АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/246/14 Справа № 702/817/14-п
Головуючий по 1 інстанції Діденко Т.І.
Категорія:ч.1 ст.172-4 КУпАП Доповідач в
апеляційній інстанції Літвінцев В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2014 р.
м.
Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської
області Літвінцев В.М. з участю
прокурора відділу прокуратури
Черкаської області Кочерги О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку апеляції матеріали
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 (особи,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності) на постанову судді
Монастирищенського районного суду
Черкаської області від 06 серпня 2014
року, якою

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
с.Павлівка-2, Тальнівського району
Черкаської області,

прож. у
АДРЕСА_1,

працюючого
головою Тальнівського РДА Черкаської
області, -

було притягнуто до
адмінвідповідальності за ч.1 ст.172-4
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 850
грн. 00 коп.; стягнуто з нього судовий
збір в сумі 36 грн. 54 коп. на користь
держави, -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови суду щодо
ОСОБА_4 був складений протокол від
24.06.2014 року про те, що він, перебуваючи
на посаді голови Тальнівської
райдержадміністрації Черкаської
області, порушив вимоги п.2 ч.1 ст.7
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», а саме - порушив
обмеження щодо входження до складу
органу управління приватного
підприємства, що відповідно до статуту
підприємства має на меті одержання
прибутку.

Так, ОСОБА_4 на підставі указу в.о.
Президента України № 806 від 30.04.2014 року
був призначений на посаду голови
Тальнівської РДА Черкаської області
(присвоєно 3 категорію та 7 ранг
державного службовця) та наділений
організаційно-розпорядчими
повноваженнями відповідно до
функціональних обов'язків голови
Тальнівської РДА.

В той же час, ОСОБА_4 згідно з витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(Реєстраційна служба Кіровоградського
міського управління юстиції
Кіровоградської області) серія АГ №
020224 являється засновником та
керівником приватного підприємства
«Добробуд - Україна» (м. Кіровоград,
вул.Декабристів,6), основною метою якого
є виробничо-господарська діяльність,
спрямована на отримання прибутку для
задоволення соціально-економічних
потреб засновника.

Таким чином, ОСОБА_4, перебуваючи на
посаді голови Тальнівської
райдержадміністрації, та будучи
одночасно засновником та керівником
приватного підприємства «Добробуд
Україна», порушив вимоги ч.1 п.2 ст.7
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції». За що передбачено
відповідальність ч.1 ст. 172-4 КУпАП,
відповідно до якої порушення
встановлених законом обмежень щодо
використання службового становища
тягне за собою накладення штрафу
(постанова, в т.ч. уточнююча, друк. текст
- о/п-а.с.42-44; 48).

Не погоджуючись з даним рішенням,
ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій
просив постанову суду першої інстанції
скасувати, як незаконну, та закрити
провадження у справі за відсутністю в
його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4
КУпАП. При цьому, він посилається на те,
що, починаючи з 2008 року засноване ним
підприємство «Добробуд-Україна»
ніяких угод не укладало та прибутку не
одержувало, тобто де-факто
підприємство не працювало. Вказує, що з
2011 року у підприємство взагалі
закінчився строк дії ліцензії на
виконання будівельних робіт і з того
часу засновницькі документи на
підприємство були передані ним
знайомому для перереєстрації на нього
та його ліквідації. Вказані обставини,
на його думку, свідчать про те, що на
даний час він фактично та юридично зняв
з себе відповідальність за дане
підприємство, а відтак обмеження щодо
входження до складу органу управління
приватного підприємства, що відповідно
до статуту підприємства має на меті
одержання прибутку, не порушив. Крім
того, стверджує, що суддя при
накладенні на нього адміністративного
стягнення не врахував в повному обсязі
характеризуючі дані про його особу та
інші не менш важливі обставини, які
мають важливе значення при вирішення
питання про обрання адміністративного
стягнення, не зазначаючи при цьому які
саме (о/п - а.с.51-52).

Адмінсправа за № 702/817/14-п разом з
апеляційною скаргою ОСОБА_4 надійшла на
апеляційну перевірку до апеляційного
суду Черкаської області 02.09.2014 і вперше
була призначена до розгляду на 12.09.2014
року. Який через неявку з невідомих
причин до суду апелянта по справі гр.
ОСОБА_4 не відбувся і був перенесений на
17.09.2014 року. Повторна неявка апелянта до
суду з невідомих причин не є перепоною
для розгляду апеляції у відсутність її
автора.

Заяв чи клопотань з приводу розгляду
апеляції ОСОБА_4 до суду не надходило.

Заслухавши думку прокурора, який
заперечив проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_4 та просив
залишити рішення місцевого суду в силі;
вивчивши матеріали справи та
дослідивши доводи апеляції, вважаю, що
у задоволенні апеляції ОСОБА_4 слід
відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
квітня 2014 року ОСОБА_4 був призначений
на посаду голови Тальнівської РДА
Черкаської області (присвоєно 3
категорію та 7 ранг державного
службовця) до повноважень якого
входять організаційного-розпорядчі
повноваження.

01 липня 2011 року набрав чинності Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» від 04 квітня 2011
року, згідно з яким чинний КУпАП був
доповнений главою 13-А «Адміністративні
корупційні правопорушення», в складі
якої перебуває й ст. 172-4 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.172-4 КУпАП з 01 липня
2011 року встановлена адміністративна
відповідальність за порушення особою
встановлених законом обмежень щодо
входження до складу органу управління
чи наглядової ради підприємства або
організації, що має на меті одержання
прибутку (крім випадків, коли особа
здійснює функції з управління акціями
(частками, паями), що належать державі,
та представляє інтереси держави в раді
товариства (спостережній раді),
ревізійній комісії господарського
товариства).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», суб'єктами указаного
правопорушення, крім інших, є особи,
уповноважені на виконання функцій
держави, державні службовці, інші.

Відповідно до диспозиції ч.2 ст.172-4
КУпАП, об'єктивна сторона
передбаченого цією нормою
правопорушення полягає в порушенні
суб'єктом встановлених законом
обмежень щодо входження до складу
органу управління чи наглядової ради
підприємства або організації, що має на
меті одержання прибутку.

Так, із витягу державного реєстру щодо
ПП «Добробуд-Україна» (м. Кіровоград,
вул. Декабристів, 6) вбачається, що
засновником та керівником зазначеного
підприємства є ОСОБА_4, який
одноособово очолює орган управління
цього підприємства, що має на меті
одержання прибутку.

Відповідно до п.9.1, 9.3, 9.9 Статуту
приватного ПП «Добробуд-Україна»
реорганізація або ж ліквідація
підприємства проводиться за рішенням
засновника, суду чи господарського
суду. Підприємство вважається
реорганізованим чи ліквідованим з
моменту виключення його з реєстру
державної реєстрації.

Жодних даних про те, що ОСОБА_4
ліквідував створене ним підприємство
або ж хоча б прийняв рішення про це до
того часу як почав обіймати посаду
державного службовця в матеріалах
справи немає.

Посилання апелянта на те, що з 2011 року у
підприємства взагалі закінчився строк
дії ліцензії на виконання будівельних
робіт і з того часу засновницькі
документи на підприємство були
передані ним знайомому для
перереєстрації на нього та його
ліквідації, не можна визнати достатнім
підтвердженням добросовісності ОСОБА_4
щодо вжиття ним передбаченим законом
заходів для припинення такої його
участі в якості засновника
підприємства. Дана обставина є лише
ініціативою у вказаному процесі, однак
не є юридичним фактом, який породжує,
змінює чи припиняє певні
правовідносини.

Безпідставними є і посилання апелянта
на те, що починаючи з 2008 року засноване
ним підприємство «Добробуд-Україна»
ніяких угод не укладало та прибутку не
одержувало, тобто де-факто
підприємство не працювало. Оскільки
відповідно до закону підприємство
набуває правосуб'єктності з моменту
його державної реєстрації і втрачає
правосуб'єктність з моменту виключення
даних про нього з відповідного
державного реєстру. Дані про вказане
вище підприємство у реєстрі існують,
тому факт суміщення посади державного
службовця з входженням до складу
органів управління підприємства, яке
має на меті отримання прибутку, є
доведеним.

Наведений ОСОБА_4 в апеляції факт того,
що він під час перебування на державній
посаді прибутків з діяльності ПП
«Добробуд-Україна» не отримував, не має
впливу на склад указаного
правопорушення, оскільки його склад є
формальним. Відсутність даних про це
лише унеможливлює застосування до
ОСОБА_4 стягнення в частині конфіскації
отриманого доходу, що передбачена
санкцією ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Таким чином, суд першої інстанції
встановивши, що ОСОБА_4, являючись
суб'єктом відповідальності за
корупційне правопорушення, порушив
обмеження щодо входження до складу
органу управління приватного
підприємства, дійшов до правильного
висновку про наявність в діях ОСОБА_4
складу адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4
КУпАП.

При цьому, суддя місцевого суду при
призначенні ОСОБА_4 адмінстягнення в
повній мірі дотримався вимог ст.ст.33-35
КУпАП щодо загальних правил накладення
стягнення за адміністративні
правопорушення, і застосував до нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 850 гривень, яке є
адекватним скоєному ним
адміністративниму правопорушенню та
його особі.

Підстав для пом'якшення призначеного
ОСОБА_4 адмінстягнення в ході
апеляційного розгляду справи
встановлено не було; не просить цього і
сам апелянт, вказуючи на свою особу і
свої взаємовідносини з прокурором, як
на обставини, які унеможливлювали, на
його думку, притягнення до
адміністративної відповідальності.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.284,294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Постанову Монастирищенського
районного суду Черкаської області від
06 серпня 2014 року, якою ОСОБА_4 було
притягнуто до адмінвідповідальності
за ч.1 ст.172-4 КУпАП - залишити без зміни, а
апеляційну скаргу ОСОБА_4 - без
задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
В. М. Літвінцев