Справа № 369/5602/14-п Головуючий у І
інстанції Лисенко Владислав
ВікторовичПровадження № 33/780/620/14
Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 138
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 серпня 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд Київської області у
складі:

судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Свінціцької О.П., з
участю особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 16
червня 2014 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 16
червня 2014 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженця
Вінницької області, працюючого водієм
в ТОВ «ВІНЕКСПО», проживаючого по
АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що він 06.06.2014
року, близько 17 години 00 хвилин по вул..
Леніна в с. Гореничі
Києво-Святошинського району Київської
області, керуючи автомобілем марки «MAN»
державний номерний знак НОМЕР_1 з
н/причіпом BENGER №32 державний номерний
знак НОМЕР_2, перед початком руху не
переконався, що це буде безпечно та
допустив зіткнення з автомобілем марки
«IVEСO» державний номерний знак НОМЕР_3,
який знаходився праворуч, в результаті
даної дорожньо-транспортної пригоди
обидва автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
постанову Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
16.06.2014 року скасувати та постановити
нову, якою застосувати до нього
адміністративне стягнення, не
пов'язане із позбавленням права
керувати транспортними засобами.
Вказує, що він повністю визнає свою
вину у вчиненому, проте, вважає, що міра
покарання, яка застосована судом
першої інстанції, є занадто суворою і
такою, що не відповідає обставинам
справи та особі правопорушника. На
обґрунтування своїх вимог зазначає, що
судом першої інстанції не враховано
його щире каяття та визнання вини, що
він притягується до адміністративної
відповідальності вперше, в його діях
відсутні обтяжуючі відповідальність
обставини. Разом з тим, як вважає
апелянт, суд першої інстанції при
винесенні оскаржуваної постанови
допустив порушення закону, а саме, ч.1
ст.30 КУпАП, оскільки застосував до
нього такий вид адміністративного
стягнення, як позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів строком на один рік, хоча
скоєне ним порушення за своєю природою
та розміром завданої шкоди не є грубим
та взагалі було вчинене ним вперше,
шкода потерпілому відшкодована та
останній не висуває жодних претензій.
Звертає увагу суду, що він в жодному
разі не намагався уникнути покарання, а
лише має намір не втратити свою роботу
та джерело свого доходу, оскільки
працює водієм в ТОВ «ВІНЕКСПО», а при
позбавленні права керування
транспортними засобами його буде
звільнено з роботи, що позбавить права
отримувати дохід, а його вік
унеможливлює знайти будь-яку іншу
роботу. Зазначає, що постанова суду
першої інстанції щодо нього винесена з
порушенням КУпАП, оскільки суд
всупереч вимогам ч.3 ст.252, ст. 268 КпАП
України не сповістив його про місце і
час розгляду справи, що позбавило його
можливості дати суду пояснення і
навести свої заперечення щодо
недоцільності позбавлення його права
керувати автомобілем на 1 рік. Крім
цього, судом першої інстанції порушено
вимоги ст.280 КУпАП та не встановлено ряд
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Крім того, ОСОБА_2 заявив клопотання про
поновлення строку на подачу
апеляційної скарги, оскільки про час та
місце розгляду справи він належним
чином не був повідомлений в зв»язку з
тим, що судова повістка була помилково
направлена за адресою: АДРЕСА_1, а він
проживає за адресою: АДРЕСА_1. За таких
обставин вважає, що строки на
апеляційне оскарження ним було
пропущено з поважних причин.

В судовому засіданні ОСОБА_2 подану
апеляційну скаргу підтримав, просив
постанову судді скасувати, постановити
нову постанову, застосувавши до нього
стягнення у виді штрафу.

Заслухавши ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП
апеляційний суд має право поновити
строк для апеляційного оскарження
постанови місцевого суду.

Наведені ОСОБА_2 причини пропуску
строку на подачу апеляційної скарги
визнаються судом поважними, оскільки в
матеріалах справи відсутні дані, що він
отримав судову повістку на 16.06.2014 року,
а повістка та копія постанови суду
першої інстанції направлялась за
адресою, за якою він не проживає. У
зв'язку із чим суд вважає за необхідне
поновити строк на оскарження постанови
суду від 16.06.2014 року..

Висновки судді, про доведеність події
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП за обставин, наведених у
постанові та доведеність вини ОСОБА_2 у
його вчиненні стверджуються зібраними
у справі доказами і не оспорюються
самим ОСОБА_2 На підставі зібраних у
справі доказів суддя дійшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності за ст. 124 КУпАП, однак,
при вирішенні питання про накладення
стягнення допустився помилки.

За змістом ст. 33 КУпАП, при накладенні
стягнення враховується характер
вчиненого правопорушення, особа
правопорушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

У відповідності до ст. 23 КУпАП, метою
адміністративного стягнення є
виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, а також
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Вказаних вимог закону при накладенні
на ОСОБА_2 стягнення дотримано не було.

Так, суддею не було враховано особу
порушника, майновий стан, обставини, що
пом'якшують відповідальність, зокрема,
те, що ОСОБА_2 свою вину у вчиненні
інкримінованого йому правопорушення
визнав повністю, щиро розкаявся, є
особою майже пенсійного віку, працює на
посаді водія в ТОВ «ВІН ЕКСПО» і
вказана робота є єдиним джерелом його
доходу.

Крім того, суддею не було враховано
характер вчиненого правопорушення, а
саме те, що вчинене діяння мало
ненавмисний, випадковий характер, не
завдало істотних суспільно -
небезпечних наслідків, що ОСОБА_2 не
було допущено грубого порушення Правил
дорожнього руху України, а шкода
потерпілому відшкодована та останній
не має жодних претензій до ОСОБА_2

Враховуючи вказані обставини суд
вважає, що накладене на ОСОБА_2
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами не
буде сприяти досягненню вказаній у ст.23
КУпАП меті адміністративного
стягнення у зв'язку зі своєю суворістю.

Сприяти досягненню цієї мети буде
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді штрафу, однак розмір
його повинен становити 400 гривень.

У зв'язку із цим, постанова судді
Києво-Святошинського районного суду
від 16 червня 2014 року підлягає зміні в
частині накладеного адміністративного
стягнення шляхом його пом'якшення до
штрафу в указаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 поновити строк на подачу
апеляційної скарги на постанову судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 16
червня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінити в
частині накладеного на нього
стягнення.

Накладене на ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП
стягнення у виді позбавленя права
керувати транспортними засобами
строком на один рік пом'якшити,
наклавши штраф у розмірі 400 (чотириста)
гривень.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.П.Свінціцька