АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 року суддя судової палати
з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Осіпова
Л.О., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Деснянського
районного суду м. Києва від 21
липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 21 липня 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду ОСОБА_2 26
квітня 2014 року о 08 год. 40 хв. по
вул. Горького, 176 ум. Києві керував
автомобілем «Mazda 6» державний номерний
знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного
сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил
дорожнього руху України від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння відмовився.

В апеляційній скарзі з уточненнями
ОСОБА_2 просить постанову суду першої
інстанції змінити в частині
застосованого до нього
адміністративного стягнення, а саме
змінити накладене на нього
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами на штраф.

За доводами ОСОБА_2 справу було
розглянуто судом у його відсутність, а
тому він не мав можливості
скористатись своїм правом на захист та
довести в суді факти, які б допомогли
встановити об'єктивну істину у справі.

Також в апеляційній скарзі міститься
клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження постанови суду
від 21 липня 2014 року.

Перевіривши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про
поновлення строку на апеляційне
оскарження постанови суду першої
інстанції є обґрунтованим, оскільки
строк на подачу апеляційної скарги
пропущено з поважних причин, а тому цей
строк підлягає поновленню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який
підтримав апеляційну скаргу та просив
пом'якшити накладене на нього
адміністративне стягнення, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, вважаю, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Висновок суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, за обставин, викладених у
протоколі та у постанові судді, є
обґрунтованим та підтверджується
сукупністю даних, що містяться у
складеному відповідно до вимог ст. 256
КУпАП протоколі про адміністративне
правопорушення серія АБ2 № 762137 з
поясненнями ОСОБА_2 про відмову від
проходження огляду (а.с. 2), в поясненнях
свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в рапорті
інспектора ДАІ (а.с. 3, 4, 6).

Враховуючи достатність матеріалів, які
надають можливість з усією повнотою
встановити дійсні обставини вчинення
правопорушення, суд повно та всебічно
з'ясував обставини, які призвели до
порушення правил дорожнього руху
ОСОБА_2, надав їм об'єктивну оцінку та
прийшов до правильного висновку про
наявність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що не
оспорював і апелянт під час розгляду
справи в суді апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2
судом першої інстанції накладено у
відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, в
межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та
є необхідним з метою виховання особи,
яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Посилання ОСОБА_2 на те, що позбавлення
права керування транспортними
засобами вплине на матеріальне
забезпечення його сім'ї, не
заслуговують на увагу, оскільки надані
ним на підтвердження цього дані,
зокрема, те, що він позитивно
характеризується за місцем роботи, має
на утриманні малолітнього сина, не є
достатніми підставами для зміни
судового рішення.

Що стосується доводів ОСОБА_2 про
порушення його прав через належне
повідомлення судом про час та місце
розгляду справи, то вони також не є
підставою для зміни постанови суду
першої інстанції, оскільки ці права
було поновлено при перегляді справи в
апеляційній інстанції. Крім того, за
наявної сукупності вищенаведених
доказів відсутність ОСОБА_2 в судовому
засіданні не вплинула на доведеність
його вини у вчиненому правопорушенні
та на правильність накладення
адміністративного стягнення.

Враховуючи наведені обставини,
постанова Деснянського районного суду
м. Києва від 21 липня 2014 року є
законною та обґрунтованою, а тому
підстави для її зміни відсутні.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суддя
судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 21 липня 2014 року, якою ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 (один) рік, залишити без
зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 -без
задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Осіпова Л.О.