АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа № 33/796/808/2014
Суддя 1 інстанції: Пойда С.М.
Категорія: ч.1 ст.172-7 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за
участю особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2, захисника - адвоката ОСОБА_3 та
прокурора прокуратури Дарницького
району м.Києва - Нестеренко Д.О.,
розглядаючи апеляційні скарги ОСОБА_2
та прокурора Дарницького району
м.Києва Нестеренка Д.О. на постанову
Дарницького районного суду м.Києва від
03 червня 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
м.Києва, громадянки України, працюючої
директором Культурно-мистецького
центру Управління культури, туризму та
охорони культурної спадщини
Дарницької районної в м.Києві
державної адміністрації, проживаючої
та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Дарницького
районного суду м.Києва від 03 червня 2014
року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7
КУпАП - закрито, у зв'язку із
закінченням строку притягнення до
адміністративної відповідальності,
передбаченого ст.38 КУпАП.

Згідно постанови, ОСОБА_2, будучи
особою, уповноваженою на виконання
функцій держави, та згідно п.п. «а» п.2 ч.1
ст.4 Закону України від 07.04.11 №3206-VI «Про
засади запобігання і протидії
корупції» є суб'єктом відповідальності
за корупційні правопорушення. Будучи
достовірно обізнаною із вимогами
Закону України від 07.04.11 №3206-VI «Про
засади запобігання і протидії
корупції» в частині обмеження щодо
роботи близьких осіб у безпосередньому
підпорядкуванні та недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів, ОСОБА_2, свідомо та
умисно не повідомила безпосереднього
керівника - начальника Управління
культури, туризму та охорони
культурної спадщини Дарницької
районної в м.Києві державної
адміністрації ОСОБА_7, про те, що
остання перебуваючи на посаді
директора Культурно-мистецького
центру Управління культури, туризму та
охорони культурної спадщини
Дарницької районної в м.Києві
державної адміністрації призначила та
в подальшому мала у безпосередньому
підпорядкуванні завідуючого
господарством культурно-мистецького
центру близьку їй особу - свого
чоловіка ОСОБА_6, чим порушила вимоги,
встановлені ч.1 ст.9 та п.п.1, 2 Закону
України від 07.04.11 №3206-VI «Про засади
запобігання і протидії корупції» та
вчинила правопорушення, передбачене ч.1
ст172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
ОСОБА_2 та прокурор Дарницького району
м.Києва Нестеренко Д.О. подали
апеляційні скарги.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати постанову
Дарницького районного суду м.Києва від
03 червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, в якому зазначити про
недоведеність правопорушення
передбаченим законом шляхом та закрити
справу.

Апелянт вважає, що судом не було
дотримано вимог ст.ст.245, 252, 280, 283 КУпАП
про всебічне, повне та об'єктивне
дослідження обставин вчиненого
адміністративного правопорушення, а
тому суд необґрунтовано прийшов до
висновку про доведеність
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та
незаконно виніс постанову, щодо
наявності вини за вказаною статтею.
Крім того, апелянт зазначає, що справу
було розглянуто на основі поданих
документів без залучення особи, яка
склала протокол підполковника Бенюх
О.В. та майора Козаченко В.М., які
повинні були приймати участь у справі
та давати пояснення у судовому
засіданні. Судом неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, не допитано понятих та
працівників Головного управління СБ
України у м.Києві та Київській області,
не досліджено речових доказів
фотокарток, не було витребувано
документів для підтвердження або
спростування обставини, які мали
істотне значення для правильного
вирішення справи. Судом, при винесенні
рішення, взято уваги суперечливі
показання заінтересованих осіб і
відкинуто докази, які повністю
спростовують наявність події і складу
правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі прокурор
Дарницького району м.Києва Нестеренко
Д.О. просить скасувати постанову
Дарницького районного суду м.Києва від
03 червня 2014 року та прийняти нову
постанову, якою визнати винною
директора культурно-мистецького
центру Управління культури, туризму та
охорони культурної спадщини
Дарницької районної в м.Києві
державної адміністрації ОСОБА_2 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-7
КУпАП та накласти адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 150
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

Апелянт вважає постанову суду першої
інстанції незаконною та такою, що
підлягає скасуванню. Судом при
прийнятті рішення не враховано
відсутність обставин, що пом'якшують
відповідальність за адміністративне
правопорушення та наявність обставин,
що обтяжують відповідальність за
адміністративне правопорушення, а саме
продовження протиправної поведінки,
незважаючи на вимогу уповноважених на
те осіб припинити її. Крім того, судом
при прийнятті постанови не враховано
положення ст.38 КУпАП, а саме,
адміністративне стягнення за вчинення
корупційного правопорушення може бути
накладено не пізніше одного року з дня
його вчинення, тобто встановлений
строк закінчується 25.11.2014 року.

У поданих запереченнях на апеляційну
скаргу прокурора Дарницького району
м.Києва Нестеренко Д.О., захисник ОСОБА_2
- адвокат ОСОБА_3 просить апеляційну
скаргу прокурора залишити без
задоволення.

Апеляційний суд заслухав пояснення
ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3
на підтримку своєї апеляційної скарги
та їх заперечення проти апеляції
прокурора, промову прокурора, який
підтримав свою апеляцію та заперечив
проти доводів ОСОБА_2, перевіривши
матеріали адміністративної справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга прокурора
задоволенню не підлягає, а апеляційна
скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню
частково за наступних підстав.

Зі змісту примітки до ст. 172-7 КУпАП
випливає, що порушення вимог щодо
повідомлення про конфлікт інтересів
підпадає під ознаки передбаченого цією
статтею правопорушення у випадках,
коли суб'єкт правопорушення (особи,
зазначені у пункті 1, підпунктах «а»,
«б» пункту 2 частини першої статті 4
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції») не повідомляють
безпосереднього керівника про
суперечність між його особистими
інтересами та його службовими
повноваженнями, наявність яких може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих йому службових
повноважень.

Отже, при вирішення питання про
винність ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП слід виходити з того, чи була вона
суб'єктом такого правопорушення, чи
суперечили її особисті інтереси її
службовим повноваженням, чи могли ці
інтереси вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття нею рішень,
вчинення чи невчинення нею дій під час
виконання службових повноважень і,
якщо могли, то чи повідомила вона
безпосереднього керівника про
наявність такого конфлікту.

Суб»єктом вказаного правопорушення є
особи уповноважені на виконання
функцій держави або місцевого
самоврядування та особи, які для цілей
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», прирівнюються до
осіб, уповноважених на виконання
функцій держави, або місцевого
самоврядування.

В протоколі та постанові суду, яка
оскаржується зазначено, що ОСОБА_2, є
особою, уповноваженою на виконання
функцій держави, що не відповідає
дійсності.

Статею 4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії
корупції»визначено коло суб»єктів
відповідальності за корупційні
правопорушення.

ОСОБА_2 за своїм статусом відноситься
до кола осіб визначених пп.а п.2 ч.1 ст.4

Апеляційний суд відзначає, що
стаття 9 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», якою
було передбачено, що особи, зазначені в
підпункті «а» пункту 2 частини першої
статті 4 цього Закону не можуть мати у
безпосередньому підпорядкуванні
близьких їм осіб, в подальшому зазнала
змін, внесених Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо реалізації
державної антикорупційної політики»
від 14.05.2013. Згідно з ними з осіб, які
працюють в галузі освіти, науки,
культури, охорони здоров'я, фізичної
культури та спорту, соціального
захисту, крім державних органів,
органів влади Автономної Республіки
Крим та органів місцевого
самоврядування, заборона мати у
безпосередньому підпорядкуванні
близьких їм осіб була скасована
(підпункт 5 пункту 23 Закону від 14.05.2013).

Апеляційний суд вважає, що цей
Закон скасував відповідальність за
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 172-7 КУпАП, осіб,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 9 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» в
редакції від 14.05.2013, оскільки виключив
їх з кола його суб'єктів, а отже, згідно
ч.2 ст. 8 КУпАП, має зворотну силу, тобто
поширюється і на правопорушення,
вчинені до його видання.

ОСОБА_2 є посадовою особою юридичної
особи публічного права, яка працює в
галузі культури в комунальній
організації відповідно до довідки АБ
№180822 з єдиного державного реєстру
підприємств та організації України, а
тому не є суб»єктом інкримінованого їй
правопорушення.

При таких обставинах в діянні ОСОБА_2,
поставленому їй в вину, складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, немає.

Керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП,
апеляційний суд

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора
Дарницького району м.Києва Нестеренко
Д.О. -залишити без задоволення.

Постанову судді Дарницького районного
суду м.Києва від 03 червня 2014 року, якою
ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП.
Провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-7
КУпАП - закрито, у зв'язку із
закінченням строку притягнення до
адміністративної відповідальності,
передбаченого ст.38 КУпАП., -скасувати,
провадження в цій справі закрити на
підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Т.В.Фрич