Номер провадження: 33/785/613/14
Номер справи місцевого суду: 514/1168/14-к
Головуючий у першій інстанції Горбань
Доповідач Толкаченко О. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2014 року
м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської
області Толкаченко О.О., розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тарутинського районного суду Одеської
області від 26 серпня 2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст.130 ч.1 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

постановою суду від 26.08.2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, офіційно не працює,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та
на нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на один рік. Стягнуто судовий
збір у розмірі 36,54 грн.

Згідно постанови суду, 08 червня 2014 року
о 01:45 годині водій ОСОБА_1 в м. Одесі по
вул. Розумовській, 24 керував
автомобілем марки «ВАЗ-21083»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними
ознаками алкогольного сп'яніння, від
проходження медичного огляду на стан
алкогольного сп'яніння відмовився в
присутності понятих, чим порушив п.2.5
ПДР та вчинив правопорушення,
передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

Не погодившись із зазначеною
постановою суду, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
поновити строк на апеляційне
оскарження постанови суду, ставить
питання про її скасування та закриття
провадження у справі.

Підставою для пропуску строку на
апеляційне оскарження зазначає те, що у
судове засідання він не викликався,
справа розглянута судом у його
відсутності, чим були порушені його
права, передбачені ст. 268 КпАП України.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим,
що при розгляді адміністративної
справи суд першої інстанції не
мотивував накладення більш м'якого
виду адміністративного стягнення, а
також не врахував, що автомобіль є
єдиним джерелом його доходу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 частково
підтримав доводи апеляційної скарги та
просив застосувати до нього більш
м'який вид адміністративного
стягнення. При цьому ОСОБА_1 пояснив, що
є спеціалістом по ремонту систем
кондиціонування та за відсутністю у
нього права на керування транспортними
засобами він фактично буде позбавлений
єдиного джерела доходу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку про те, що клопотання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження підлягає задоволенню. В
свою чергу апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення №АВ2 606324 від 08.06.2014 року
розгляд адміністративної справи у
відношенні ОСОБА_1 був призначений на
08.07.2014 року у Тарутинському районному
суді Одеської області. Проте, розгляд
адміністративної справи відбувся
26.08.2014 року за відсутністю
правопорушника.

В порушення ст.277-2 КпАП України суд не
направив ОСОБА_1 повістку про дату і
місце розгляду справи, а обмежився лише
залученням до матеріалів справи
довідки секретаря Березінської
посилкової ради про те, ОСОБА_1 за
місцем реєстрації у АДРЕСА_1 не
проживає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що
на теперішній час проживає у м. Одесі,
однак за вищевказаною адресою
проживають його батьки, які могли б
повідомити його про виклик до суду.

Копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1
отримав лише 05.09.2014 року.

Враховуючи викладене вважаю, що
причини пропуску строків на оскарження
постанови є поважними, а тому
клопотання ОСОБА_1 про поновлення
строків на апеляційне оскарження
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст. 294 КпАП України
апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду скарги буде встановлено
неправильне застосування норма
матеріального права або порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 283 КпАП України суд
мотивував прийняте рішення, і привів
докази винності ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч.1 КпАП України.

Разом з тим, накладене судом
адміністративне стягнення у вигляді
позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів строком на
один рік, при встановлених у судовому
засіданні обставинах скоєння
правопорушення, вважаю занадто
суворим.

Відповідно до ч.2 ст.30 КпАП України -
позбавлення наданого права керування
транспортними засобами застосовується
на строк до трьох років за грубе або
повторне порушення порядку
користування цим правом.

Суд у своїй постанові не зазначив чому
застосування до ОСОБА_1 більш м'якого
адміністративного стягнення не
досягне мети, передбаченої ст.. 23 КпАП
України.

Враховуючи, що ОСОБА_1 раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався, визнав свою вину у
скоєному, автомобіль є єдиним джерелом
його доходу, вважаю, що адміністративне
стягнення у вигляді штрафу відповідає
тяжкості і характеру скоєного ним
правопорушення, та є достатньою мірою
для виправлення ОСОБА_1 і попередження
вчинення ним нового адміністративного
правопорушення.

За таких обставин вважаю, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а постанова суду першої
інстанції зміні в частині накладення
адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 30, 34, 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
апеляційний суд Одеської області,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на
апеляційне оскарження постанови
Тарутинського районного суду Одеської
області від 26 серпня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Тарутинського районного
суду Одеської області від 26 серпня 2014
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КпАП України - змінити в частині
накладення штрафу.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100
гривень.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області
О.О. Толкаченко