Справа № 359/8226/14-п Головуючий у І
інстанції Левченко А.В.Провадження №
33/780/748/14 Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 429
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Свінціцька О.П., з участю:

прокурора Саган Д.В.,

представника Київської митниці
Міндоходів Захарова А.О.,

особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника Київської
митниці Міндоходів Захарова А.О. на
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 серпня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 серпня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеса,
пенсіонера, проживає за адресою:
АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.471 МК України, та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 1700 гривень, без конфіскації
грошових коштів у розмірі 849 доларів
США та 15 євро.

Відповідно до зазначеної постанови, 18
липня 2014 року о 20 годині 50 хвилин під
час проходження митного контролю в
зоні митного контролю залу «Приліт»,
терміналу «D», ДПМА «Бориспіль»
громадянин України ОСОБА_2, який
прилетів до України з Кіпру м. Ларнака
літаком авіакомпанії «МАУ» рейсом №342
та своїми діями обрав проходження
митного контролю канал позначений
символами зеленого кольору «зелений
коридор», тим самим заявив про те, що
переміщувані ним через митний кордон
України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України та засвідчив про
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиром «білої
лінії», яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю «зелений
коридор» митниці, пасажиру було задано
запитання щодо наявності у нього
готівки, на що він відповів, що має при
собі 10 000 євро. Після цього пасажира
було запрошено до службового
приміщення митниці залу «Приліт»
терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», де ним
була видана готівка в розмірі 14 374
доларів США та 15 євро. Готівка
знаходилась у кишені брюк пасажира,
одягнених на ньому та переміщувалась
без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_2
вся готівка належить йому особисто.
Пасажир обрав проходження митного
контролю «зеленим коридором», де
передбачено наявність у громадян
готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро
(чи еквівалент цієї суми в іншій
валюті).

На вказану постанову суду, представник
митниці Захаров А.О. подав апеляційну
скаргу, в якій вважає, що постанова не
відповідає меті адміністративного
стягнення та не сприяє вихованню
порушника в дусі додержання чинного
законодавства України, а тому просить
її скасувати та постановити нову
постанову щодо ОСОБА_2, якою визнати
його винним у вчиненні порушення
митних правил за ст.471 Митного кодексу
України, застосувати до нього
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700
гривень та конфіскації затриманої
валюти у сумі 15 євро та 849 доларів США.
На обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначає, що Бориспільський
міськрайонний суд всупереч положенням
статей 251, 252, 280 КУпАП та статей 197, 471, 487
МК України однобічно та упереджено
підійшов до накладення стягнення у
виді штрафу без застосування
конфіскації обмежених до переміщення
валютних цінностей, а вказані у
постанові суду обставини, що стали
підставою для повернення вилучених під
час складання протоколу про порушення
митних правил грошових коштів, є
неправомірними.

Вказує, що суд першої інстанції
послався на прецедентну норму права -
на рішення Європейського суду з прав
людини (справа ОСОБА_3 проти Російської
Федерації від 06.11.08), не беручи до уваги
при тому, що ОСОБА_3 притягався за
вчинення кримінального
правовопорушення - контрабанди, що
кошти, вилучені у нього були не
предметом правопорушення, а тільки
речовим доказом. Також зазначає, що
судом першої інстанції не враховано, що
правова система України відноситься до
правових систем романо-германського
типу на правах особливого
європейського різновиду, що на відміну
від англо-саксонської правової системи
виключає превалювання норми
прецеденту над нормою права. Як вважає
апелянт, суд першої інстанції
безпідставно не застосував
конфіскацію обмежених до переміщення
валютних цінностей посилаючись на те,
що в такому випадку на ОСОБА_2 буде
покладено індивідуальний надмірний
тягар, при цьому суд не враховує та
ніяким чином не оцінює надані ОСОБА_2
відомості про рід занять (пенсіонер), а
вказує, у постанові, що ОСОБА_2 заробив
кошти під час рейсу, тобто, окрім пенсії
він має і певний прибуток за
відповідною трудовою діяльністю, але
суд таку обставину трактує на користь
порушник. Зазначене ставить під сумнів
аргумент суду щодо «надмірного
тягара», який випливає з санкції за
вчинене ОСОБА_2 порушення. Зазначає, що
суд першої інстанції проігнорував
імперативні приписи статті 471 МК
України, відповідно до яких санкція
цієї статті (штраф та конфіскація
предметів порушення) є
безальтернативною. На думку апелянта,
шкода від вчиненого громадянином
ОСОБА_2 порушення полягає саме в
неповазі до встановленого українською
державою порядку переміщення
відповідного товару (валюти) через
митний кордон, в нехтуванні та
приниженні значення норм
національного права в житті
українського суспільства та у
ігноруванні громадянського обов'язку
правосвідомості, а при винесенні
постанови судом першої інстанції
зазначене враховано не було. Вважає, що
при прийнятті рішення судом першої
інстанції також не було вивчено
питання легальності походження коштів,
а будь-яка інформація про наявність в
справі документів (банківські виписки,
довідки, тощо) у постанові відсутня. При
цьому вказує, що судом першої інстанції
не було враховано те, що ОСОБА_2 у
будь-який спосіб намагався приховати
джерело походження коштів, які
переміщував через кордон.

У судовому засіданні представник
Київської митниці Міндоходів Захаров
А.О. апеляційну скаргу підтримав,
підтвердив викладені у ній доводи та
просив задовольнити.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2, який
просив відмовить у задоволенні
апеляційної скарги, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін,
зазначив, що був у рейсі 6 місяців і не
знав, який курс валют був у країні на
час його повернення, оскільки курс
валют постійно різниться, надав
довідку, яка підтверджує, що грошові
кошти є його заробітною платою за
останні півроку, які він заробив,
перебуваючи у рейсі,

думку прокурора, який підтримав подану
апеляційну скаргу і просив її
задовольнити,

дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до наступного висновку.

Висновок судді про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні порушення митних
правил повністю знайшов своє
підтвердження під час апеляційного
перегляду справи і стверджується
зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про порушення митних правил
від 18.07.2014 року № 0394/125120104/14; даними
протоколу опитування ОСОБА_2 та його
письмовими поясненнями; доповідною
запискою головного державного
інспектора ВМО № 4 МП
«Бориспіль-Аеропорт» Київської
митниці Міндоходів щодо обставин
складання протоколу про порушення
митних правил; переліком купюр та
описом готівки, затриманої у ОСОБА_2

На підставі зазначених доказів суддя
дійшов обґрунтованого висновку, що
своїми діями ОСОБА_2 порушив порядок
проходження митного контролю у зонах
(коридорах) спрощеного контролю та
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст.471 МК
України, що не заперечується в
апеляційній скарзі.

Також не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги в частині
оскарження стягнення накладеного на
ОСОБА_2

Так, санкція ст. 471 МК України, за якою
притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності, дійсно передбачає
конфіскацію, про що суд першої
інстанції зазначив в оскаржуваній
постанові, однак не застосував цей вид
стягнення, обґрунтувавши свій висновок
посиланням на рішення Європейського
суду з прав людини (справу "ОСОБА_3 проти
Російської Федерації", рішення від
06.11.2008 року), яким встановлено порушення
ст.1 Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод.

Як вбачається з матеріалів справи
вилучені у ОСОБА_2 грошові кошти він
отримав законним шляхом, і жодних
припущень щодо незаконності їх
походження іншими учасниками судового
розгляду не заявлялись. Також
підтверджуються відповідною довідкою
і пояснення ОСОБА_2 про те, що він
перебуває на обліку в ТОВ «Українське
Морське Агенство» і знаходився у рейсі
на посаді електромеханіка в період з
01.01.2014 по 18.07.2014, де і заробив вказані
грошові кошти, а також про необхідність
даних коштів для лікування, у зв'язку із
хворобою на цукровий діабет, так як
його стан здоров»я повністю залежить
від постійного застосування дорогих
лікарських препаратів, завдяки яким
останній і існує.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_2
повністю визнає свою вину, є ветераном
війни, учасником бойових дій,
пенсіонером та хворіє на цукровий
діабет, має дружину, яка хворіє на
гепатит С.

Таким чином, обставини порушення
митних правил ОСОБА_2 є аналогічними
обставинам встановленим рішенням
Європейського суду з прав людини по
справі "ОСОБА_3 проти Російської
Федерації", а тому судом було правильно
застосовано положення ст.1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, та
застосовано у відношенні ОСОБА_2
стягнення лише у виді штрафу без
застосування додаткового покарання.

З огляду на наведене, приходжу до
висновку, що постанова Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29.08.2014 року є законною та
обґрунтованою і підстав для її
скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника
Київської митниці Міндоходів -
Захарова А.О. залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 29 серпня 2014 ОСОБА_2 залишити без
змін.

Суддя
О.П. Свінціцька