 100, ст. 72 та ст. 107
КЗпП України, вчинила адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41
КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення на
порушника адміністративного стягнення
суд враховує характеристику його
особи, те, що він вперше вчинив
правопорушення, за яке притягається до
адміністративної відповідальності, і
приходить до висновку про необхідність
накладення на нього стягнення у виді
штрафу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» у разі
ухвалення судом постанови про
накладення адміністративного
стягнення, стягується судовий збір з
особи, на яку накладено
адміністративне стягнення, у розмірі
0,03 розміру мінімальної заробітної
плати.

Керуючись статтями 40-1, 283 та 284
КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Визнати винною ОСОБА_1 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41
КУпАП і піддати її адміністративному
стягненню у виді штрафу у розмірі
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 510 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у
розмірі 36,54 грн. на користь держави
(УДКСУ у м. Полтава, , ГУДКСУ
в Полтавській області, МФО 831019,
розрахунковий рахунок 0005, код
класифікації 22030001, код ЄДРПОУ суду
02886195).

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня її
винесення.

Строк пред'явлення постанови про
накладення адміністративного
стягнення до виконання протягом трьох
місяців з дня винесення.

СуддяА.Г. Савченко