Справа №560/1339/14-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2014 року
м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного
суду Рівненської області Оборонова
І.В., розглянувши матеріали справи, які
надійшли від органів ВДАІ з
обслуговування Дубровицького району
підпорядковуваного УМВС України в
Рівненській області про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого
АДРЕСА_1, паспорт серії НОМЕР_1 виданий
06.05.2010 року Дубровицьким РВ УМВС
України в Рівненській області, за ч.1
ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Права та обов'язки передбачені ст.268
КУпАП, ОСОБА_1 роз'яснені.

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу серії АБ2 №063592 від
19.07.2014 року о 01-15год. по вулиці
Воробинська в м.Дубровиця Рівненської
області, керував автомобілем марки
«ВАЗ 2106» з державним номерним знаком
НОМЕР_2, перебуваючи з явними ознаками
сп'яніння, а саме, різкий запах алкоголю
з порожнини рота, тремтіння пальців
рук, почервоніння обличчя.

Від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння відмовився.

Ст.245 КУпАП, передбачається, що
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, а також іншими
документами.

При оцінці доказів у провадженні у
справах про адміністративні
правопорушення, уповноважені особи
повинні з'ясувати, чи припустиме
використання отриманих відомостей як
доказів у цій справі, чи стосуються
отримані фактичні дані до конкретної
справи, чи вірогідний цей доказ і як він
взаємопов'язаний з іншими доказами у
справі, чи є достатньою вся сукупність
отриманих фактичних даних для того, щоб
прийняти законне, об'єктивне й
обґрунтоване рішення з
адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить постанову,
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

На розгляді справи у суді ОСОБА_1 свою
вину у вчиненому правопорушенні не
визнав та пояснив, що 18 липня 2014 року
близько 23 години він сидів за кермом
автомобіля ВАЗ- 2106 і розмовляв зі своєю
донькою та зі своїм знайомими.
Автомобіль перебував по вул. Луговій в
м.Дубровиця Рівненської області. Через
певний проміжок часу в скло автомобіля
жезлом постукав інспектор ДАІ. Він не
представився і звернувся відразу з
вимогою пред'явити посвідчення водія.
На прохання ОСОБА_1 назвати інспектору
ВДАІ причини, по яких він повинен
пред'явити посвідчення водія, у
випадку, якщо він не керує і не володіє
транспортним засобом, то працівник
ВДАІ відразу розізлився та особливою
неприязню вирвав ключі із замка
запалення.

Далі інспектор ДАІ обшукав автомобіль
ОСОБА_1 і звідти забрав посвідчення
водія та силоміць заштовхнув ОСОБА_1 в
автомобіль ДАІ, надівши попередньо на
нього кайданки та повіз у психіатричну
лікарню в с. Орлівка Сарненського
району для проведення медичного огляду
на стан алкогольного сп'яніння. По
дорозі працівники ДАІ вилучили у
ОСОБА_1 мобільний телефон, стерли відео
- та аудіо записи їхньої поведінки. Коли
ОСОБА_1 привезли в лікарню, то
медсестра, яка там працює, висловила
своє здивування, чому його привезли на
огляд, якщо навіть із зовнішніх ознак
видно, що він не перебував у стані
сп'яніння. У лікарні припущення
працівників ВДАІ, щодо перебування
ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння,
не підтвердились, після чого його
повезли його на пост ДАІ в м.Сарни, де
склали відносно нього протокол про
адміністративне правопорушення. Проте,
що у лікарні відносно нього було
складено висновок про відмову від
проходження медичного огляду, не знав.
Працівниками ВДАІ ОСОБА_1 щодо суті
протоколу і за яким фактом він
складений не повідомили, а з його
змістом йому категорично не надали
ознайомитися. Після складання
протоколу працівники ВДАІ викликали
двох місцевих таксистів, яким наказали
підписати цей протокол. Після
складання протоколу ОСОБА_1 серед ночі
відпустили в м.Сарни, а відвезти його
назад в м.Дубровиця відмовилися, у
зв'язку з чим, він був вимушений
викликати знайомого, який відвіз його
додому.

Також ОСОБА_1 додав, що взагалі не
погоджується з поясненнями свідків,
які наявні у матеріалах справи, про те,
що він перебував з явними ознаками
алкогольного сп'яніння, а також, що на
вимогу працівників ВДАІ відмовився від
проходження медичного огляду в
медичному закладі, оскільки дані
свідки це місцеві таксисти, які
виконували на вимогу ВДАІ їх вказівки
та написали на під диктовку необхідні
для них пояснення.

Викликаний для дачі свідчень ОСОБА_2,
пояснив, що 18.07.2014 року, сидів разом із
ОСОБА_1 у автомобілі. Згодом у вікно
автомобіля постукали працівники ВДАІ
та почав вимагати у ОСОБА_1 пред'явити
для перевірки посвідчення водія.
Згодом витягнув із замка запалювання
ключі, а ОСОБА_1 силоміць витягнув з
автомобіля та повів у свій службовий
автомобіль, в той час інший працівник
ВДАІ шукав у автомобілі ОСОБА_1
водійське посвідчення та яке знайшовши
відразу вилучив. Далі працівники ВДАІ
повезли ОСОБА_1 у своєму службовому
автомобілі в лікарню на освідчення. При
цьому свідок додав, що увесь день він
був із ОСОБА_1 і алкогольних напоїв, він
не вживав.

Викликана для дачі свідчень ОСОБА_3,
пояснила, що 18.07.2014 року з ОСОБА_1
знаходилась у його автомобілі. Окрім
них у даному автомобілі знаходились
його дочка та ОСОБА_2 При цьому ОСОБА_1,
того дня алкогольних напоїв не вживав і
був тверезий. Близько 23-ї години до їх
автомобіля під'їхали працівники ВДАІ
та постукали у вікно автомобіля та
почали вимагати водійське посвідчення
та сказали, що знають, що ОСОБА_1 п'яний.
А далі нічого не з'ясовуючи та не
питаючи у ОСОБА_1, нахабно витягнули
його з автомобіля. Побачивши, це все
його дочка, що роблять працівники ВДАІ
з її батьком, почала кричати та казати,
що вони не забрали батька. Однак
працівники ВДАІ витягнули з автомобіля
ОСОБА_1 його документи, а його самого
затягнули у свій службовий автомобіль
і повезли у невідомому напрямку.

Посадова особа, яка виносить постанову,
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає
керування транспортними засобами
особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а також передача керування
транспортним засобом особі, яка
перебуває в стані такого сп'яніння чи
під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмова особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме фабули протоколу серії АБ2 №063592
від 19.07.2014 року він був складений
працівниками ВДАІ саме за відмову
ОСОБА_1, який керував транспортним
засобом від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння.

Однак, як з'ясовано під час розгляду
справи в суді ОСОБА_1 від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного сп'яніння
не відмовлявся.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, п. 6 Порядку
водій транспортного засобу, що
відмовився від проведення огляду на
місці зупинки транспортного засобу або
висловив незгоду з його результатами,
направляється уповноваженою особою
Державтоінспекції для проведення
огляду до відповідного закладу охорони
здоров'я. Проте, від проходження огляду
на стан сп'яніння я не відмовлявся.

Відповідно до п. 13 Порядку лікар, що
проводив у закладі охорони здоров'я
огляд водія транспортного засобу,
складає за його результатами висновок
за формою, яка затверджується МОЗ.
Висновок складається у трьох
примірниках: по одному для
уповноваженої особи Державтоінспекції
та водія транспортного засобу, а третій
залишається в закладі охорони здоров'я.
Всупереч наведеному положенню, лікар
медичного закладу склав протокол,
довільної форми, а не чітко визначений
нормативними актами документ -
висновок за відповідною формою,
визначеною Міністерством охорони
здоров'я. При цьому одного примірника
відповідного документу про результати
медичного огляду ОСОБА_1 надано не було.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, п. 4.1.
Інструкції з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху,
що затверджена наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 26.02.2009
року № 77, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол. Протокол про
адміністративне правопорушення, разі
його оформлення, складається у двох
екземплярах, один з яких під розписку
вручається особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 256 КУпАП, п. 4.2.
Інструкції протокол підписується
особою, яка його склала, і особою, яка
притягається до адміністративної
відповідальності; при наявності
свідків і потерпілих протокол може
бути підписано також і цими особами. У
разі відмови особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
від підписання протоколу, в ньому
робиться запис про це. Особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право подати
пояснення і зауваження щодо змісту
протоколу, які додаються до протоколу,
а також викласти мотиви свого
відмовлення від його підписання. У
даному випадку інспектор ДАІ зі
змістом протокол ОСОБА_1 не ознайомив,
його підписували в м.Сарни зовсім інші
свідки, а не ті, хто був в м.Дубровиця і
бачив всі події. Інспектор ДАІ не надав
ОСОБА_1 можливості внести до протоколу
свої зауваження і не надав йому копію
такого протоколу.

Відповідно до п.17.2., 27.1., 27.2., 27.6.
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС, що
затверджена наказом МВС України від
27.03.2009 N111, під час несення служби
працівникам підрозділів ДПС
забороняється: порушувати або
відступати від вимог ПДР, за винятком
випадків, визначених ПДР. У
взаємовідносинах з учасниками
дорожнього руху забороняється:
допускати при спілкуванні надмірний
тон, грубість, неввічливе викладення
зауважень, образливі вирази або
репліки, погрози; пред'являти
неправомірні та незаслужені
звинувачення. Взаємовідносини
працівників підрозділів ДПС з
учасниками дорожнього руху мають
ґрунтуватися на принципах дотримання
законності, забезпеченні свободи та
недоторканності особи та її прав,
уважному, доброзичливому і шанобливому
ставленні до громадян. Під час
звернення до учасників дорожнього руху
працівник підрозділу ДПС зобов'язаний
привітатися, чітко й зрозуміло назвати
свою посаду, звання, прізвище, суть
звернення та на їх вимогу пред'явити
службове посвідчення. У розмові з
громадянами працівники підрозділів
ДПС зобов'язані виявляти спокій і
витримку. Недопустимі грубощі, вирази
та репліки, які ображають людську
гідність, будь-які дії, що свідчать про
неповагу до громадян, коментарі, які не
стосуються виконання службових
обов'язків. Роз'яснення порушникові про
неправомірність його дій необхідно
давати доброзичливо, переконливо і
зрозуміло, з посиланням на відповідні
вимоги ПДР. Як встановлено з пояснень
ОСОБА_1 та підтвердилося поясненнями
свідків на розгляді справи в суді,
інспектор ВДАІ, діяв всупереч
вказаному положенню, при спілкуванні
допускав грубі висловлювання,
зневажливе ставлення, показував
зверхнє ставлення через свою посаду; не
представився, не роз'яснив ОСОБА_1, що
він порушив та діяв перевищенням
службових повноважень.

Відповідно до пп. 15.5.3. п 15.1., п. 27.8.
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС, що
затверджена наказом МВС України від
27.03.2009 N111, при порушенні учасником
дорожнього руху ПДР працівник
підрозділу ДПС: встановлює та фіксує
дані свідків та очевидців протиправних
дій особи. Під час несення служби
працівник підрозділу ДПС відповідно до
норм чинного законодавства може
застосовувати необхідні технічні
засоби та технічні прилади для
виявлення відповідного
правопорушення. При складанні
протоколу інспектором ДАІ не були
з'ясовані і доведені обставини, які б
свідчили, що в діях ОСОБА_1 є ознаки
проступку, за який законом встановлено
адміністративну відповідальність, а
факт порушення, про яке зазначено в
протоколі, ґрунтується виключно на
припущеннях інспектора ДАІ. Ніяких
засобів відео- чи фото фіксації в
процесі складання відносно нього
матеріалів про адміністративне
правопорушення, працівником ВДАІ не
застосовувалось, присутніх у
автомобілі ОСОБА_1 свідків, не опитав.
Суду незрозуміло, з чого інспектор ВДАІ
дійшов висновку про зазначене у
протоколі адміністративне
правопорушення, не відомо.

Відповідно до п. 15.1.3. Інструкції з
питань діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС при порушенні
учасником дорожнього руху ПДР
працівник підрозділу ДПС: тимчасово
вилучає посвідчення водія у випадках,
передбачених чинним законодавством.
Згідно з п. 7.1. Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху у разі вчинення водієм
порушення, за яке відповідно до статті
265-1 КУпАП може бути накладено
адміністративне стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами, працівник
Державтоінспекції МВС тимчасово
вилучає посвідчення водія до набрання
законної сили постанови в справі про
адміністративне правопорушення і
видає тимчасовий дозвіл на право
керування транспортними засобами
терміном дії три місяці. В даному
випадку, як встановлено під час
розгляду справи в суді, інспектор ВДАІ
самостійно вилучив посвідчення водія
ОСОБА_1 обшукавши самостійно його
автомобіль. При цьому тимчасовий
дозвіл на право керування
транспортними засобами ОСОБА_1 не видав
та категорично відмовився його
видавати.

Окрім цього, ОСОБА_4 непогоджуючись із
складеним Працівниками ВДАІ
протоколом про адміністративне
правопорушення, подав в прокуратуру
Рівненської області, Управління МВС
України в Рівненській області,
Управління ДАІ УМВС України в
Рівненській області на їх дії скаргу.
На яку 11.08.2014 року за №07/1/2-1210-14 від
прокуратури Рівненської області
отримав відповідь, якою ОСОБА_1
роз'яснено, що згдідно стю.21 ЗУ "Про
прокуратуру" перевірки за фактами
фізичних осіб проводяться лише у разі
їх попореднього розгляду
компетентними органами виконавчої
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими чи
службовими особами або неприйняття
ними у встановлені строки рішень з цих
питань. На підставі ст.7 ЗУ "Про
звернення громадян" надіслали
надіслали за належністю для розгляду
по суті звернення ОСОБА_1 щодо
неправомірних дій працівників органу
Державтоінспекції.

Ст. 62 Конституції України передбачає,
що обвинувачення не може ґрунтуватися
на доказах одержаних незаконним
шляхом, а також на припущеннях. Усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь.

Наведене свідчить, що працівник ДАІ при
порушенні щодо ОСОБА_1 провадження в
справі про адміністративне
правопорушення діяв не у відповідності
до своїх повноважень та способу, що
передбачені чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи даний
конституційний принцип, суд приходить
до висновку, що відомості у протоколі
про адміністративне правопорушення
про те, що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, не
можуть бути визнані ні достовірними, ні
допустимими доказами, оскільки
фактично ґрунтуються виключно на
обставинах викладених в протоколі
працівником ДАІ та не відповідають
дійсним обставинам справи, а тому не
можуть бути прийняті судом як
достовірні.

В справі не встановлено жодного
належного, об'єктивного та
обґрунтованого доказу, які б вказували
на наявність у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не
встановлено таких і в процесі розгляду
справи.

Таким чином, протокол про
адміністративне правопорушення,
складений щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП,
не може бути підставою для притягнення
його до адміністративної
відповідальності в зв'язку з
недоведеністю складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки
висновок особи, яка склала протокол, не
підтверджується сукупністю доказів, а
отже не відповідає вимозі їхньої
достатності, що є підставою для
закриття справи.

Відповідно, суд приходить до висновку,
що в діях ОСОБА_1 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за
недостатністю належних, об'єктивних та
обґрунтованих доказів, що
підтверджують його вину у вчиненні
правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 284, 287, 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Закрити провадження в справі щодо
ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено прокурором, особою, щодо
якої її винесено, а також потерпілим до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд
протягом десяти днів з дня винесення
постанови.

Суддя:підпис.

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду
Оборонова І.В.