АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2014 року суддя Апеляційного
суду м. Києва Худик М.П., за участю:

прокурора
- Ковальова Є.В.,

захисника
- ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду м. Києва справу про
адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 на постанову судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 01 серпня 2014 року щодо:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Солом'янського
районного суду м. Києва від
01 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді 340 (триста сорока) грн.
штрафу.

Згідно з постановою судді, наказом
Держземагенства від 06.09.2011 року ОСОБА_2
була призначена на посаду начальника
управління комунікацій та
забезпечення діяльності Голови
Державного агентства земельних
ресурсів України.

25.10.2013 року ОСОБА_2 була звільнена з
зазначеної посади. Під час свого
звільнення, вона не подала декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
відпрацьований в 2013 році час, а також
протягом одного року не подала за своїм
останнім місцем роботи декларацію про
майно, доходи, витрати та зобов'язання
фінансового характеру за 2013 рік, чим
порушила вимоги ст. 12 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» від 07.04.2011 року, тобто вчинила
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник,
вважаючи постанову судді незаконною,
просить її скасувати, закрити
провадження по справі у зв'язку з
відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення. На
обґрунтування апеляційної скарги
зазначає, що суддею зроблені невірні
висновки та надана невірна оцінка
фактам, оскільки ОСОБА_2 після
звільнення з посади державного
службовця, працює помічником члена
наглядової ради ПрАТ «Фуршет» та дана
посада не відноситься до категорії
державного службовця, тому ОСОБА_2 не є
посадовою особою юридичної особи
публічного права, яка одержує
заробітню плату за рахунок державного
бюджету. Крім цього, вказує на те, що
ОСОБА_2 була зобов'язана подати
декларацію за останнім місцем роботи
до 25 жовтня 2014 року. Також, зазначає, що
дії ОСОБА_2 з об'єктивної сторони
виявляються у бездіяльності, а з
суб'єктивної - характеризуються
необережністю, що виключає склад
корупційного правопорушення.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2,
який підтримавши апеляційну скаргу
просив її задовольнити, прокурора, який
заперечував проти її задоволення,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП
завданням провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
вирішення її у точній відповідності з
законом. При розгляді справи слід
з'ясувати, чи мало місце
правопорушення, за яке особа
притягується до відповідальності, чи
містить діяння склад корупційного
правопорушення, передбаченого Законом,
чи є особа винною у його вчиненні, чи не
має інших обставин, що виключають
провадження у справі, а також інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. На
підставі цих вимог закону, а також
ст.ст. 251, 252 КУпАП суддя в постанові
повинен навести докази вини особи,
притягнутої до адміністративної
відповідальності та дати їм належну
оцінку в їх сукупності.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, ці вимоги закону судом в повній
мірі не були дотримані, що призвело до
прийняття необґрунтованого рішення.

Так, суддя в постанові визнаючи ОСОБА_2
винною у вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення
передбаченого ч.1ст.172-6 КУпАП та ст.12
Закону України "Про засади запобігання
та протидії корупції" та накладаючи
адміністративне стягнення зазначив
наступне. ОСОБА_2 звільнившись 25.10.2013
року з посади начальника управління
комунікацій та забезпечення
діяльності Голови Державного
агентства земельних ресурсів України
не подала декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за 2013 рік, чого не зробила
також протягом року за останнім місцем
своєї роботи.

Проте, такий висновок судді не
ґрунтується на законі. Оскільки
вирішуючи питання про наявність в діях
ОСОБА_2 складу корупційного
адміністративного правопорушення,
слід було врахувати, крім іншого,
наявність суб'єктивної сторони даного
правопорушення. Яка, виходячи із
визначення поняття корупційного
правопорушення даного в ст. 1 Закону
України «Про засади запобігання та
протидії корупції», завжди
характеризується умисною формою вини.

Отже, враховуючи наведене та приписи
ст. 12 Закону України «Про засади
запобігання та протидії корупції»,
сутність порушення фінансового
контролю полягає в тому, що особа, яка
за законом зобов'язана задекларувати
свої доходи та майновий стан, прагне
уникнути цього і таким чином досягти
певної мети (приховати доходи
одержані незаконним шляхом чи інше).

Однак, як в протоколі про
адміністративне правопорушення, так і
в постанові судді не вказано про форму
вини, в даному випадку наявності
прямого умислу, та не вказано на докази
на підтвердження цього умислу. Крім
цього, в матеріалах справи про
адміністративне правопорушення
будь-які дані, які б вказували на те, що
ОСОБА_2 звільнившись з посади
державного службовця 25.10.2013 року та не
подавши до 01.04.2014 року декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2013 рік, мала
умисел на порушення спеціальних
обмежень для державних службовців чи
переслідувала будь-який корупційний
інтерес.

Суд першої інстанції при розгляді
справи не звернув уваги на відсутність
в матеріалах справи таких даних та
доказів, і розглянувши справу, прийшов
до помилкового висновку про наявність
в діях ОСОБА_2 складу правопорушення,
передбаченого ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи викладене, а саме те, що
діяння яке вчинила ОСОБА_2 згідно з
протоколом про адміністративне
правопорушення, не містить складу
правопорушення, пов'язаного з
корупцією, а саме відсутня суб'єктивна
сторона такого правопорушення, тому
постанову судді слід скасувати, а
провадження по справі слід закрити на
підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 - задовольнити.

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 01 серпня 2014
року щодо ОСОБА_2 скасувати,
провадження в справі закрити в зв'язку
з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.1ст.172-6
КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва
М.П.Худик

Справа № 33/796/1135/2014 Категорія: ч. 1 ст. 172-6
КУпАП

Головуючий у першій інстанції
Агафонов С.А.

Доповідач Худик М.П.