АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/911/2014
Постанова винесена суддею Букіною О.М.

Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва Павленко
О.П., з участю представника Київської
регіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України Дєдєньової
Д.О., прокурора Свербиус А.О., захисника
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює
директором ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

за апеляційними скаргами представника
Київської регіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
Борматової О.М. та заступника прокурора
Солом'янського району м. Києва
Нагальнюка Р.В. на постанову судді
Солом'янського районного суду міста
Києва від 20 червня 2014 року,

в с т
а н о в и в :

Постановою судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 20 червня

2014 року провадження у справі про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 483 МК України закрито на підставі
п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з відсутністю
в його діях складу зазначеного
адміністративного правопорушення.

Як указано в постанові, відносно ОСОБА_4
складено протокол про порушення митних
правил № 0140/10000/14 від 26 лютого 2014 року,
за яким встановлено, що 15 жовтня 2013 року
в зоні діяльності Ягодинської митниці
з Польщі на митну територію України
автомобільним транспортом р.н.
НОМЕР_1/НОМЕР_2 на підставі
товаросупровідних документів:
міжнародної товарно-транспортної
накладної СМR № 295985 від 14 жовтня 2013
року, книжки МДП № РХ 72891493 та інвойсу №
ЕХ-0052 від 14 жовтня 2013 року переміщено
товари «одяг, дошка сноуборд, взуття»,
вагою брутто 4 116,17 кг, загальною
вартістю 36 942,17 дол. США.

Відповідно до товаросупровідних
документів:

- одержувачем товарів є ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» (, м. Київ,

вул. Андрія Іванова, буд. 10, оф. 1);

- продавцем та відправником товарів є
компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» (1F1, 25 Crighton Place,
Edinburgh, EH7 4NY, United Kingdom, Великобританія).

Товари поставлені на виконання умов
контракту № ЕХ-08-05-13 від 08 травня 2013
року, укладеного між ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
та компанією «MAXIMUS BUSINESS LTD»
(Великобританія) в на умовах поставки
СІР Київ.

16 жовтня 2013 року товари, заявлені до
митного оформлення в Київській
міжрегіональніймитниці Міндоходів
(митний пост «Західний») в режимі IМ-40 за
МД

№ 100250000/2013/074037, оформлено та випущено у
вільний обіг.

06 вересня 2013 року відповідно до
законодавства України з питань митної
справи, зокрема ст. 567 Митного кодексу
України Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів з метою перевірки
законності ввезення товарів на митну
територію України до Департаменту
митної справи Міндоходів ініційовано
направлення запиту до митних органів
Великобританії.

10 грудня 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів з
Департаменту митної справи Міндоходів
листом № 26448/7/99-99-24-03-10-17 від

05 грудня 2013 року вх. № 2185085/5 отримано
відповідь митних органів
Великобританії.

З відповіді митних органів
Великобританії встановлено, що
компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» є ліквідованою
та з 17 травня 2013 року виключена з
реєстру.

До митного контролю, в якості підстави
для переміщення товарів через митний
кордон України подані CMR № 295985 від 14
жовтня 2013 року та інвойс № ЕХ-0052 від 14
жовтня 2013 року, відповідно до яких
продавцем та відправником товарів є
компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD».

Крім того, на CMR № 295985 від 14 жовтня 2013
року та інвойсі № ЕХ-0052 від

14 жовтня 2013 року, який також містить
посилання на контракт ЕХ-08-05-13 від

08 травня 2013 року, проставлено печатку
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD», яка, відповідно
до відповіді митних органів
Великобританії, на час видачі
вищевказаних документів є
ліквідованою.

Відповідно до статті 6 Закону України №
959-ХІІ від 16.04.1991р. «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
суб'єкти, які є сторонами
зовнішньоекономічного договору
(контракту), мають бути здатними до
укладання договору (контракту)
відповідно до цього ги інших законів
України та/або закону місця укладання
договору (контракту).

В контракті № ЕХ-08-05-13 від 08 травня 2013
року в розділі «Определения»
зазначено, що «Счет - фактура (инвойс) -
является неотъемлемым документом к
Контракту, в котором стороны
согласовывают ассортимент, количество,
цену за единицу, общую стоимость,
условия поставки каждой партии Товара
и имеет силу Приложения
(Спецификации)».

Отже, на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «MAXIMUS
BUSINESS LTD», контракт ЕХ-08-05-13 від 08 травня
2013 року був фактично недійсним, а
інвойс № ЕХ-0052 від 14 жовтня 2013 року,
який є невід'ємною частиною контракту
та його Доповненням (специфікацією),
виданий ліквідованою компанією
(стороною зовнішньоекономічного
контракту), яка не є здатною до
укладання контракту.

В зв'язку з викладеним вище, митний
орган вважає, що товари «одяг, дошка
сноуборд, взуття», вагою брутто 4 116,17 кг,
загальною вартістю 36 942,17 дол. США, або 295
278,76 грн. згідно курсу Національного
банку України на день переміщення
(15.10.2013 р.), були переміщені через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю шляхом подання, як
підстави для переміщення товарів,
документів, що містять неправдиві
відомості щодо відправника та продавця
товарів, що є порушенням митних правил,
відповідальність за яке передбачена
ст. 483 МК України.

Оскільки директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
ОСОБА_4, котрий за своїми посадовими
обов'язками відповідає за
фінансово-господарську діяльність
підприємства та зобов'язаний надавати
для митного контролю і оформлення
документи з достовірною та правдивою
інформацією, до поставки товарів в
України, під час узгодження інвойсу
№ ЕХ-0052 від 14 жовтня 2013 року,
який є невід'ємною частиною контракту
та його Доповненням (специфікацією), не
пересвідчився в правоздатності
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD», його дії
призвели до переміщення товарів
загальною вартістю 295278,76 грн. через
митний кордон України з приховуванням
від митного контролю, шляхом подання як
підстави для переміщення товарів
документів, що мають ознаки підробки,
містять неправдиві відомості щодо
відправника, одержувача та неправдиві
відомості, необхідні для визначення
митної вартості товарів.

Проте, вказуючи на встановлені при
судовому розгляді в результаті
дослідження доказів обставини, суддя
місцевого суду дійшов висновку про
відсутність в діях ОСОБА_4 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.

В апеляційній скарзі представник
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів Борматова О.М., посилаючись
на порушення норм матеріального права
таневідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
постанову судді від 20 червня 2014 року
стосовно ОСОБА_4 скасувати та прийняти
нову, якою визнати ОСОБА_4 винним у
порушенні митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 МК
України, та накласти на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 100 відсотків вартості
предметів правопорушення з
конфіскацією товарів - безпосередніх
предметів правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги
представник митниці стверджує, що
доказом порушення ОСОБА_4 митних
правил є документи, котрі надані
митними органами Великобританії. До
того ж, як зазначає апелянт, відносно
посадових осіб ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» порушено 69
адміністративних справ, з яких 42
розглянуті судом першої інстанції з
прийняттям рішення про визнання осіб,
котрі притягуються до
відповідальності, винними у порушення
митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК
України, а тому, враховуючи однаковість
вказаних справ між собою, вбачається
факт суперечливого застосування судом
норм матеріального права.

В апеляційній скарзі заступник
прокурора Солом'янського району м.
Києва Нагальнюк Р.В. просить постанову
судді місцевого суду від 20 червня 2014
року стосовно ОСОБА_4 скасувати та
прийняти нову, якою визнати його винним
у порушення митних правил,
передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, та
накласти адміністративне стягнення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт
викладає зміст протоколу про порушення
митних правил відносно ОСОБА_4 та
вказує, що суддя місцевого суду не
дотримав вимог ст. 245 КУпАП, оскільки
неповно з'ясував усі фактичні
обставини справи, не дослідив і не
надав належної оцінки наявним в
матеріалах справи доказам.

Переглянувши справу за апеляційними
скаргами, дослідивши її матеріали,
вислухавши пояснення представника
Київської регіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України,
прокурора та захисника, вважаю, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

За змістом ст. 458 МК України порушення
митних правил є адміністративним
правопорушенням, яке являє собою
протиправні, винні (умисні або
необережні) дії чи бездіяльність, що
посягають на встановлений цим Кодексом
та іншими актами законодавства України
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, пред'явлення їх органам
доходів і зборів для проведення
митного контролю та митного
оформлення, а також здійснення
операцій з товарами, що перебувають під
митним контролем або контроль за якими
покладено на органи доходів і зборів
цим Кодексом чи іншими законами
України, і за які цим Кодексом
передбачена адміністративна
відповідальність.

Наявність об'єкту, об'єктивної сторони,
суб'єкту та суб'єктивної сторони
адміністративного правопорушення є
обов'язковим для кваліфікації
конкретного діяння, як
адміністративного проступку. Якщо хоча
б один з них відсутній або не
відповідає вимогам, що передбачені
відповідною статтею глави 68 МК України,
вказане діяння не є порушенням митних
правил.

Підставою притягнення особи до
адміністративної відповідальності є
наявність в її діях складу
адміністративного правопорушення -
сукупності юридичних ознак
(об'єктивних і суб'єктивних), що
визначають вчинене протиправне діяння
як конкретне адміністративне
правопорушення.

Порушення митних правил передбачене
диспозицією ч. 1 ст. 483 МК України,
полягає у переміщенні або діях,
спрямованих на переміщення товарів
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю,
тобто з використанням спеціально
виготовлених сховищ (тайників) та інших
засобів або способів, що утруднюють
виявлення таких товарів, або шляхом
надання одним товарам вигляду інших,
або з поданням органу доходів і зборів
як підстави для переміщення товарів
підроблених документів чи документів,
одержаних незаконним шляхом, або таких,
що містять неправдиві відомості щодо
найменування товарів, їх ваги (з
урахуванням допустимих втрат за
належних умов зберігання і
транспортування) або кількості, країни
походження, відправника та/або
одержувача, кількості вантажних місць,
їх маркування та номерів, неправдиві
відомості, необхідні для визначення
коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його
митної вартості.

За змістом судового рішення, висновок
про відсутність у діях ОСОБА_4 складу
порушення митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 МК України, суддя місцевого
суду обґрунтував, проаналізувавши
законодавство України з питань
державної митної справи та
представлені в справи про
адміністративне правопорушення
докази.

Так, суддя місцевого суду в постанові
правильно указав, що основним
безпосереднім об'єктом правопорушення,
передбаченого ст. 483 МК України, є
переміщення або дії, спрямовані на
переміщення товарів через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю, зокрема, поданням
органу доходів і зборів як підстави для
переміщення товарів підроблених
документів чи документів, одержаних
незаконним шляхом, або таких, що
містять неправдиві відомості,
необхідні для визначення коду товару
згідно з УКТ ЗЕД та його митної
вартості, тобто активна поведінка
(вчинок) особи.

Суб'єктивна сторона передбачає
наявність прямого умислу, тобто винний
у скоєнні правопорушення чітко розуміє
та усвідомлює обставини і характер
незаконного переміщення товарів,
предметів і речовин через митну
територію України і прагне їх ввезти на
територію України з порушенням
встановленого порядку чи вивезти з
України з конкретною метою порушення
встановленого порядку, у тому числі і
шляхом надання неправдивих відомостей,
в даному випадку про відправника та
продавця товару.

З наведеного випливає, що винна особа
має надати, як підставу для переміщення
товарів та ТЗ через митний кордон
України, документи, які містять
неправдиві відомості про відправника
та продавця товару, усвідомлюючи, що
насправді дійсним відправником та
продавцем цього товару є інша юридична
чи фізична особа.

За приписами ч. 7 ст. 257 МК України,
перелік відомостей, що підлягають
внесенню до митних декларацій,
обмежується лише тими відомостями, які
є необхідними для цілей справляння
митних платежів, формування митної
статистики, а також для забезпечення
додержання вимог цього Кодексу та
інших законодавчих актів.

При цьому, аналіз наявних у справі
доказів свідчить про обґрунтованість
висновку судді місцевого суду про те,
що при митному оформленні товару в
режимі «Експорт» ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
дотрималось вимог ст. 257 МК України,
оскільки зазначило достатньо
відомостей, за допомогою яких можна
ідентифікувати й класифікувати товар,
тобто виконало вимоги відповідно до
Порядку заповнення митних декларацій
на бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від 30
травня 2012 року № 651; будь-яких дій, які б
були спрямовані на приховування від
митного контролю та утворювали
об'єктивну сторону правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК
України, ОСОБА_4 вчинено не було; в
матеріалах справи про порушення митних
правил відсутні об'єктивні дані, які б
свідчили, що компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» на
момент укладення контракту була до
цього не здатна, а лист митних органів
Великобританії від 23 жовтня 2013 року на
запит митних органів України, в якому
міститься інформація про ліквідацію
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD» та виключення її
з реєстру 17 травня 2013 року, не може
вважатися належним та достатнім
доказом того, що відомості про
відправника та продавця товару,
зазначені в товаросупровідних
документах, є неправдивими.

Враховуючи, що інформація про
нездатність компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD» до
укладення контракту та, як наслідок,
неможливість такою компанією
виконувати умови контракту щодо
поставки товарів в Україну, є лише
припущенням, не заслуговує на увагу і
твердження в протоколі про порушення
митних правил про те, що ОСОБА_4 під час
узгодження інвойсу № ЕХ-0052 від 14 жовтня
2013 року, який є невід'ємною частиною
контракту та його Доповненням
(специфікацією), повинен був
пересвідчився в правоздатності
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD». До того ж таке
твердження є суперечливим, оскільки в
даному випадку можна прийти до
висновку, що митний орган не оспорює
факт узгодження ОСОБА_4 інвойсу № ЕХ-0052
від 14 жовтня 2013 року з компанією «MAXIMUS
BUSINESS LTD», водночас указує про наявність
у ОСОБА_4 обов'язку пересвідчитись в
правоздатності цієї компанії.

Крім того, необхідно зазначити, що у
відповідності до положень ст.ст. 345-354 МК
України, митні органи мають право
здійснювати митний контроль
правильності заповнення митних
декларацій, декларацій митної вартості
та достовірності зазначених у них
даних, законності ввезення товарів на
митну територію України тощо, у тому
числі своєчасності, достовірності,
повноти нарахування та сплати митних
платежів, результати якої оформлюються
актом (довідкою), в яких за наявності
зазначаються і факти заниження та
факти завищення податкових зобов'язань
підприємства, але такі дані у справі
відсутні, товари, заявлені до митного
оформлення в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів за
МД № 100250000/2013/074037, оформлені та випущені
у вільний обіг.

Окрім того, ані прокурор, ані
представник Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів, як в суді першої,
так і в суді апеляційної інстанції, не
зазначали, що відомості, вказані в
товаросупровідних документах та
митній декларації, вплинули на цілі
справляння митних платежів, у тому
числі визначення коду товару згідно з
УКТ ЗЕД та його митної вартості.

За таких обставин можна стверджувати,
що митним органом не надано достатніх
доказів, які б беззаперечно вказували
на те, що ОСОБА_4, який з 02 серпня 2013 року
почав виконувати обов'язки директора
ТОВ «ВІВАТІМПОРТ», тобто після
укладання контракту від 08 травня 2013
року, вчинив будь-які дії, спрямовані на
переміщення товарів через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю шляхом подання органу
доходів і зборів як підстави для
переміщення товарів документів, що
містять ознаки підробки, неправдиві
відомості щодо відправника, одержувача
та інші відомості, необхідні для
визначення митної вартості товарів.

З урахуванням викладеного, вважаю, що
суддя місцевого суду, всупереч доводам
апеляційної скарги прокурора про
прийняття рішення без всебічного,
повного та об'єктивного з'ясування
обставин справи, дотримуючись
процедури судового розгляду,
постановив судове рішення, в якому
надав належну оцінку всім доказам і
прийшов до вірного висновку про
відсутність в діях ОСОБА_4 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а
тому відсутні підстави для задоволення
поданих апеляційних скарг.

Водночас необхідно зазначити, що в
апеляційній скарзі прокурором не
наведено жодного доводу на
спростування висновків судді
місцевого суду, відсутні посилання на
конкретні докази, які б в силу тих чи
інших обставин залишилися поза увагою
суду, а доводи апеляційної скарги
представника митного органу про те, що
відносно посадових осіб ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» порушено 69
адміністративних справ, з яких в 42
справах прийнято рішення про визнання
осіб, що притягуються до
відповідальності, винними у порушенні
митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК
України, не заслуговують на увагу,
оскільки зазначене, за відсутності
доводів неправильного застосування
суддею норм матеріального права, не є
підставою для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. 529 МК України, ст. 294 КУпАП,
суддя,

п о с т
а н о в и в:

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 20 червня 2014
року, якою провадження у справі про
притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 483 МК України закрито на підставі
п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
зазначеного адміністративного
правопорушення, - залишити без змін, а
апеляційні скарги представника
Київської регіональної митниці
Міністерства доходів і зборів України
БорматовоїО.М. та прокурора
Солом'янського району м. Києва
Нагальнюка Р.В. - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Павленко О.П.