АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Сітайло
О.М., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 квітня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 квітня 2014 року
ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні
митних правил за ч. 1 ст. 483 Митного
Кодексу України, та на ньогонакладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 236 347, 10 грн.; стягнуто з
ОСОБА_2 на користь держави вартість
безпосередніх предметів порушення
митних правил у розмірі 236 347, 10грн.

Згідно протоколу про порушення митних
правил №0087/10000/14 від 24.02.2014 року, 25.10.2013
року в зоні діяльності Південної
митниці з Туреччини на митну територію
України компанією «MaximusBusiness LTD»
(Великобританія) на виконання умов
контракту від 08.05.2013 року №ЕХ-08-05-13,
укладеного з ТОВ «Віватімпорт»,
морським транспортом у контейнері №
ARKU8477881 переміщено «білизна постільна»,
загальною вагою брутто 10493,34 кг,
вартістю 29569,26 дол. США.

Через митний кордон України вказаний
товар переміщено на підставі наступних
товаросупровідних документів:
коносаменту від 11.10.2013 року
№13/10/300/05608-0008852, інвойсу від 11.10.2013 року
№ЕХ-0049.

28.10.2013 року товари, заявлені до митного
оформлення в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів в
режимі ІМ-40 за митною декларацією
№100250000/2013/075122, оформлено та випущено у
вільний обіг.

06.09.2013 року Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів з метою перевірки
законності ввезення товарів на митну
територію України до Департаменту
митної справи Міндоходів ініційовано
направлення запиту до митних органів
Великобританії.

10.12.2013 року Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів з Департаменту
митної справи Міндоходів листом від
05.12.2013 року №26448/7/99-99-24-03-10-17 отримано
відповідь митних органів
Великобританії.

З відповіді митних органів
Великобританії органом доходів і
зборів встановлено, що компанія «Maximus
Business LTD», яка згідно товаросупровідних
документів виступає відправником
товару, є ліквідованою та з 17.05.2013 року
виключена з реєстру.

На підставі зазначеного органом
доходів і зборів зроблено висновок про
те, що на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «Maximus
Business LTD», контракт 08.05.2013 року №ЕХ-08-05-13
був фактично не дійсним, так само як і
інвойс від 11.10.2013 року №ЕХ-0049, який є
невід'ємною частиною контракту та його
Доповнення (специфікацією), оскільки
виданий ліквідованою компанією
(стороною зовнішньоекономічного
контракту), яка не є здатною до
укладання контракту.

У зв'язку з цим орган доходів і зборів
вважає, що товари «білизна постільна»,
загальні вагою брутто10493,34 кг, вартістю
29569,26 дол. США, що згідно курсу НБУ на

____________________________________________________

Справа № 33/796/916/2014 Категорія: ч. 1 ст. 483
МК України

Головуючий суддя у 1-й інстанції:
Лазаренко В.В.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло
О.М.

день переміщення складала 236347,10 грн.,
переміщені через митний кордон України
з приховуванням від митного контролю,
шляхом подання як підстави для
переміщення товарів документів, що
містять неправдиві відомості щодо
відправника та продавця товарів, що є
порушенням митних правил,
відповідальність за яке передбачена
ст. 483 МК України.

Також орган доходів і зборів вважає, що
у відповідності до положень ч. 2 ст. 459 МК
України суб'єктом відповідальності за
вчинення даного порушення є керівник
декларанта ТОВ «Віватімпорт» - ОСОБА_2.,
який займає посаду директора
відповідно до наказу від02.08.2013 року
№3-к.

Не погодившись із постановою
Солом'янського районного суду м. Києва
від 06 червня 2014 року ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржувану постанову скасувати,
провадження в справі закрити. Крім
того, поновити строк на апеляційне
оскарження постанови, який він
пропустив з поважних причин, оскільки
суд не повідомив його про дату, час та
місце розгляду справи, чим порушив його
права.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що
декларування товарів під час митного
оформлення здійснював ОСОБА_3, що
підтверджено карткою Київської
регіональної митниці щодо обліку
особи, яка здійснює операції з
товарами. Будь-яких дій щодо
незаконного переміщення товару ОСОБА_2
не вчиняв, умислу на вчинення таких дій
не мав. Протокол про порушення митних
правил за своїм змістом не в повній
мірі відповідає вимогам ст. 494 МК
України, викладені в ньому дані про
місце, час вчинення, вид та характер
порушення митних правил мають
неконкретний характер, оскільки в
протоколі взагалі не згадується про
вчинення безпосередньо ОСОБА_2
будь-яких дій, пов'язаних з
переміщенням або спрямованих на
переміщення товарів через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю. В матеріалах справи
міститься копія листа Міністерства
доходів і зборів України від 05.12.2013 року
до Київської регіональної митниці,
додатком до якої є копія листа НМ
Revenue@Customs з питань взаємної митної
оцінки та копія його неофіційного
перекладу, який не може бути допустимим
доказом, оскільки відсутній офіційний
переклад листа та не відоме джерело
його походження. Звертає увагу, що
наявність чи відсутність товарів судом
не досліджувалася, а тому вважаю
незаконною постанову суду в частині
накладення стягнення на користь
держави вартості товарів.

Так, суд вважає за необхідне поновити
ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження
постанови, як такий, що пропущений з
поважних причин, оскільки в матеріалах
справи відсутні докази, які б це
спростовували.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
адвоката ОСОБА_4, яка підтримала подану
ОСОБА_2 апеляційну скаргу та просила її
задовольнити, представника Київської
регіональної митниці Міндоходів
Дєдєньову Д.О., прокурора Свербиуса А.О.,
які вважають, що постанова суду першої
інстанції є законною, обгрунтованою, а
тому апеляційна скарга ОСОБА_2
задоволенню не підлягає, перевіривши
матеріали адміністративної справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 486 МК України завданнями
провадження у справах про порушення
митних правил є своєчасне, всебічне,
повне та об'єктивне з'ясування обставин
кожної справи, вирішення її з
дотриманням вимог закону, забезпечення
виконання винесеної постанови, а також
виявлення причин та умов, що сприяють
вчиненню порушень митних правил, та
запобігання таким правопорушенням.

Висновоксуду першої інстанції про
доведеність винності ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483
МК України за обставин, встановлених
судом, відповідає фактичним обставинам
справи та підтверджений наведеними у
постанові доказами: даними протоколу
про порушення митних правил,
документами, наданими до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
товариством «Віватімпорт» для
розмитнення товарів (контракт, інвойс,
товаросупровідні документи) листом
митних органів Великобританії з
інформацією про ліквідацію компанії
«Maximus Business LTD», наказом про призначення
на посаду директора ТОВ «Віватімпорт»
ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про
відсутність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є
безпідставними та спростовуються
зібраними у справі доказами.

Так, факт переміщення через митний
кордон України товарів ТОВ
«Віватімпорт» підтверджується даними
картки обліку особи, яка здійснює
операції з товарами та відповідними
відмітками митниці на
товаросупровідних документах щодо
товару, який поставлявся компанією
«Maximus Business LTD» (Великобританія) ТОВ
«Віватімпорт» на виконання умов
контракту від 08.05.2013 року №ЕХ-08-05-13.

Доводи апеляційної скарги про те, що
директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» ОСОБА_2 не
подавав митному органу, як підставу для
переміщення товару документів, що
містять неправдиві відомості щодо
продавця та відправника товару, через
митний кордон України з приховуванням
від митного контролю, суд вважає
необгрунтованими.

У відповідності до ч. 3 ст. 265 МК
підприємства можуть бути декларантами,
за умови перебування їх на обліку в
митних органах України.

В графі 14 «Декларант/представник»
митної декларації у даній справі
зазначено ТОВ «ВІВАТІМПОРТ».

Відповідно до ст. 459 МК України
суб'єктами адмніністративної
відповідальності за порушення митних
правил підприємствами - є посадові
особи цих підприємств.

Виходячи з обов'язку надавати для
митного контролю і оформлення
документи з достовірною та правдивою
інфомацією (ст. 266 МК України), директор
ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» ОСОБА_2 до поставки
товарів в Україну, під час узгодження
інвойсу № EX-0049 від 11.10.2013 року, який є
невід'ємною частиною контракту та його
Доповненням (специфікацією), повинен
був пересвідчитись в правоздатності
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD» (1F1, 25 Crighton Place,
Edinburgh, EH7 4NY, United Kingdom, Великобританія).

Таким чином директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
ОСОБА_2 є суб'єктом адміністративної
відповідальності, хоча особисто не
подавав митному органу, як підставу для
переміщення товару документів, що
містять неправдиві відомості щодо
продавця та відправника товару. ОСОБА_3,
на якого посилається апелянт, не є
посадовою особою ТОВ «ВІВАТІМПОРТ», а
тому не може бути суб'єктом даного
правопорушення. У той же час ОСОБА_3 не є
особою, яка відповідно до
законодавства України має право
вчиняти щодо товарів, комерційного
призначення юридично значущі дії від
свого імені, в даному випадку він діяв
від імені ТОВ «ВІВАТІМПОРТ».

Доводи апеляційної скарги про те, що в
протокол про порушення митних правил
за своїм змістом, не відповідає вимогам
ст. 494 МК України, оскільки викладені в
ньому дані про місце, час вчинення, вид
та характер порушення митних правил
мають неконкретний характер, суд
вважає безпідставними, оскільки
протокол містить необхідні
передбачені ч. 2 ст. 494 МК України дані, в
тому числі й ті, на які посилається
апелянт.

Також ОСОБА_2 в апеляції посилався на
відсутність у нього умислу на вчинення
правопорушення, проте таке посилання є
немотивованим та безпідставним.

Внаслідок проведеної перевірки
митними органами встановлено, що в
документах, наданих ТОВ «Віватімпорт»
для митного оформлення товарів 28.10.2013
року, відправником товару була вказана
компанія «Maximus Business LTD», яка згідно з
інформацією митних органів
Великобританії була ліквідованою та з
07.05.2013 року виключена з реєстру.

У своїх поясненнях до протоколу про
порушення митних правил ОСОБА_2 не дав
відповіді на питання про причину, за
якої ліквідована компанія виступала
відправником товарів на адресу ТОВ
«Віватімпрот» та не навів мотивів, які
б давали підстави вважати, що у нього не
було умислу на подачу митним органам
документів, які містили неправдиві
відомості про відправника товару.

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про те, що лист НМ
Revenue @Customs не може бути визнаний
допустимим доказом, оскільки наявний
неофіційний переклад про те, що
компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» є ліквідованою
та з 17 травня 2013 року виключена з
реєстру, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 503 МК України як
перекладач може виступати посадова
особа митного органу, яка володіє
мовою, знання якої необхідне для
здійснення перекладу під час
провадження у справі про порушення
митних правил.

В матеріалах справи міститься переклад
зазначеного вище листа який здійснений
посадовою особою митного органу
ТолкачовимМ.В. знання якого необхідні
для здійснення перекладу.

Крім того до апеляційного суду м. Києва
представником Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
надано офіційний переклад вказаного
листа, зміст якого відповідає за своєю
суттю наявному в матеріалах справи.

При розгляді справи щодо ОСОБА_2
порушень процесуального закону, що
стали б підставою для скасування
постанови суду з наведених апелянтом
мотивів, допущено не було.

З огляду на викладене, постанова судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,
ОСОБА_2 є законною і обґрунтовано,
підстав для її скасування чи зміни
немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
294 КУпАП, суддя Апеляційного суду міста
Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне
оскарження постанови Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 квітня 2014
року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1
ст. 483 МК України, - без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
О.М.
Сітайло