П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2014
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Феєра І.С., за участю
прокурора П'ятка Р.З., правопорушника
ОСОБА_1, розглянув у відкритому
судовому засіданні в м. Ужгороді справу
про адміністративне правопорушення за
апеляційним поданням прокурора м.
Мукачева на постанову судді
Рахівського районного суду
Закарпатської області від 06.08.2014 року.

Цією постановою провадження в справі
про адміністративне правопорушення
щодо:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, мешканки
АДРЕСА_1, громадянки України, із
середньою освітою, не одруженої, що має
на втриманні 2-х неповнолітніх дітей, не
працюючої, закрито в зв'язку з
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 204-1 ч.2 КУпАП.

Судовий збір у сумі 36, 54 грн. віднесено
за рахунок держави.

Із протоколу про адміністративне
правопорушення серії ЗхРУ № 046772 від
05.08.2014 року вбачається, що о 12 год. 15 хв.
під час проведення прикордонно -
представницької зустрічі в пункті
пропуску «Солотвино» було передано
групу осіб у складі: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 за незаконний перетин
державного кордону з України в Румунію
04.08.2014 року, близько 17 год. на напрямку
401- 402 прикордонних знаків (дані
прикордонні знаки відносяться до
території Богданської сільської ради).
Своїми діями ОСОБА_1 порушила ст. ст. 9, 12
Закону України « Про державний кордон
України» від 04.11.1991 року.

Суддя першої інстанції прийшов до
висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 204-1
ч.2 КУпАП, яке виразилося в перетинанні
групою осіб Державного кордону України
будь - яким способом поза пунктами
пропуску через Державний кордон
України.

В апеляційному поданні прокурор
просить постанову судді від 06.08.2014 року
скасувати, призначити ОСОБА_1
адміністративне стягнення в межах
санкції ч.2 ст. 204-1 КУпАП. Указує, що дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального права, ним заподіюється
шкода інтересам держави, і воно повинно
бути скасоване в зв'язку з
необ'єктивністю та невідповідністю
викладених у постанові висновків
фактичним обставинам справи. У своїх
поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що 04.08.2014
року, близько 17 год. під час збирання
чорниці разом із громадянами ОСОБА_2,
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 незаконно перетнула
державний кордон України з Румунією,
однак жодних пояснень відносно втрати
нею орієнтування, як причини такого
перетину кордону немає. Суддею не
враховано той факт, що ОСОБА_1
народилися в с. Богдан Рахівського
району, а на даний час проживає в с.

-2-

Видричка Рахівського району, тобто
місцевість добре знає, їй відомо де
проходить державний кордон України з
Румунією, у даній місцевості вона
знаходилась не перший раз, а тому її
доводи щодо відсутності прямого умислу
перетнути державний кордон є
неприйнятними. Необережне ставлення
ОСОБА_1 до незаконного перетину кордону
України в складі групи осіб не виключає
факт наявності складу
адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд заслухав промову
прокурора на підтримання апеляційного
подання, пояснення ОСОБА_1 про
обставини перетину державного кордону
і її заперечення проти апеляційного
подання, перевірив матеріали справи,
доводи сторін уважає, що апеляційне
подання слід задовольнити з таких
підстав.

Згідно ст.ст.245,252 КУпАП завданнями
провадження в справі про
адміністративне правопорушення і
обов'язком органу, який її розглядає, є,
зокрема, своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Ці вимоги закону в справі не додержані.

Згідно зі ст.9 КупАП адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення
визнається вчиненим умисно, коли особа,
яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки, і бажала їх, або свідомо
допускала настання цих наслідків; а
вчиненим з необережності - коли особа,
яка його вчинила, передбачала
можливість настання шкідливих
наслідків своєї дії чи бездіяльності,
але легковажно розраховувала на їх
відвернення або не передбачала
можливості настання таких наслідків,
хоч повинна була і могла їх
передбачити.

Відповідальність за перетинання або
спробу перетинання державного кордону
України будь-яким способом поза
пунктами пропуску через державний
кордон України, або в пунктах пропуску
через державний кордон України без
відповідних документів або за
документами, що містять недостовірні
відомості про особу, чи без дозволу
відповідних органів влади, передбачена
статтею 204-1 КУпАП, настає незалежно від
того, умисно чи з необережності вчинено
це адміністративне правопорушення.

З пояснень ОСОБА_1 начальникові
відділення дільничних інспекторів
прикордонної служби (а.с.2) і в судовому
засіданні вбачається, що вона наміру
перетинати державний кордон не мала, а
перетнула його разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_2, заблукавши під час збирання
ягід.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 ці пояснення
підтвердила, та показала, що прямого
умислу перетнути державний кордон не
мала. На запитання прокурора уточнила,
що в місцевості, де заблукала була
вперше, про напрямок, у якому
знаходиться державний кордон була
обізнана, бачила прикордонні знаки, але
як перетнула кордон не зрозуміла, проте
факту перетину державного кордону
разом з іншими особами не заперечила.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 народилася в с.
Богдан Рахівського району, на даний
час проживає в с. Видричка Рахівського
району, тобто місцевість добре знає, їй
відомо де проходить державний кордон
України з Румунією, у даній місцевості
вона знаходилася не перший раз, а тому
її доводи про відсутність прямого
умислу перетнути державний кордон,
апеляційний суд відхиляє.

Із протоколу про адміністративне
правопорушення ЗхРУ № 046772 убачається,
що вирушаючи на збір ягід у ліс,
завідомо в бік державного кордону
України, ОСОБА_1, повинна була й могла
передбачати настання шкідливих
наслідків у вигляді його

-3-

перетину, і тому мала можливість їх
відвернути, як би діяла більш обачно.
Крім того, жодних пояснень відносно
втрати нею орієнтування, як причини
такого перетину кордону, у матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення немає.

Апеляційний суд погоджується з
доводами прокурора про те, що дії
ОСОБА_1 підпадають під ознаки ч.2 ст. 204-1
КУпАП, як перетинання державного
кордону України поза пунктами пропуску
через державний кордон України вчинене
групою осіб.

Вирішуючи питання про адміністративне
стягнення, яке слід накласти на ОСОБА_1,
апеляційний суд виходить із того, що
вона до адміністративної
відповідальності притягується вперше,
не працює, а отже, не має постійного
джерела засобів існування. Обставин,
які б обтяжували або пом'якшували її
відповідальність, у справі не
встановлено.

Окрім того, відповідно до ч.5 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» від 23.10.2013
року в разі ухвалення судом постанови
про накладення адміністративного
стягнення сплачується судовий збір у
розмірі 0,03 розміру мінімальної
заробітної плати. З урахуванням
вищенаведеного, правопорушнику
необхідно сплатити судовий збір у
розмірі 36, 54 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст. 283, 284, 294 КУпАП,
апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційне подання прокурора м.
Мукачева задовольнити, постанову судді
Рахівського районного суду
Закарпатської області від 06.08.2014 року
про закриття провадження в справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 - скасувати.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 винною в
адміністративному правопорушенні,
передбаченому ч.2 ст. 204-1 КУпАП та
накласти на неї адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400
(три тисячі чотириста) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на
користь держави в розмірі 36, 54 грн..

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Суддя: