Справа № 358/917/14-п Головуючий у І
інстанції Корбут В. М.Провадження №
33/780/634/14 Доповідач у 2 інстанції
НагорнийКатегорія 252
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Нагорний А.М., з участю
прокурора Фомченка В.В., ОСОБА_3. та її
адвоката - ОСОБА_2, розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу прокурора на
постанову Богуславського районного
суду Київської області від 18 липня 2014
року, якою провадження у справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючої
директором Ісайківського НВК
«Загальноосвітня школа І-ІІІ
ступенів-дитячий садок» Богуславської
районної ради Київської області, -
закрито у зв'язку з відсутністю в її
діях складу корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП.

Згідно протоколу про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення від 17 червня 2014 року,
ОСОБА_3, будучи директором
Ісайківського НВК «Загальноосвітня
школа І-ІІІ ступенів-дитячий садок»
Богуславської районної ради Київської
області, являючись суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», упродовж періоду
з 03 червня 2013 року по 11 березня 2014 року,
в порушення вимог статті 14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», - не вжила заходів
щодо недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів та не
повідомила безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів,
який виник під час винесення нею
наказів про призначення свого сина
ОСОБА_4 на посади сторожа, робітника по
ремонту, двірника та прибиральника
службових приміщень школи.

Закриваючи провадження по справі про
адміністративне корупційне
правопорушення, суд першої інстанції
вказав, що в діях ОСОБА_3 відсутній
склад адміністративного корупційного
правопорушення, оскільки вона працює в
галузі освіти у закладі, який
розташований у сільському населеному
пункті, а тому, не є суб'єктом
відповідальності за адміністративне
корупційне правопорушення, і
встановлені законом про засади
запобігання і протидії корупції, -
обмеження на неї не поширюються.

В поданій апеляційній скарзі прокурор
вважає постанову незаконною та такою,
що підлягає скасуванню, оскільки на
його думку ОСОБА_3 є суб'єктом Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» і має нести
відповідальність за дотримання норм
цього Закону.

При цьому прокурор вказує, що посилання
суду першої інстанції на відсутність
складу адміністративного
правопорушення у зв'язку з відсутністю
обмежень роботи близьких осіб,
відповідно до ст. 9 Закону, є
безпідставним оскільки ця обставина не
є преюдиціальною для визначення
конфлікту інтересів, а є однією із
підстав для встановлення факту
конфлікту інтересів. Більш того, у
протоколі про корупційне
адміністративне правопорушення не
ставилося у вину порушення ОСОБА_3
вимог ч. 1 та 2 ст. 9 Закону.

Прокурор просить постанову скасувати
та постановити нову постанову, якою
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП та накласти
на неї стягнення в розмірі 150
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 2 550 грн.

Заслухавши доповідь судді,
прокурора, який підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити, думку
ОСОБА_3 та її адвоката, які просили
залишити постанову суду без змін;
перевіривши постанову суду, матеріали
справи і доводи апеляційної скарги,
вважаю, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Як вбачається з постанови суду, ці
вимоги Закону суддею виконані не в
повному обсязі, а відтак оцінка
наявним доказам суддею дана невірно,
висновок суду не ґрунтується на
фактичних обставинах справи, тому
оскаржувана постанова, як постановлена
з неправильним застосуванням норм
матеріального права, підлягає
скасуванню.

Статтею 172-7 КУпАП передбачена
відповідальність за неповідомлення
особою безпосереднього керівника у
випадках, передбачених законом, про
наявність конфлікту інтересів, під
яким слід розуміти суперечність між
особистими інтересами особи та її
службовими повноваженнями, наявність
яких може вплинути на об`єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Встановлено, що ОСОБА_3 є суб`єктом
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції» відповідно до
підпункту «а» п.2 ч.1 ст. 4, а отже несе
відповідальність за дотримання вимог
цього Закону. Згідно до ст. 14 цього
Закону, суб'єкти, зазначені у п.1 та пп.
«а», «б», п.2 частини першої ст. 4
зобов'язані: 1) вживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів; 2)
повідомляти невідкладно
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів.

ОСОБА_3 цих положень закону не виконала,
не вжила заходів щодо недопущення
конфлікту інтересів та не повідомила
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів. Так, за
період виконання нею службових
обов`язків директора, вона видала ряд
наказів про призначення її сина -
ОСОБА_4 на посади сторожа, робітника по
ремонту, двірника та прибиральника
службових приміщень школи.

Суд ці обставини перевірив, але аналіз
їм дав неповно, вважаючи, що згідно
закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції» ОСОБА_3 не є
суб'єктом даного правопорушення

Безпідставним є посилання суду першої
інстанції на відсутність складу
правопорушення, у зв`язку з
відсутністю обмежень роботи близьких
осіб відповідно до ст. 9 Закону,
оскільки ця обставина є однією із
підстав для встановлення факту
конфлікту інтересів. Більш того, у
протоколі про корупційне
адміністративне правопорушення не
ставилось у вину порушення ОСОБА_3
вимог ч.1 та 2 ст. 9 вказаного Закону.
Протокол стосовно ОСОБА_3 було складено
в зв'язку з наявністю конфлікту
інтересів та за неповідомлення про
таке свого безпосереднього керівника,
відповідальність за що передбачена
ст.172-7 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційні
доводи прокурора є обгрунтованими, і
вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП є доведеною.

При накладенні стягнення апеляційний
суд враховує особу порушника, її вік,
матеріальний та сімейний стан та
вважає за можливе призначити їй
стягнення в межах санкції ст. 172-7КУпАП,
з призначенням штрафу в межах
мінімального, як достатньої міри
відповідальності з метою запобігання
вчинення нових порушень як самим
порушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора
задовольнити частково. Постанову
Богуславського районного суду
Київської області від 18 липня 2014 року
ОСОБА_3 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3
визнати винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, та накласти
на неї адміністративне стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в
розмірі 170 (сто сімдесят) гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області:
А.М.Нагорний