ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2014 року
м.
Київ

Суддя Святошинського районного суду
міста Києва Дячук С.І., у присутності
особи, яка притягується до
відповідальності, його захисників
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3,
розглянувши із застосуванням фіксації
процесу технічними засобами справу про
адміністративне правопорушення,
матеріали якої надійшли з відділу ДАІ
Святошинського РУГУ МВС України в м.
Києві, стосовно

ОСОБА_4, який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Садове Баришівського
району Київської області, гр-на
України, одружений, має на утриманні
неповнолітню дитину, дружину та матір
похилого віку, працює водієм, проживає
за адресою: АДРЕСА_1

звинуваченого у вчиненні
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130
та ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 16 серпня 2014 року близько 19 год,
керуючи технічно справним автомобілем
«ДЕУ ЛАНОС» д.н.з НОМЕР_3 і рухаючись в м.
Києві по вул. Чистяковська в напрямку
проспекту Перемоги в порушення вимог п.
10.1 Правил дорожнього руху (далі -
Правил), не врахував дорожньої
обстановки, під час зміни напрямку руху
вліво не переконався, що це буде
безпечно і не створить перешкод іншим
учасникам дорожнього руху, внаслідок
чого здійснив лобове зіткнення з
автомобілем «Пежо» д.н.з НОМЕР_4 (водій
ОСОБА_3), який рухаючись в зустрічному
напрямку встиг загальмувати і
зупинився, проте не уникнув зіткнення.
Крім того, ОСОБА_4 на вимогу працівників
міліції, які прибули на місце ДТП,
пройти в установленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння від проходження
такого огляду відмовився, чим порушив
вимоги п. 2.5 Правил.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаних
правопорушеньь визнав частково і
пояснив, що дійсно 16 серпня 2014 року за
наведених вище обставин та умов
керував автомобілем «ДЕУ ЛАНОС» д.н.з
НОМЕР_3 в м. Києві по вул. Чистяківська,
рухаючись по центру дороги в напрямку
до проспекту Перемоги. При під'їзді до
проспекту помітив автомобіль «Пежо»
д.н.з НОМЕР_4, який рухався у зустрічному
напрямку. Він, ОСОБА_4, відчуваючи
перешкоду для руху, завчасно зупинився,
проте водій автомобіля «Пежо» д.н.з
НОМЕР_4 дорожню обстановку не врахував
і допустив зіткнення, а тому саме він
повинен нести за це відповідальність.
Що ж стосується звинувачення в іншій
частині, то дійсно він, ОСОБА_4, на
вимогу працівників міліції, які
прибули на місце ДТП, пройти в
установленому порядку медичний огляд
для визначення стану алкогольного
сп'яніння, відповів відмовою, причини
якої поясняти в суді не став, а тому в
цій частині визнає свою вину і щиро
кається.

Не зважаючи на захисну позицію ОСОБА_4,
його вина у вказаних правопорушеннях
за наведених вище обставин
підтверджується, крім власне частково
показань самого ОСОБА_4, сукупністю
інших досліджених судом доказів, які не
викликають сумнівів у своїй
достовірності і допустимості.

Так, допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_3 показав, що 16 серпня
2014 року близько 19 год, керував технічно
справним автомобілем «Пежо» д.н.з
НОМЕР_4 в м. Києві по пр-кту Перемоги,
далі повернув на вул. Чистяковську.
Побачивши відразу як фактично на
зустріч рухається автомобіль «ДЕУ
ЛАНОС» д.н.з НОМЕР_3, він зупинився з
правого крайнього боку. Однак водій
автомобіля «ДЕУ ЛАНОС» продовжував
рухатися на нього фактично по
зустрічні смузі руху, внаслідок чого
сталося зіткнення. Коли вказаний водій
«ДЕУ» вийшов зі свого автомобіля, то
було очевидним те, що він знаходиться у
не тверезому стані, хитався, свої дії не
контролював, поводив себе агресивно,
погрожував. На прохання працівників
ДАІ, які згодом прибули на місце ДТП,
пройти тест на алкоголь або проїхати в
лікарню до лікаря нарколога на
обстеження ОСОБА_4 категорично
відмовився, а через деякий час, коли
працівники міліції оформляли ДТП
документально взагалі самостійно
залишив місце пригоди.

Наведені показання потерпілого
повністю узгоджуються з поясненнями
свідка ОСОБА_5 - пасажира автомобіля
«Пежо» д.н.з НОМЕР_4, який уточнив, що
нетверезий ОСОБА_4 на своєму автомобілі
здійснив лобове зіткнення з
автомобілем «Пежо» д.н.з НОМЕР_4, їдучи
практично по зустрічній смузі руху, а
після ДТП, перебуваючи у стані сильного
алкогольного сп'яніння, поводив себе
агресивно, висловлював погрози
потерпілому та свідкам подій, обіцяв їм
помститися. На прохання працівників
ДАІ, які згодом прибули на місце ДТП,
пройти тест на алкоголь або проїхати в
лікарню на обстеження ОСОБА_4
категорично відмовився, після чого
втік з місця пригоди.

Судом встановлено, що показання ОСОБА_4
в тій частині, в якій він визнає себе
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
підтверджені сукупністю інших доказів,
яку суд визнає достатньою для
прийняття законного та справедливого
рішення, ОСОБА_4 правильно розуміє
зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності
його позиції, а тому суд визнає
показання ОСОБА_4 в цій частини щирими і
поряд з іншими доказами кладе в основу
свого рішення.

Під час судового розгляду ОСОБА_4
визнав, що самостійно залишив місце
пригоди, тоді як працівники ДАІ
оформляли ДТП документально,
відмовившись отримувати копії
протоколів, пояснивши таку свою
поведінкою тим, що працівники ДАІ не
хотіли вислухати його версію подій.

Оцінюючи дві взаємовиключні версії
подій, яку в суді повідомили водії -
учасники ДТП щодо причин зіткнення
належних їм автомобілів, суд приймає до
уваги, що повідомлені саме потерпілим
та вказаним свідком обставини ДТП, які
суд визнав достовірними, знайшли своє
повне підтвердження під час
дослідження даних, які містить схема
ДТП від 16 серпня 2014 року. Оцінюючи
вказану схему ДТП на предмет її
допустимості як доказу по справі, суд
враховує те, що наявні в ній дані
повністю підтверджені учасником ДТП -
ОСОБА_3, який скарг на дії працівників
ДАІ не мав.

Що ж стосується ОСОБА_4, то, як
вбачається з матеріалів справи, він на
власний розсуд обрав захисну позицію,
реалізуючи яку, залишив місце
оформлення ДТП, відтак будь-яких
зауважень до складених працівниками
міліції документів не вносив.

Враховуючи викладене, суд критично
оцінює зауваження до Схеми ДТП, які
ОСОБА_4 висловив лише під час судового
розгляду, до того ж, вони мають дрібний
характер (відсутність всіх назв
об'єктів, відсутність даних про осип
скла тощо), не впливають на
достовірність, допустимість та
належність даних, які містить цей
доказ.

Згідно з даними Схеми ДТП, місце
зіткнення обох автомобілів відбулося в
межах крайньої правої частини дороги
за напрямком руху потерпілого. Ця
ділянка дороги не мала розмітки. Після
зіткнення автомобіль ОСОБА_4
розташований під кутом в бік
автомобіля потерпілого, який фактично
прижатий до правого узбіччя, що вказує
на відсутність можливості з боку водія
ОСОБА_3 за таких обставин уникнути
зіткнення з автомобілем ОСОБА_4, який
являвся перешкодою для руху автомобіля
потерпілого.

Зафіксовані на Схемі ДТП пошкодження
автомобіля «Пежо» д.н.з НОМЕР_4
(передній бампер, капот, передні дві
фари, радіатор) та автомобіля «ДЕУ
ЛАНОС» д.н.з НОМЕР_3 (капот, передній
бампер) узгоджуються з механізмом
практично лобового зіткнення обох
вказаних автомобілів, про який показав
потерпілий, і який власне не
заперечував ОСОБА_4.

Те, що автомобіль ОСОБА_4 продовжував
рух до моменту зіткнення,
підтверджується даними про його
розташування після зіткнення, за якими
автомобіль «ДЕУ ЛАНОС» д.н.з НОМЕР_3 має
кут зміни напрямку руху вліво.

Таким чином, виявлені під час судового
розгляду об'єктивні дані про
пошкодження належного потерпілому
автомобіля, повністю узгоджуються з
обставинами ДТП, про які він повідомив
і відтак спростовують захисну версію
ОСОБА_4 про свою не причетність до ДТП.

Враховуючи викладене, суд визнає
щирими показання щодо обставин ДТП
потерпілого та інших свідків у справі,
а тому кладе їх в основу свого рішення,
натомість показання з цього приводу
ОСОБА_4 суд оцінює критично як
намагання останнього уникнути
відповідальності за вчинене.

Обидва протоколи про адміністративні
правопорушення складені
уповноваженими на такі дії
працівниками ДАІ у спосіб, з підстав та
з дотриманням порядку, встановлених
законом. Оскільки дані цих протоколів
ґрунтуються на інших матеріалах
справи, суд визнає їх також належним
доказом вини ОСОБА_4 у вчиненні
вказаних адміністративних
правопорушень.

Згідно з вимогами п. п. 2.5 та 10.1 Правил
водій повинен на вимогу працівника
міліції пройти в установленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння, а перед
будь-якою зміною напрямку руху повинен
переконатися, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху. Отже, суд вважає
доведеним те, що ОСОБА_4 порушив вимоги,
передбачені п. п. 2.5 та 10.1 Правил, чим
вчинив адміністративні
правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 130
та ст. 124 КУпАП.

При накладенні на ОСОБА_4 стягнення суд
згідно з вимогами ст. 33 КУпАП враховує
характер вчинених ним правопорушень,
обидва з яких є грубими, а передбачене
ст. 124 КУпАП - напряму пов'язане із
загрозою для життя та здоров'я
учасників дорожнього руху, враховує
суд і поведінку ОСОБА_4 після вчиненого,
зокрема, маючи на меті уникнути
відповідальності за грубе
правопорушення у сфері транспорту,
ОСОБА_4 вдався до відвертих провокацій,
погрожуючи потерпілому, свідкам подій,
відмовляючись отримувати копії
протоколів, самостійно залишивши місце
ДТП, а також нехтуючи у подальшому
загальноприйнятими нормами моралі, що
виразилося у звинуваченні в
протиправних діях державних службових
осіб, які сумлінно виконували свої
службові обов'язки. Суд також приймає
до уваги дані про особу ОСОБА_4, який до
адміністративної відповідальності
притягається вперше, наявність в нього
утриманців, його нетривалу
працевлаштованість водієм, позитивну
характеристику з місця нетривалої
роботи. Обставиною, що пом'якшує його
відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд
визнає щире каяття. Обставин, що
обтяжують його відповідальність, а так
само, що пом'якшують його
відповідальність за ст. 124 КУпАП, не
встановлено. Враховуючи викладене, а
також приймаючи до уваги матеріальний
стан ОСОБА_4, суд вважає необхідним і
достатнім призначити йому в порядку ч. 2
ст. 36 КУпАП адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами.

Доводи захисту про позбавлення права
на працю ОСОБА_4, відтак порушення його
конституційних прав у такому випадку є
безпідставними, оскільки право на
працю не знімає відповідальності за
його реалізацію у небезпечний для
оточуючих спосіб.

На підставі викладеного і, керуючись ч.
2 ст. 36, ст. ст. 221, 279, 280, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
адміністративних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП, за
якими накласти на нього стягнення в
межах санкції, встановленої за більш
тяжке правопорушення з числа вчинених,
у виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на один
рік та шість місяців.

Стягнути з ОСОБА_4 (і.п.н НОМЕР_2) судовий
збір за ухвалення судом постанови про
накладення адмінстягнення в розмірі 0,03
розміру мінімальної зарплати, тобто в
сумі 36 грн 54 коп.

Строк пред'явлення постанови до
виконання - три місяці.

Постанова може бути оскаржена або на
неї може бути внесено протест
прокурора до апеляційного суду міста
Києва через Святошинський районний суд
міста Києва протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

СУДДЯ
С.І. ДЯЧУК