Справа № 359/7381/14-п Головуючий у І
інстанції Вознюк С.М.Провадження №
33/780/694/14 Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 429
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Свінціцька О.П., з участю:

прокурора Корнєвої С.А., Саган Д.В.,

представника Київської митниці
Міндоходів Захарова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 на постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25 липня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Сирії,
не працюючого, проживаючого АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.471 МК України, та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 1700 гривень з конфіскацією в
дохід держави України грошових коштів
у розмірі 1750 доларів США.

Відповідно до зазначеної постанови, 28
червня 2014 року близько 08 години 15
хвилин, під час проходження митного
контролю в зоні митного контролю залу
«Відліт» терміналу «D» ДП ДМА
«Бориспіль», громадянин України
ОСОБА_1, який відлітав з України до
Сирії, м. Амман, літаком авіакомпанії «UM
Air», рейсом №UF781, своїми діями обрав
проходження митного контролю по
каналу, позначеному символами зеленого
кольору («зелений коридор»), тим самим,
відповідно до ч.5 ст. 366 МК України
заявивши, що переміщувані ним через
митний кордон товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо вивезення за межі
території України та засвідчив про
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиром «білої
лінії», яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю «зелений
коридор», пасажиру було поставлено
питання щодо наявності у нього готівки,
на що він відповів, що має при собі
близько 9 000 євро. Після цього пасажира
було запрошено до службового
приміщення митниці залу «Відліт»
терміналу «D» ДП МА «Бориспіль», де ним
була видана готівка в розмірі 9 260 євро
та 2750 доларів США, що знаходились в
кишені брюк, одягнених на пасажирі. Зі
слів пасажира валюта належить йому
особисто. Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування.
Пасажир обрав проходження митного
контролю «зеленим коридором», де
передбачено наявність у громадян
готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро
(чи еквівалент цієї суми в іншій
валюті). З виявленої суми пасажиру було
пропущено 10 000 євро.

На момент проходження митного контролю
належним чином оформленої митної
декларації та дозвільних документів
пасажир не надав, до моменту перетину
ним «білої лінії» до інспекторів
митниці з приводу декларування готівки
не звертався.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову
скасувати та провадження по справі
закрити. Вважає, що постанова суду
першої інстанції винесена з порушенням
норм процесуального права та
неправильного застосування норм
матеріального права, при цьому суд
першої інстанції неповно з»ясував усі
фактичні обставини справи та не
дослідив і не надав належної оцінки
наявним в матеріалах справи доказам та
обставинам, підійшов формально до
вивчення обставин справи, що потягло за
собою необґрунтоване застосування до
нього покарання, не сприяв повному та
неупередженому розгляду справи.
Вказує, що постанову було винесено в
порушення вимог ст.268 КУпАП, оскільки
суд першої інстанції у його
відсутність прийняв постанову,
порушуючи його право знайомитися з
матеріалами справи, давати пояснення,
подавати докази, заявляти клопотання
при розгляді справи. Зазначає, що
постанову суду він отримав поштою
тільки 06 серпня 2014 року, таким чином він
був позбавлений права на участь в
розгляді справи та оскарження
постанови суду в установлені строки. У
зв'язку з чим Мсасбес Набіль просить
поновити строк на подачу апеляційної
скарги.

В судове засідання ОСОБА_1 не з»явився,
надіслав електронною поштою заяву, в
якій подану апеляційну скаргу
підтримав та просив проводити розгляд
справи у його відсутності.

Вислухавши пояснення:

прокурора, який заперечував щодо
задоволення апеляційної скарги, її
доводи вважав необґрунтованими, просив
залишити постанову суду без змін;

представника Київської митниці
Міндоходів, який заперечував щодо
задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП
апеляційний суд має право поновити
строк для апеляційного оскарження
постанови місцевого суду.

Наведені ОСОБА_1 причини пропуску
строку на подачу апеляційної скарги
визнаються судом поважними, у зв'язку
із чим суд вважає за необхідне поновити
строк на оскарження постанови суду
від 25.07.2014.

Винуватість ОСОБА_1 у порушенні
встановленого порядку проходження
митного контролю в зонах (коридорах)
спрощеного митного контролю, що
виразилось у переміщенні через митний
кордон України в зоні «зеленого»
коридору товарів, переміщення яких
через митний кордон обмежено
законодавством України,
підтверджується зібраними у справі
доказами, а саме протоколом про
порушення митних правил від 28 червня 2014
року №0359/125120103/14, доповідними записками
інспекторів Київської митниці, описом
предметів, затриманих у
правопорушника, іншими доказами, що
містяться в справі.

Вказаним доказам судом першої
інстанції була дана належна правова
оцінка, дії ОСОБА_1 за ст. 471 МК України
кваліфіковані вірно.

Доводи апеляційної скарги
правильності висновку судді щодо
винуватості ОСОБА_1 у порушенні митних
правил та правильності кваліфікації
його дій не спростовують.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1
накладено з урахуванням вимог ст.ст.461,
462, 464, 465, 466 МК України.

Щодо доводів апеляційної скарги про те,
що суд всупереч вимогам ст. 268 КпАП
України розглянув справу без його
участі, чим порушив його права, то
вказані доводи є слушними, оскільки,
розглянувши справу за відсутності
правопорушника суддя допустив
порушення гарантованих ст. 268 КУпАП
прав ОСОБА_1, що є порушенням вимог
закону.

Однак Апеляційний суд вважає, що
вказане порушення не може вплинути на
законність оскаржуваної постанови
суду 1-ї інстанції.

Так, право порушника бути присутнім під
час розгляду справи в суді, було
поновлене апеляційним судом. Вказана
особа належним чином викликана в
судове засідання до апеляційного суду,
однак в судове засідання ОСОБА_1 не
з»явився, надіслав заву про розгляд
справи у його відсутність.

За таких обставин постанова судді
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 25 липня 2014 року
щодо ОСОБА_1 є законною, підстав для її
зміни чи скасування суд не вбачає, у
зв'язку з чим залишає дану постанову
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 366, 461, 462, 464,
465, 466, 471 МК України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження постанови Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 25 липня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду від 25 липня 2014 року
щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя