Справа № 359/6107/14-п Головуючий у І
інстанції Криворучко І.В.Провадження №
33/780/691/14 Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 429
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 вересня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Свінціцька О.П., з участю:

представника Київської митниці
Міндоходів Захарова А.О.,

прокурора Корнєвої С.А.,

представника особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Запоріжжя, працює заступником
директора ТОВ «Парадіз» м. Запоріжжя,
проживає АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.471 МК України, та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 1700 гривень з конфіскацією в
дохід держави України грошових коштів
у розмірі 11600 гривень та 1120 євро.

Відповідно до зазначеної постанови, 30
травня 2014 року близько 08 години 25
хвилин, в залі «Відліт» терміналу «D» ДП
ДМА «Бориспіль», під час проходження
митного контролю громадянина України
ОСОБА_3, який відлітав з України до
Швейцарії м. Цюрих, літаком
авіакомпанії «МАУ» рейсом №485, своїми
діями обрав канал, позначений
символами зеленого кольору («зелений
коридор»), тим самим, заявивши, що
переміщувані ним через митний кордон
товари не підлягають письмовому
декларуванню, оподаткуванню митними
платежами, не підпадають під
встановлені законодавством заборони
та/або обмеження щодо вивезення за межі
території України та засвідчив про
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину ним «білої лінії», яка
позначає закінчення зони спрощеного
митного контролю «зелений коридор»,
пасажиру було поставлено запитання
щодо наявності у нього готівки, на що
він відповів, що має при собі суму, що в
еквіваленті не перевищує 10 000 євро.
Після цього пасажира було запрошено до
службового приміщення митниці залу
«Відліт» терміналу «D» ДП МА
«Бориспіль», де ним була видана готівка
в розмірі 4695 євро, 7850 швейцарських
франків та 11600 гривень, що знаходились в
одному з відділень дорожньої сумки
пасажира (ручна поклажа) та
переміщувались без ознак приховування.
Зі слів пасажира валюта належить йому
особисто. Пасажир обрав проходження
митного контролю «зеленим коридором»,
де передбачено наявність у громадян
готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро
(чи еквівалент цієї суми в іншій
валюті). З виявленої суми пасажиру було
пропущено 3575 євро та 7850 швейцарських
(еквівалент 10 000 євро згідно курсу НБУ
станом на 30.05.2014 року). За протоколом про
порушення митних правил затримано 11 600
гривень та 1120 євро. На момент
проходження митного контролю належним
чином оформленої митної декларації та
дозвільних документів пасажир не
надав, до моменту перетину ним «білої
лінії» до інспекторів митниці з
приводу декларування готівки не
звертався. Своїми діями громадянин
ОСОБА_3 під час проходження митного
контролю в залі «Відліт» терміналу «Д»
ДП МА «Бориспіль» порушив встановлений
ст.366 МК України порядок проходження
митного контролю в зонах (коридорах)
спрощеного митного контролю, яким
обмежено переміщення валюти через
митний кордон України відповідно до
Постанови КМУ №436 від 21.05.2012..

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
скасувати та постановити нову ухвалу
про закриття справи, обмежившись усним
зауваженням. На обґрунтування своїх
вимог ОСОБА_3 зазначає, що судом першої
інстанції при винесенні постанови було
не повно досліджено матеріали та
обставини справи, внаслідок чого
винесено не об»єктивне рішення. Вказує,
що при проходженні митного контролю в
аеропорту він пред»явив інспектору
митниці валюту, яка у нього була при
собі, тобто задекларував її в усному
порядку, однак співробітники
прикордонної служби вилучили у нього
грошові кошти і склали протокол про
порушення митних правил. Однак, вважає,
що не мав умислу на порушення митних
правил, це сталось випадково, через
неправильний розрахунок конвертації
ним різних видів валют. Звертає увагу
суду, що вказане правопорушення
вчинене ним вперше, а сума, яку у нього
вилучили (11600 гривень та 1120 євро) є для
нього дуже великою, так як розмір його
річного прибутку від діяльності як ФОП
складає 28 9563, 21 гривень, а на посаді
заступника директора ТОВ «Парадіз»
складає 650 гривень. Вказує, що відлітав
він до Швейцарії м. Цюрих з сімейних
причин, там проходить навчання його
донька і він повинен був передати
частину коштів донці для проживання, а
інша частина коштів була призначена
для святкування його дня народження.
Вважає, що матеріали справи свідчать
про відсутність умислу з його боку на
скоєння вказаного правопорушення, а,
отже, з урахуванням того, що в його діях
не було такої обов'язкової ознаки та
складової правопорушення як вини у
вигляді умислу, то, відповідно, в його
діях відсутній склад правопорушення,
передбачений ст.471 МК України.

Крім того, ОСОБА_3 просить поновити
строк на подачу апеляційної скарги
посилаючись на те, що постанову суду
він нарочно не отримував, поштою йому
постанова в порушення вимог ст.285 КУпАП
не надходила, а його представник через
Єдиний реєстр судових рішень 08.08.2014
побачив, що рішення вже існує в базі.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу
підтримав та пояснив, що умислу на
порушення митних правил у ОСОБА_3 не
було.

Вислухавши пояснення:

представника Київської митниці
Міндоходів, який заперечував щодо
задоволення апеляційної скарги;

прокурора, яка також вважала
апеляційну скаргу безпідставною та
просила постанову суду залишити без
змін;

вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП
апеляційний суд має право поновити
строк для апеляційного оскарження
постанови місцевого суду.

Наведені ОСОБА_3. причини пропуску
строку на подачу апеляційної скарги
визнаються судом поважними, у зв'язку
із чим суд вважає за необхідне поновити
строк на оскарження постанови суду
від 04.07.2014.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні
встановленого порядку проходження
митного контролю в зонах (коридорах)
спрощеного митного контролю, що
виразилось у переміщенні через митний
кордон України в зоні «зеленого
коридору» товарів, переміщення яких
через митний кордон України обмежено
законодавством України, стверджується
зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про порушення митних правил
від 30 травня 2014 року №0281/125120102/14,
доповідними записками інспекторів
Київської митниці, описом предметів
затриманих у правопорушника,
поясненнями ОСОБА_3, іншими доказами,
зібраними у справі.

Доказам по справі суддею надана
належна оцінка і правова кваліфікація
дій правопорушника за ст. 471 МК України
є вірною.

Посилання апелянта на те, що вказане
правопорушення він скоїв з
необережності, а тому в його діях
відсутній склад правопорушення,
передбачений ст. 471 МК України є
безпідставним, оскільки порушення
митних правил, передбачене ст.471 МК
України може вчинятись як умисно, так і
через необережність відповідно до
вимог ст. 458 ч.1 МК України.

Доводи апеляційної скарги про
те, що при проходженні митного контролю
ОСОБА_3 пред»явив інспектору митниці
валюту, яка була у нього при собі, а
саме: 4695 євро, 7850 швейцарських франків
та 11600 грн., тобто задекларував її в
усному порядку суперечать вимогам ч.2, 5
ст. 366 МК України, згідно яких обрання
«зеленого коридору» вважається заявою
громадянина про те, що переміщувані ним
через митний кордон України товари не
підлягають письмовому декларуванню, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території та п.2.1 Інструкції
про переміщення готівки і банківських
металів через митний кордон України,
затвердженої Постановою Правління
Національного банку України від 27.05.2008 N
148, згідно якого фізична особа має
право ввозити в Україну та вивозити за

межі України готівку в сумі, що не
перевищує в еквіваленті

10 000 євро, без письмового декларування
митному органу.

Оскільки наявна у ОСОБА_3 сума коштів
перевищувала 10000 євро (чи еквівалент
цієї суми в іншій валюті), тому вона
підлягала обов»язковому письмовому
декларуванню у повному обсязі з
поданням митному органу відповідних
дозвільних документів.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3
накладено з урахуванням вимог ст.ст. 461,
462, 464, 465,466 МК України.

Належні підстави для визнання
малозначним вчиненого порушення
митних правил на підставі ст. 22 КУпАП
відсутні.

За таких обставин постанова судді
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 04 липня 2014 року
щодо ОСОБА_3 відповідає вимогам закону,
підстав для її зміні чи скасування суд
не вбачає, у зв'язку з чим залишає дану
постанову без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 366, 458, 461, 462,
464, 465,466, 471 МК України,

постановила :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне
оскарження постанови Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 04 липня 2014 року щодо ОСОБА_3
залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.П.
Свінціцька