АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №33/796/1047/2013 Головуючий у
місцевому суді - суддя Бабайлова Л.М..
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2014 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Бєлан
Н.О., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_3 за участю останнього, його
захисника адвоката ОСОБА_4, а також
ОСОБА_5, щодо якого був складений
протокол про адміністративне
правопорушення, та його захисника
адвоката ОСОБА_6 на постанову судді
Деснянського районного суду м. Києва
від 10 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, і на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 340 грн.

За змістом постанови, встановлено, що 29
травня 2014 року о 7 год.29 хв., ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «Мазда», д.н.з.
НОМЕР_2, та рухаючись по другорядній
дорозі - бульвару Висоцького в м. Києві,
на нерегульованому перехресті
нерівнозначних доріг, в порушення
вимог п.16.11 Правил дорожнього руху
України, не надав дорогу автомобілю
«Форд», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_5, який наближався до цього ж
перехрестя, рухаючись по головній
дорозі - вулиці Закревського в м. Києві,
що призвело до зіткнення та
пошкодження обох транспортних засобів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
постанову судді місцевого суду
скасувати, а провадження по справі
закрити у зв'язку з відсутністю в його
діях цього складу адміністративного
правопорушення.

На переконання апелянта, він
безпідставно визнаний винним у
дорожній аварії, бо правила дорожнього
руху не порушував, а навпаки, зіткнення
сталося з вини ОСОБА_5, який в порушення
правил дорожнього руху, не доїжджаючи
перехрестя, перетнув суцільну лінію
вимог та рухався по зустрічній смузі
руху, що призвело до зіткнення.

Вислухавши пояснення апелянта та його
захисника, які підтримали апеляцію і
просили закрити справу за відсутністю
в діях першого вказаного складу
адміністративного правопорушення;
пояснення ОСОБА_5 та його захисника про
законність та обґрунтованість
постанови; переглянувши відеозапис
камер спостереження, перевіривши
матеріали справи, зіставивши їх з
доводами, наведеними в апеляції, вважаю
її такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Твердження в апеляції про порушення
суддею вимог ст.245 КУпАП щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи та
вирішення її в точній відповідності з
законом не заслуговують на увагу, бо не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Як убачається з постанови, на
обґрунтування висновку про
доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні
положень, встановлених правилами
дорожнього руху щодо забезпечення
безпеки дорожнього руху, внаслідок
чого сталося зіткнення вказаних
транспортних засобів та їх
пошкодження, суддя зазначив докази, які
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до вимог п.16.11 Правил
дорожнього руху України на перехресті
нерівнозначних доріг водій
транспортного засобу, що рухається по
другорядній дорозі, повинен дати
дорогу транспортним засобам, які
наближаються до даного перехрещення
проїзних частин по головній дорозі,
незалежно від напрямку їх подальшого
руху.

З огляду на докази, що містяться в
матеріалах справи, зокрема перегляду
відеозапису з камер спостереження,
встановлених біля магазину «Сільпо»,
що розташований неподалік від місця
цієї дорожньої пригоди, наданих
свідком ОСОБА_7, об'єктивно встановлено,
що ці положення вказаного закону
ОСОБА_3 проігнорував, внаслідок чого
сталося зіткнення з настанням
наслідків у вигляді пошкодження
транспортних засобів, і які
перебувають у причинному зв'язку саме з
його вини, бо в порушенням зазначених
правил дорожнього руху, виїжджаючи на
перехрестя з другорядної дороги, не
надав перевагу у русі автомобілю, який
рухався по головній дорозі.

При цьому за поясненнями апелянта у
судовому засіданні апеляційної
інстанції, він усвідомлював, що
автомобіль, який перебував на головній
дорозі з лівого боку, і куди він мав
намір виїхати, не перетинав перехрестя,
а зупинився, бо пропускав пішоходів.
Більш того, ОСОБА_3 бачив, що за цим
автомобілем рухався інший транспорт, у
тому числі й перетинали перехрестя,
рухаючись по зустрічній смузі.

Посилання апелянта на той факт, що
право першочергового проїзду
перехрестя шляхом подачі сигналів
світлом фар йому надав автомобіль, який
зупинився безпосередньо перед
перехрестям, очікуючи перехід
пішоходів, не заслуговують на увагу, бо
не ґрунтуються на вимогах закону про
правила дорожнього руху.

Надуманими також слід визнати доводи в
апеляційній скарзі про те, що
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок того, що ОСОБА_5 в порушення п
1.1. 34 розділу Правил дорожнього руху
України перетнув суцільну лінію.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у цьому пункті, вузька суцільна лінія
поділяє транспортні потоки
протилежних напрямків і позначає,
зокрема межі проїзної частини, на які
в'їзд заборонено.

Тому посилання в апеляційній скарзі на
те, що на схемі дорожньої пригоди, що
сталася на перехресті, суцільна лінія
не відображена інспектором ДАІ
навмисно з метою приховати скоєння
ОСОБА_5 адміністративного
правопорушення, слід визнати
безпідставними.

ОСОБА_5 не заперечує, що він перетнув
суцільну лінію, не доїжджаючи
перехрестя, та виїхав на зустрічну
смугу, з тих причин, що попереду
автомобілі не рухались, його об'їжджали
інші автомобілі, користуючись тим
випадком, що на цій смузі головної
дороги транспорт був відсутній.

Проте об'єктивно встановлено, що
зіткнення сталося саме на перехресті,
де ОСОБА_5 мав перевагу у черговості
проїзду, бо рухався по головній дорозі,
навіть при тому, що перед в'їздом на
перехрестя допустив порушення п.п.18.4 та
14.6 Правил дорожнього руху України, бо
виїхав на смугу зустрічного руху,
здійснюючи обгін на нерегульованому
пішохідному переході транспорту, що
рухався у попутному напрямку.

Як убачається з матеріалів справи,
відносно ОСОБА_5 складено протокол про
адміністративне правопорушення та на
нього накладено адміністративне
стягнення за вказані порушення правил
дорожнього руху, але які не перебувають
у причинному зв'язку з настанням
вказаних наслідків через зіткнення з
автомобілем під керуванням ОСОБА_3

Таким чином, матеріали справи
об'єктивно свідчать про те, що дана
дорожньо-транспортна пригода та її
наслідки перебувають у причинному
зв'язку саме з порушенням ОСОБА_3 вимог
п.16.11 Правил дорожнього руху, про що
обґрунтовано зазначено у протоколі про
адміністративне правопорушення, тому
висновок у постанові суду про
доведеність його вини у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, є правильним.

Додаткових об'єктивних доводів,
які б спростовували цей висновок, в
скарзі не наведено і до апеляційного
суду не надано.

За таких обставин, постанова судді є
законною та обґрунтованою, оскільки
під час розгляду справи були ретельно
перевірені всі докази в їх сукупності.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову судді
Деснянського районного суду міста
Києва від 10 липня 2014 року щодо нього -
без зміни.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Києва   Н.О. Бєлан