Справа № 369/6454/14-п Головуючий у І
інстанції Лисенко Владислав
ВікторовичПровадження № 33/780/616/14
Доповідач у 2 інстанції
ГоворухаКатегорія 138
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Київської області Говоруха В.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні за участі правопорушника
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 07 липня 2014 року,
якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на 1
рік, -

ВСТАНОВИВ

Відповідно до зазначеної постанови, 24
червня 2014 року близько 13 години на
автодорозі Київ-Бишів ОСОБА_2, керуючи
автомобілем марки «HYUNDAI», д/н НОМЕР_1,
рухаючись в напрямку с. Петрівське, був
неуважний, не стежив за дорожньою
обстановкою, не вибрав безпечної
швидкості руху, в результаті чого не
дотримався безпечної дистанції та
скоїв зіткнення з автомобілем марки
«VOLVO», д/н НОМЕР_2, який рухався попереду
в попутному напрямку, внаслідок ДТП
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.
2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України і скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду першої
інстанції змінити в частині накладення
адміністративного стягнення,
замінивши з позбавлення права
керування транспортним засобом на
штраф як менш суворий вид стягнення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, ОСОБА_2 зазначає, що рішення є
упередженим, необґрунтованим та
підлягає скасуванню, тому що, судом не
було враховано факту притягнення до
адміністративної відповідальності
вперше, також не взято до уваги, що
ОСОБА_2 працює водієм, і є основним,
єдиним родом його діяльності, а також
основним джерелом існування і тому
матеріальне забезпечення його сім'ї
напряму залежить від наявності в нього
посвідчення водія, а позбавлення права
керування поставить його та його сім'ю
в скрутне матеріальне становище,
оскільки потягне за собою звільнення з
роботи, необхідність навчання та
отримання нової спеціальності та
влаштування на роботу за іншою
професією, для чого потрібен значний
час та матеріальні затрати, яких в
нього немає. Свою вину у вчиненому
правопорушенні визнає повністю і щиро
кається.

Крім того, апелянт стверджує, що суд до
нього безпідставно застосував
суворіший вид адміністративного
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортним засобом
строком на 1 рік, що необґрунтовано
жодними доказами та фактичними даними,
які б надали суду правові підстави
застосувати такий вид
адміністративного стягнення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 який просив апеляційну скаргу
задовольнити, вивчивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно дійшов
висновку про наявність в діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Вина правопорушника
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АВ 2 № 851599 від 24 червня 2014 року, схемою
ДТП, протоколами огляду технічного
стану автотранспорту, поясненнями
ОСОБА_3 та самого правопорушника.

Згідно вимог ст.33 КУпАП, при накладенні
стягнення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст. 34 КУпАП,
обставиною, що пом'якшує
відповідальність за адміністративне
правопорушення, визнається щире каяття
та визнання вини.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що приймаючи рішення про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності,
суд цих вимог закону дотримався не в
повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 притягується до
адміністративної відповідальності
вперше, в скоєному щиро розкаявся,
працює на посаді водія, де
зарекомендував себе позитивно, тобто
його робота є єдиним джерелом доходу і
пов'язана з використанням автомобіля,
має на утриманні малолітню дитину. При
таких обставинах, вбачається, що суд
приймаючи рішення не повно врахував
вимоги закону і призначив стягнення,
яке є явно несправедливим, а тому воно
підлягає зміні, з пом'якшенням.

Крім того, слід врахувати, що тяжкий
наслідків від даного
адміністративного правопорушення не
настало.

Ці обставини дають підстави вважати, що
мета адміністративного стягнення,
передбачена ст.23 КУпАП буде досягнута
при накладенні на правопорушника
стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2-
задовольнити.

Постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 07
липня 2014 року щодо ОСОБА_2 в частині
накладеного стягнення - змінити.

Накласти на ОСОБА_2 стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 25 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, що
становить 425 (чотириста двадцяти п'яти)
гривень.

В решті постанову суду залишити без
зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя
Говоруха В.І.