АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Марчука О.П., з участю
скаржника - ОСОБА_1 розглянув у
відкритому засіданні матеріали справи
про адміністративне правопорушення №
33/777/274/14 за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 24.07.2013 року про притягнення
до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст. 130 КпАП України

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1.

Даною постановою ОСОБА_1 визнаний
винним в тому, що 24.06.2013 року близько 23:45
години по вул. Мукачівській в м. Ужгород
керував в стані алкогольного сп'яніння
мопедом Вайпер реєстраційний номерний
знак НОМЕР_1.

Постановлено накласти на ОСОБА_1
адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130
КпАП України у вигляді позбавлення
права керувати транспортними засобами
строком нак 2 роки.

В апеляції ОСОБА_1 просить поновити
строк на апеляційне оскарження
постанови суду, оскільки такий
пропущено ним з поважних причин.
Вказує, що про час та місце розгляду
справи повідомлений не був, копію
постанови отримав 10.09.2014 року через
канцелярію суду, про що є відмітка в
матеріалах справи. Вказує на те, що
згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України від 23.12.2005 року № 14 мопеди
не є транспортними засобами. Крім того,
зазначає, що судом накладено на нього
стягнення, яке суд не вправі був
застосовувати, оскільки ОСОБА_1 взагалі
не отримував посвідчення водія. З цих
підстав просить постанову суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою провадження по справі закрити.

До початку судового засідання ОСОБА_1
подав заяву, в якій просить долучити до
матеріалів справи довідку заступника
начальника Управління
державтоінспекції про те, що
громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не
отримував посвідчення на право
керування будь-якими транспортними
засобами.

Перевіривши матеріали справи, додану
довідку з Управління
державтоінспекції, дослідивши доводи
апелянта, апеляційний суд прийшов до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково з
таких підстав.

У матеріалах справи про
адміністративне правопорушення
відсутні дані щодо повідомлення ОСОБА_1
про час і місце розгляду справи.
Знайшли своє підтвердження також
доводи апелянта щодо отримання ним
копії постанови 10.09.2014 року.

З цих підстав доводи апелянта про
поважність причин пропуску строку на
оскарження постанови суду слід визнати
обґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 280 КпАП України,
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення суд
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог
КпАП України дотримався в повному
обсязі.

Так, суд вірно прийшов до висновку про
наявність у діяннях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України.

З установлених у судовому
засіданні обставин вбачається, що
ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що 24.06.2013
року близько 23:45 години по вул.
Мукачівській в м. Ужгород керував в
стані алкогольного сп'яніння мопедом
Вайпер реєстраційний номерний знак
НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 2.9 Правил
дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення
доведена протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 № 486960 від 24.06.2013 року, з зазначенням
свідків правопорушення, показниками
тесту №259, проведеного придалом DRAGER,
який показав вміст алкоголю 1,27 % в крові
ОСОБА_1

Одночасно, вирішуючи питання про
накладення адміністративного
стягнення за скоєне правопорушення
судом не враховано, що суд не вправі
застосовувати стягнення у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами, коли вина
особа вже позбавлена такого права або
взагалі його не мала.

Згідно довідки заступника начальника
Управління державтоінспекції про те,
що громадянин ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 не
отримував посвідчення на право
керування будь-якими транспортними
засобами.

Тому доводи апелянта ОСОБА_1 щодо
незаконності застосування щодо нього
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами слід
визнати такими, що заслуговують на
увагу.

Разом з тим, слід визнати
необгрунтованими доводи скаржника про
те, що мопед не є транспортним засобом,
а тому в його діях відсутній склад
правопорушення. Так згідно постанови
Пленуму Верховного Суду України, від
19.12.2008, № 18 "Про внесення змін та
доповнень до постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005 року
N 14 "Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті" абзац 2
та 3 пункту 2 вказаної постанови
виключено. Саме в 3 абзаці пункту 2
постанови містилась вказівка про те, що
мопеди не є транспортними засобами.
Тому, з врахуванням цих змін, норма на
яку вказує апелянт втратила свою
чинність.

Крім того , згідно Постанови КМ
України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 " Про
Правила дорожнього руху " п.10.1 , мопед -
двоколісний транспортний засіб, який
має двигун з робочим об'ємом до 50 куб. см
або електродвигун потужністю до 4 кВт.

За таких обставин, апеляційний суд
прийшов до висновку , що порушення
судом норм матеріального права
знайшли своє підтвердження і,
відповідно до вимог ст. 294 КпАП України,
зумовлюють необхідність зміни
постанови суду.

З урахуванням усіх обставин справи,
особи порушника, який має на утриманні
трьох дітей, в ході судового розгляду
визнав свою вину та щиро розкаявся, суд
прийшов до висновку , що до ОСОБА_1 слід
застосувати стягнення , з врахуванням
вимог ст. 8 КпАП України в межах санкції
ч.1 статті 130 КпАП України чинної на час
скоєння адміністративного
правопорушення.

На підставі викладеного,
керуючись ч.1ст. 130 , ст.294 КпАП
України,-

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження постанови Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 24.07.2013 року.

Апеляцію ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 24.07.2013 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 КпАП
України ОСОБА_1 в частині накладеного
стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_1
адміністративне стягнення у вигляді
адміністративного штрафу в розмірі 2550
( дві тисячі п'ятсот пятдесят )
гривень.

В решті постанову суду залишити
без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя: