АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
міста Києва Жук О.В.,

розглянувши 10 вересня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
судді Святошинського районного суду м.
Києва від 30 травня 2014 року про
притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2014 року постановою судді
Святошинського районного суду м.
Києва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130
КУпАП, та накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 2 роки без оплатного
вилучення транспортного засобу.

Згідно з постановою 01 травня 2014 року, о
02 годині 37 хвилин, ОСОБА_2, керував
автомобілем «Сузукі» д.н.з.НОМЕР_1 по
Великій кільцевій дорозі -
проспект Перемоги в м. Києві з явними
ознаками алкогольного сп'яніння, від
проходження медичного огляду на стан
сп'яніння відмовився в присутності
двох свідків, чим порушив п.2.5 Правил
дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить
скасувати постанову, а провадження в
справі закрити у зв'язку із відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130
КУпАП.

Своє прохання апелянт обґрунтовує тим,
що в стані алкогольного сп'яніння він
не перебував та не відмовлявся від
проходження медичного огляду. Так,
після зупинки автомобіля працівники
ДАІ запропонували йому пройти тест на
стан алкогольного сп'яніння за
допомогою спеціального засобу. Однак
він помітив, що вказаний засіб вже був у
використанні та запропонував
працівникам ДАІ надати йому новий,
якого у останніх при собі не виявилося.
Апелянт запропонував працівникам ДАІ
проїхати до найближчого медичного
закладу для проходження освідування,
однак йому відмовили. При цьому
працівники ДАІ зупинили два автомобіля
та сказали водіям, що він вживав
алкогольні напої і відмовляється від
проходження обстеження та згодом
склали протокол.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що після
складення протоколу він поїхав на
своєму автомобілі. Однак в протоколі
міститься відмітка про затримання
транспортного засобу, а в матеріалах
справи розписка від його імені про
зобов'язання не керувати автомобілем,
яку він власноручно не писав.

Тому, вважає протокол про
адміністративне правопорушення таким,
що складений працівниками ДАІ з
порушенням вимог законодавства, а
постанову суду незаконною та
необґрунтованою.

Переглянувши справу за апеляційною
скаргою, заслухавши пояснення ОСОБА_2
та його захисника ОСОБА_3, які
підтримали апеляційну скаргу,
дослідивши докази, вважаю, що скарга
підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в
справі про адміністративне
правопорушення обставини
правопорушення повинні бути з'ясовані
всебічно, повно й об'єктивно в їх
сукупності. Доказами в справі про
адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких
у визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи
в його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Розглянувши справу,
посадова особа виносить постанову, яка
повинна містити найменування органу
(посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи; відомості про
особу, щодо якої розглядається справа;
опис обставин, установлених при
розгляді справи; зазначення
нормативного акту, який передбачає
відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прийняте по справі рішення; порядок та
строк його оскарження.

Як вбачається з матеріалів справи
зазначені вимоги закону судом першої
інстанції дотримані.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_2 є
правильними та підтверджуються
доказами, що містяться в матеріалах
справи. Зокрема даними, що містяться в
протоколі про адміністративне
правопорушення, з якого вбачається, що
01 травня 2014 року, о 02 годині 37 хвилин,
ОСОБА_2, керував автомобілем «Сузукі»
д.н.з.НОМЕР_1 по Великій кільцевій
дорозі - проспект Перемоги в м. Києві з
явними ознаками алкогольного
сп'яніння, від проходження медичного
огляду на стан сп'яніння відмовився в
присутності двох свідків, чим порушив
п.2.5 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до протоколу ОСОБА_2
відмовився від проходження медичного
огляду в присутності двох свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, письмові
пояснення яких містяться в справі.

Допитаний в судовому засіданні
апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5
підтримав викладені в справі пояснення
та повідомив, що 01.05.2014, близько 02.39
години, його зупинили працівники ДАІ.
Разом з ним зупинили і іншого водія,
прізвища якого він не пам'ятає. В їх
присутності працівники ДАІ
запропонували ОСОБА_2, якого вони
зупини раніше і щодо якого у них
виникла підозра, що він перебуває в
стані алкогольного сп'яніння, пройти
обстеження за допомогою спеціального
пристрою. Однак ОСОБА_2 відмовився, не
пояснюючи причину. Потім вони
запропонували йому поїхати до лікаря,
однак він також відмовився. ОСОБА_5
власноруч написав пояснення з цього
приводу. Працівники ДАІ склали
протокол відносно ОСОБА_2, який
останній відмовився підписати. Інший
свідок також написав пояснення.

Відповідно до картки обліку
адміністративного правопорушення
ОСОБА_2 18.07.2013 притягувався до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КУпАП.

Таким чином, доводи, викладені в
апеляційній скарзі повністю
спростовуються наявними доказами.

При цьому працівниками ДАІ було
дотримано вимоги КУпАП та Інструкції
про виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, затвердженої
спільним наказом МОЗ України та МВС
України № 400/666 від 09.09.2009.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2
накладено у межах передбачених
санкцією ч.2 ст. 130 КпАП України, з
урахуванням характеру вчиненого
правопорушення, особи порушника,
ступеню його вини.

За таких обставин вважаю, що доводи
апеляційної скарги є необґрунтованими,
постанова суду першої інстанції є
законною.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову судді
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 травня 2014 року, якою
останнього притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, - без
змін.

Постанова Апеляційного суду м. Києва є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва
О.В.Жук