АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№33/796/920/2014
Постанова
винесена суддею Лазаренко В.В.

Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва Горб І.М., за
участю прокурора Свербиуса А.О.,
представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
Грабчака П.В., захисника ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
апеляційну скаргу

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1,

на постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 18
квітня 2014 року ОСОБА_5 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 483 МК України та на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 125323, 85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави
вартість безпосередніх предметів
порушення митних правил у розмірі 125323,
85 грн.

Як встановив суддя у постанові, 06.12.2013
року в зоні діяльності Південної
митниці з Китаю на митну територію
України компанією «Maximus Business LTD»
(Великобританія) на виконання умов
контракту від 08.05.2013 року
№EX-08-05-13, укладеного з ТОВ
«Віватімпорт», морським транспортом у
контейнері №GVCU5008526 переміщено товари
«коректори тексту», вагою брутто 10685,50
кг, загальною вартістю 15679,20 дол. США.

Через митний кордон України вказані
товари переміщено на підставі
наступних товаросупровідних
документів: коносаменту від 30.10.2013 року
№SCB13100496, інвойсу від 03.12.2013 року №EX-0069.

06.12.2013 року товари, заявлені до митного
оформлення в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів в
режимі ІМ-40 за митною декларацією
№100250001/2013/078586, оформлено та випущено у
вільний обіг.

06.09.2013 року Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів з метою перевірки
законності ввезення товарів на митну
територію України до Департаменту
митної справи Міндоходів ініційовано
направлення запиту до митних органів
Великобританії.

10.12.2013 року Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів з Департаменту
митної справи Міндоходів листом від
05.12.2013 року №26448/7/99-99-24-03-10-17 отримано
відповідь митних органів
Великобританії, з якої органом доходів
і зборів встановлено, що компанія «Maximus
Business LTD», яка, згідно товаросупровідних
документів, виступає відправником
товару, є ліквідованою та з 17.05.2013 року
виключена з реєстру.

На підставі зазначеного органом
доходів і зборів зроблено висновок про
те, що на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «Maximus
Business LTD», контракт від 08.05.2013 року
№EX-08-05-13 був фактично не дійсним, так
само як і інвойс від 03.12.2013 року №EX-0069,
який є невід'ємною частиною контракту
та його Доповненням (специфікацією),
оскільки виданий ліквідованою
компанією (стороною
зовнішньоекономічного контракту), яка
не є здатною до укладання контракту.

У зв'язку з цим орган доходів і зборів
вважає, що товари «коректори тексту»,
вагою брутто 10685,50 кг, загальною
вартістю 15679,20 дол. США, що згідно курсу
НБУ на день переміщення складала 125323,85
грн., переміщені через митний кордон
України з приховуванням від митного
контролю, шляхом подання, як підстави
для переміщення товарів, документів, що
містять неправдиві відомості щодо
відправника та продавця товарів, що є
порушенням митних правил,
відповідальність за яке, передбачена
ст. 483 МК України.

Також орган доходів і зборів вважає, що
у відповідності до положень ч. 2 ст. 459 МК
України суб'єктом відповідальності за
вчинення даного порушення є керівник
декларанта ТОВ «Віватімпорт» - ОСОБА_5,
який займає посаду директора
відповідно до наказу від 02.08.2013 року
№3-к.

Суд у постанові дійшов висновку про те,
що в діях ОСОБА_5 наявний склад
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483
МК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в
якій, вважаючи постанову суду
незаконною, оскільки вона прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить поновити
йому строк на апеляційне оскарження
постанови, а саму постанову скасувати
та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що судом було порушено його право на
участь в судовому засіданні та надання
пояснень, оскільки в протоколі про
порушення митних правил зазначалось
про розгляд справи судом 04.04.2014 року,
проте станом на вказану дату справа
щодо нього до суду не надходила, а про
іншу дату розгляду справи його не було
повідомлено. Також оскаржувана
постанова судом не направлялась на
його поштову адресу і про її наявність
йому стало відомо лише 13.06.2014 року. У
зв'язку з чим вважає, що строк
апеляційного оскарження постанови був
пропущений ним з поважних причин.

По суті апеляційних вимог вказує, що
декларування товарів під час митного
оформлення здійснював ОСОБА_6, що
підтверджується карткою Київської
регіональної митниці, та який,
відповідно до положень ч. 5 ст. 266 МК
України, уповноважений на
декларування товарів від імені
декларанта, має такі самі обов'язки,
права і несе таку саму
відповідальність, що й декларант.
Апелянт звертає увагу, що, виходячи з
положень ч. 7 ст. 257 МК України, перелік
відомостей, які підлягають внесенню до
митних декларацій, обмежується лише
тими відомостями, які є необхідними для
цілей справляння митних платежів,
формування митної статистики, а також
для забезпечення додержання вимог
цього Кодексу та інших законодавчих
актів. Також стверджує, що будь-яких дій
щодо незаконного переміщення товару
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю
шляхом поданням митному органу як
підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві дані,
він не вчиняв та умислу на їх вчинення
не мав і матеріали справи не містять
доказів вчинення ним таких дій, а
відповідно до ст. 61 Конституції
України, він не може нести
відповідальність за можливі
протиправні дії своїх контрагентів та
інших фізичних осіб.

Крім того, протокол про порушення
митних правил за своїм змістом не в
повній мірі відповідає вимогам ст. 494 МК
України, оскільки викладені в ньому
дані про місце, час вчинення, вид та
характер порушення митних правил мають
неконкретний характер та в ньому не
зазначено жодних даних про вчинення
безпосередньо ним будь-яких дій,
пов'язаних з переміщенням або дій,
спрямованих на переміщення товарів
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю.

Обставини ж подання ним документів, як
підстави для переміщення товарів, що
мають ознаки підробки, не підтверджені
належними доказами і такі в матеріалах
справи відсутні, тому вважає
встановлені судом факти такими, що
суперечать матеріалам справи.

Більш того, на підтвердження вини у
порушенні митних правил посадова особа
митного органу послалась на письмове
повідомлення митних органів
Великобританії (лист від 23 жовтня 2013
року № МА 1262/2013 ). Однак, в матеріалах
справи з такими реквізитами мається
лише копія листа Міністерства доходів
і зборів України від 5 грудня 2013 року до
Київської регіональної митниці,
додатком до якого є копія листа НМ
Rеvеnие@Сиstoms з питань взаємної митної
оцінки та копія його неофіційного
перекладу, які, відповідно до вимог ст.
495 МК України, не можуть бути визнані
допустимим доказом по справі, оскільки
в справі відсутній офіційний переклад
листа та невідоме джерело його
походження.

Також вважає незаконною постанову і з
підстав застосування судом стягнення з
нього на користь держави вартості
товарів - безпосередніх предметів
порушення митних правил, оскільки
питання їх наявності чи відсутності
судом не досліджувалось.

Дослідивши матеріали справи про
адміністративне правопорушення
вважаю, що строк на апеляційне
оскарження рішення суду першої
інстанції ОСОБА_5пропущений з поважних
причин, оскільки в матеріалах справи
відсутні будь-які відомості про
належне повідомлення його про місце і
час розгляду справи, а також і будь-які
дані про направлення на адресу ОСОБА_5
копії постанови суду, а тому підлягає
поновленню.

Будучи сповіщеним про день та час
слухання справи, ОСОБА_5 до суду
апеляційної інстанції не з'явився,
ніяких клопотань про перенесення
розгляду справи не надав, а тому суд
вважає можливим розглянути справу у
його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
захисника ОСОБА_4, яка підтримала
подану апеляційну скаргу, при цьому,
уточнивши, просила закрити провадження
у справі про порушення митних правил
відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 483
МК України, у зв'язку з відсутністю
події та складу адміністративного
правопорушення, представника
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів Грабчака П.В., який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, думку прокурора,
який просив залишити рішення суду
першої інстанції без зміни, а
апеляційну скаргу без задоволення,
перевіривши матеріали справи про
порушення митних правил та доводи
апеляції, вважаю що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню із
скасуванням постанови судді районного
суду та поверненням матеріалів до
Київської міжрегіональної митниці для
додаткової перевірки, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП,
завданням судді при розгляді справ про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Крім того, відповідно до вимог ст. 283
КУпАП постанова по справі про
адміністративне правопорушення
повинна містити опис обставин,
установлених при розгляді справи.

Вищезазначені вимоги закону суддею
при розгляді справи дотримані не були.

Так, суд першої інстанції, розглядаючи
справу, не з'ясувавши належним чином
обставин справи, виніс постанову, в
якій фактично обмежився відтворенням
тексту протоколу про порушення митних
правил, складеного уповноваженою
особою Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів.

При цьому, в постанові суд, обмежуючись
посиланням на те, що органом доходів і
зборів зроблені висновки про те, що на
час поставки товарів, враховуючи
ліквідацію компанії «Maximus Business LTD»,
контракт від 08.05.2013 року №EX-08-05-13 був
фактично не дійсним, так само як і
інвойс від 03.12.2013 року №EX-0069, який є
невід'ємною частиною контракту та його
Доповненням (специфікацією), оскільки
виданий ліквідованою компанією
(стороною зовнішньоекономічного
контракту), яка не є здатною до
укладання контракту, на підставі чого
цей орган вважає, що вказані товари
переміщені через митний кордон України
з приховуванням від митного контролю
шляхом подання, як підстави для
переміщення товарів, документів, що
містять неправдиві відомості щодо
відправника та продавця товарів, що є
порушенням митних правил,
відповідальність за яке, передбачена
ст. 483 МК України, і що суб'єктом
відповідальності за вчинення даного
порушення є керівник декларанта ТОВ
«Віватімпорт» - ОСОБА_5, який займає
посаду директора відповідно до наказу
від 02.08.2013 року №3-к, фактично не
зазначив в результаті яких саме
незаконних дій ОСОБА_5 було переміщено
товари через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю.

При цьому при розгляді справи судом
належним чином не з'ясовано, чи є ОСОБА_5
суб'єктом порушення митних правил, з
огляду на наступне.

Суб'єктом порушення митних правил,
відповідальність за яке передбачена
ст. 483 МК України, в будь-якому разі є
декларант. Натомість, представник
власника товару підлягає
відповідальності за даною статтею лише
в тому разі, коли він здійснював
декларування останнього, або з метою
приховування від митного контролю
особисто вчиняв будь-які інші дії, що
складають об'єктивну сторону такого
порушення. За відсутності зазначених
умов, саме по собі зайняття особою
керівної посади на підприємстві -
власника товару, переміщеного з
приховуванням від митного контролю, не
утворює в її діях складу
правопорушення, передбаченого ст. 483 МК
України, тому органом доходів і зборів
та судом в кожному випадку повинні
з'ясовуватися конкретні дії особи, які
містять ознаки даного порушення, та
спрямованість її умислу на
приховування від митного контролю.

Між тим, із протоколу про порушення
митних правил та матеріалів справи
встановлено, що декларування товарів
при переміщенні їх через митний кордон
України здійснював декларант ОСОБА_6,
уповноважений ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» на
роботу з митницею. Проте, в матеріалах
справи відсутні пояснення ОСОБА_6, не
встановлено обсяг його повноважень та
не визначено об'єм його
відповідальності в даному випадку як
особи, уповноваженої на роботу з
митницею.

Крім того, відповідно до ст. 251
КУпАП, доказами в справі про
адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких
у визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи
у його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Так, зазначивши про наявність в діях
ОСОБА_5 ознак порушення митних правил,
передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, суд
першої інстанції, як і уповноважена
особа, що склала протокол, послались на
документи, надані митними органами
Великобританії, та прийшли до
передчасного висновку про те, що
документи, які були надані ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» в якості підстави для
переміщення через митний кордон
України та митного оформлення товарів,
зокрема інвойс від 03.12.2013 року №ЕХ-0069,
містять неправдиві дані щодо
відправника та продавця товару.

Зокрема, висновок про порушення ОСОБА_5
митних правил здійснено на підставі
того, що інвойс від 03.12.2013 року №EX-0069,
який є невід'ємною частиною контракту
від 08.05.2013 року №EX-08-05-13 та його
Доповненням (специфікацією), виданий
компанією (стороною
зовнішньоекономічного контракту), яка
не є здатною до укладання контракту,
оскільки за повідомленням митних
органів Великобританії компанія «Maximus
Business LTD» ліквідована, у зв'язку з чим
виключена з реєстру 17.05.2013
року.

Між тим, з наявних в справі матеріалів
вбачається, що контракт №EX-08-05-13 між
компанією «Maximus Business LTD»
(Великобританія) та ТОВ «Віватімпорт»
було укладено 08.05.2013 року, тобто до
виключення компанії «Maximus Business LTD»
(Великобританія) з реєстру 17.05.2013 року.

При цьому митним органом належним
чином не з'ясовано, чи виключення
компанії з реєстру передбачає її
ліквідацію, тобто чи є компанія «Maximus
Business LTD» (Великобританія) діючою, та чи
зобов'язана компанія «Maximus Business LTD»
(Великобританія) у разі виключення її з
реєстру виконати умови контракту.

Крім того, з матеріалів справи про
порушення митних правил вбачається, що
26.03.2014 року Київська міжрегіональна
митниця звернулась до Солом'янського
РУ ГУ МВС України в м. Києві з
повідомленням про кримінальне
правопорушення за ст. 358 КК України щодо
підробки товаросупровідних документів
- інвойсів, з якими на адресу ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» від компанії «Maximus Business
LTD» (Великобританія) надходив товар.

Однак, в матеріалах справи відсутні
дані про те, чи внесено до Єдиного
реєстру досудових розслідувань
відомості про кримінальне
правопорушення за даним повідомленням
про злочин та чи встановлено в ході
розслідування такі обставини, які б
давали підстави для висновку про
підробку інвойсу від 03.12.2013 року №ЕХ-0069,
що був наданий ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» при
митному оформленні товару «коректори
тексту», вагою брутто 10685,50 кг,
загальною вартістю 15679,20 дол. США.

Не встановлення вищезазначених
обставин уповноваженою на складання
протоколу особою, унеможливлює
перевірку в апеляційному порядку
законності та обґрунтованості
прийнятого суддею рішення по справі і
перешкоджає встановленню наявності чи
відсутності правопорушення, винності
особи, щодо якої складено протокол.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню, постанова судді
Солом'янського районного суду
м. Києва від 18 квітня 2014 року -
скасуванню, а матеріали справи -
поверненню до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
для проведення додаткової перевірки,
під час якої належить перевірити й інші
доводи апелянта.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 КУпАП, ст. 529 МК України, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 квітня 2014
року, якою ОСОБА_5 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 483 МК України та на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 125323, 85 грн., та
стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави
вартість безпосередніх предметів
порушення митних правил у розмірі 125323,
85 грн. - скасувати, а матеріали справи
про порушення митних правил повернути
до Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів для проведення додаткової
перевірки.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва
ГорбІ.М.