Провадження № 3/487/1342/14
Справа № 487/6816/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.09.2014 року Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі

Головуючого судді
Притуляк І.О.,

при секретарі
Будикіній А.Л., Табунщик К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали, що надійшли від
ВДАІ з обслуговування м.Миколаєва УДАІ
УМВС в Миколаївській області про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, не
працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1, ІНН
НОМЕР_1

за ст. 123 ч.2 КпроАП України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2№505326 від 01.07.2014
року, 01.07.2014 року о 16-50 годині водій
ОСОБА_1 керував транспортним засобом
«ВАЗ 111940», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, по селищу Горького та в
районі будинку №1, здійснив рух через
залізничний переїзд на забороняючий
сигнал світлофору, чим порушив п.20.5 в
ПДР України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.2 ст. 123
КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину
у вчиненні вказаного порушення при
викладених обставинах не визнав, при
цьому пояснив, що коли він під'їжджав до
залізничного переїзду в районі
будинку №1 в селищі Горькому, зі
сторони його руху сигнал світлофору не
працював, звуковий сигнал було
увімкнено безпосередньо в момент його
виїзду на залізничне полотно, та
можливо загорівся забороняючий сигнал
світлофору, у відповідності до вимог
ПДР України, він продовжив рух та
завершив свій маневр. Зазначив, що
протокол про адміністративне
правопорушення складено з порушенням
норм чинного законодавства, оскільки
не наведено доказів на підтвердження
його вини у вчиненні правопорушення,
при цьому відеозапис, здійснений
інспектором роти ДПС ВДАІ м. Миколаєва,
не є належним доказом, оскільки
отриманий з порушенням вимог діючого
законодавства. Посилаючись на
вищенаведене просив закрити
провадження по справі за відсутністю
події та складу адміністративного
правопорушення.

У судовому засіданні було заслухано
пояснення інспектора роти ДПС ВДАІ
м.Миколаєва ОСОБА_2, який суду пояснив,
що 01.07.2014 року, ніс службу в районі
с.Горького та біля 16-50 год. побачив, що
через залізнично-дорожній переїзд, на
заборонений знак світлофора проїжджає
автомобіль «ВАЗ 111940», н/з НОМЕР_2. В
подальшому у відповідності до вимог
чинного законодавства, стосовно водія
ОСОБА_1, який керував вищезазначеним
автомобілем було складено протокол про
адміністративне правопорушення.

Вислухавши пояснення особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності, інспектора роти ДПС
ВДАІ м. Миколаєва, дослідивши матеріали
справи суд приходить до наступного.

Статтею 123 ч. 2 КпроАП України
передбачена відповідальність водія за
в'їзд на залізничний переїзд у
випадках, коли рух через переїзд
заборонений.

Пунктом 20.5 В ПДР передбачено, що рух
через переїзд забороняється, якщо:
увімкнено заборонний сигнал
світлофора чи звуковий сигнал
незалежно від наявності та положення
шлагбаума.

У судовому засіданні безспірно
доведено факт порушення ОСОБА_1, вимог
п.20.5 В ПДР України, при проїзді 01.07.2014
року о 16 год. 58 хв. залізничного
переїзду у с.Горького та в районі
будинку №1.

Факт скоєння правопорушення,
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення від
01.07.2014 року серії АА2 №505326.

При цьому суд не приймає до уваги
посилання ОСОБА_1 на відсутність його
вини з тих обставин, що зі сторони його
руху семафор не працював, звуковий
сигнал було увімкнено в момент його
виїзду на залізничне полотно; та той
факт, що інспектором роти ДПС ВДАІ м.
Миколаєва ОСОБА_2 не доведено факту
скоєння ним вказаного порушення, так як
наданий суду відеозапис, доданий до
протоколу про адміністративне
правопорушення, є неналежним доказом,
отриманим з порушенням вимог діючого
законодавства, виходячи з наступного.

Статтею 251 КпроАП передбачено, що
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Оглянутий у судовому засіданні
відеозапис події правопорушення, суд
розцінює не як самостійний доказ
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, а як підтвердження
правомірності складання належного та
допустимого доказу Протоколу про
адміністративне правопорушення від
01.07.2014 року серії АА2 №505326.

Відповідно ж до п.12 ст. 11 Закону України
«Про міліцію» від 20.12.1990 року №565 - ХІІ
(далі - Закон) працівник ДАІ має право
проводити аудіо-, відео-,
фотофіксацію як допоміжний засіб
попередження протиправних дій та
розкриття правопорушень.

Відповідно до п.21 ст. 11 Закону працівник
ДАІ має право використовувати
передбачені нормативно-правовими
актами технічні засоби, в тому числі
засоби фото- і відеоспостереження,для
виявлення та фіксування порушень
правил

Дорожнього руху.

Як вбачається з відеозапису, фіксації
порушення ОСОБА_1 ПДР України,
забороняючий сигнал семафору на
залізничному переїзді було увімкнено о
16 годині 57 хвилин 55 секунд, при цьому
ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом
«ВАЗ 111940», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2 проїхав залізничний
переїзд о 16 годині 58 хвилин 49 секунд.
Факт фіксації відеозаписом саме його
транспортного засобу порушник в
судовому засіданні не оспорював та не
спростував.

Відповідно до положень п.п.3.11
«Інструкції з улаштування та
експлуатації залізничних переїздів»,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку №54 від 26.01.2007 року
- автоматична світлофорна
сигналізація повинна бути
відрегульована таким чином, щоб
початок подавання сигналу зупинки в
бік автомобільної дороги
забезпечував необхідний термін для
звільнення переїзду транспортними
засобами. При цьому на переїздах, що
розташовані на перегоні, червоні
мигаючі вогні на переїзних
світлофорах та звукова сигналізація
для сповіщення пішоходів включаються,
а місячно-білі мигаючі вогні (при їх
наявності) гаснуть з моменту подачі
сповіщення при вступі поїзда на
ділянку наближення.

Згідно відповіді Відокремленого
структурного підрозділу Миколаївської
дистанції колії ДП «Одеська залізниця»
№1132 від 03.09.2014 року - 01.07.2014 року з 16-00 до
17-00 години переїзд 229 км (в'їзд до
с.Горького) звукова, світлова
сигналізація та шлагбауми знаходилися
у справному стані.

Таким чином, є безпідставними
посилання ОСОБА_1 на те, що семафор зі
сторони його руху на залізничному
переїзді не працював, а звуковий сигнал
було увімкнено в момент його виїзду на
переїзд, оскільки звукова та світлова
сигналізації вмикаються одночасно. Та
в даному випадку були увімкнені майже
за хвилину до виїзду ОСОБА_1 на
залізничний переїзд

Аналізуючи зібрані й досліджені докази
в їх сукупності, суд приходить до
висновку, що вина ОСОБА_1 у вчинені
вказаного правопорушення доведена та
кваліфікує його дії за ч.2 ст. 123 КпроАП
України - як в'їзд на залізничний
переїзд, у випадках коли рух через
переїзд заборонений.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжують
відповідальність ОСОБА_1 за
адміністративне правопорушення у
відповідності до ст.ст. 34,35 КпроАП
України, судом не встановлено.

Обираючи вид та міру адміністративного
стягнення, суд виходить з наступного:

Відповідно до положень ст..23 КпроАП
України метою застосування
адміністративного стягнення є
виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником так і іншими особами.

Також суд приймає до уваги, що
залізничний переїзд є об'єктом
дорожнього руху підвищеної небезпеки,
значною мірою враженим скоєннями ДТП,
більшість яких мають тяжкі наслідки (а
саме значну кількість постраждавши та
загиблих), та викликають значний
суспільний резонанс.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає необхідним застосувати до
ОСОБА_1 адміністративне стягнення у
вигляді позбавлення права керування
транспортними засобами мінімальним
строком передбаченим санкцією ст..123 ч.2
КпроАП України без оплатного
вилучення транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 221, 283, 284 КпАП України,
суд -

П О С Т А Н О В И В:

На ОСОБА_1 за скоєне
правопорушення за ст.123 ч.2 КУпАП
накласти адміністративне стягнення у
вигляді позбавлення права керування
всіма видами транспортних засобів
строком на шість місяців без оплатного
вилучення транспортного засобу.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід
держави судовий збір в розмірі 36,54 грн.
(одержувач коштів: Державний бюджет -
22030001, р/р 0003, банк одержувача: ГУДК
в Миколаївській області, код платежу:
22030001, МФО 826013, ).

Постанова набирає законної сили через
10 днів з моменту винесення та може бути
оскаржена та опротестована до
апеляційного суду Миколаївської
області у строк та порядку, що
передбачені ст.294КУпАП.

Суддя
І.О.
ПРИТУЛЯК