АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2014 року суддя Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду міста Києва - Дзюбін В.В.,

прокурора - Свербиуса А.О.

представника Київської регіональної
митниці - Барматової О.М.

за участю особи захисника - ОСОБА_2,

переглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні
в м. Києві адміністративну справу за
апеляційною скаргою захисника ОСОБА_2
на постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 6
червня 2014 року,

УСТАНОВИВ:

Цією постановою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин
України, який народився в м. Києві,
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1,
-

визнаний винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, з
накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 95 400,93
грн. на користь держави.

Також з ОСОБА_3 стягнуто на користь
держави вартість безпосередніх
предметів порушення митних правил у
розмірі 95 400,93 грн.

Постановою судді місцевого суду ОСОБА_3
притягнений до адміністративної
відповідальності за переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом надання органу доходів і зборів
як підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві дані.

Згідно постанови правопорушення
вчинене за таких обставин.

08.05.2013 р. між ТОВ "Віватімпорт" та
компанією "Maximus Business LTD" (Великобританія)
укладено зовнішньоекономічний
контракт №ЕХ-08-05-13, на підставі якого
23.07.2013 р. в зоні діяльності Ягодинської
митниці з Польщі на митну
територію України морським
автомобільним транспортом переміщено
товари "велосипеди, одяг, сумки, взуття,
тенісні ракетки", вагою брутто 4042,40 кг,
загальною вартістю 11 935,56 доларів США,
що відповідно до курсу НБУ станом на
23.07.2013 р. складає 95 400,93 грн.

Цей товар 26.07.2013 р. заявлений
декларантом ТОВ "Віватімпорт" до
митного оформлення в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів
в режимі ІМ-40 за митною
декларацією №100250000/2013/064759, після чого
оформлений та випущений у вільний обіг.

Для митного оформлення товару
декларантом ТОВ "Віватімпорт" органу
доходів і зборів надано зокрема
зазначений контракт від 08.05.2013 р.
№ЕХ-08-05-13 та інвойс від 22.07.2013 р. №ЕХ-0022.

Як вбачається з інвойсу від 22.07.2013 р.
№ЕХ-0022, копія якого долучена до
матеріалів справи, останній скріплений
печаткою компанії "Maximus Business LTD" та
датований 22.07.2013 р.

Також до матеріалів справи долучено
лист митних органів Великобританії від
23.10.2013 р. №МА 1262/2013 р., відповідно до
якого компанія "Maximus Business LTD"
ліквідована, у зв'язку з чим 17.05.2013 р.
виключена з реєстру.

Таким чином, беручи до уваги
встановлені вище обставини, суддя
місцевого суду вважає обґрунтованими
доводи органу доходів і зборів про те,
що поданий для митного оформлення
декларантом ТОВ "Віватімпорт" інвойс
від 22.07.2013 р. №ЕХ-0022 містить неправдиві
дані щодо відправника та продавця
товарів.

26.07.2013 р. на час вчинення ТОВ
"Віватімпорт" порушення митних правил
обов'язки директора вказаного
підприємства виконував його заступник
ОСОБА_3, що підтверджується наказом від
06.06.2013 року №2.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2,
діючи в інтересах ОСОБА_3, вважаючи
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК
України незаконним та необгрунтованим,
просить: постанову судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 6 червня 2014 р. скасувати та
провадження в справі відносно ОСОБА_3
закрити за відсутністю в його діях
складу цього адміністративного
правопорушення.

На обґрунтування апеляційних вимог
захисник ОСОБА_2 зазначає про те, що
будь-яких дій щодо незаконного
переміщення товарів об'єктивно ОСОБА_3
не вчиняв та умислу на вчинення таких
дій не мав, оскільки матеріали справи
не містять доказів, на основі яких у
визначеному законом порядку було б
можливо стверджувати про вчинення ним
дій, спрямованих на переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання органу доходів і зборів
як підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві дані.
Також апелянт зважає на те, що суддею
місцевого суду не досліджувалась
наявність чи відсутність товарів, а
тому вважає постанову в частині
стягнення з ОСОБА_3 на користь держави
вартості товарів незаконною.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду щодо змісту
оскарженої постанови та доводів,
викладених в апеляційної скарзі
ОСОБА_2, вислухавши пояснення апелянта,
яка підтримала апеляційну скаргу за
наведених у ній обставин; пояснення
представника Київської регіональної
митниці Барматової О.М. і прокурора
Свербиуса А.О., які заперечували
відносно задоволення апеляційної
скарги, вважаючи постанову судді
місцевого суду законною та
обґрунтованою, просили залишити її без
змін; вивчивши матеріали
адміністративної справи, перевіривши
доводи скарги, викладені апелянтом,
апеляційний суд уважає апеляційну
скаргу такою, що задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Винуватість ОСОБА_3 у переміщенні
товарів через митний кордон України
шляхом надання органу доходів і зборів
як підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві дані,
за обставин, установлених у
постанові, доведена наявними у справі
належними й допустимими доказами,
дослідженими та перевіреними в
судовому засіданні, яким суддею
місцевого суду надано об'єктивну
оцінку в постанові.

До того ж, наданими та у встановленому
порядку перекладеними на українську
мову (легалізованими) документами /а. с.
179-189/, компанія Maximus Business Ltd показана в
записах Дому Копаній як "ліквідована".
Крім того, зареєстрований офіс
компанії є відомою адресою "поштової
скриньки", де не зберігаються жодні
комерційні записи. Компанії був
відправлений лист від Дому Компаній
25.01.2013 р. з попередженням, що компанія
буде виключена з Реєстру через три
місяці, якщо не буде подано жодної
причини для того, щоб її там залишити.
Компанія була власне виключена з
Реєстру 17 травня 2013 року.

Отже, суддя місцевого суду правильно
встановив фактичні обставини справи та
дійшов обґрунтованого висновку про
винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним
зазначених дій та наявність у них усіх
ознак адміністративного
правопорушення.

Кваліфікація наявності вчинення
ОСОБА_3 наведених дій суддею місцевого
суду за ч. 1 ст. 483 КпАП України є
правильною.

Доводи захисника ОСОБА_2 про те, що
будь-яких дій щодо незаконного
переміщення товарів об'єктивно ОСОБА_3
не вчиняв та умислу на вчинення таких
дій не мав, оскільки матеріали справи
не містять доказів, на основі яких у
визначеному законом порядку було б
можливо стверджувати про вчинення ним
дій, спрямованих на переміщення
товарів через митний кордон України
шляхом подання органу доходів і зборів
як підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві дані,
суд апеляційної інстанції вважає
неспроможними, оскільки вони
об'єктивно спростовуються зібраними в
справі фактичними даними.

Адміністративне стягнення суддею
місцевого суду на ОСОБА_3 накладене з
дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за
своїм видом і розміром є справедливим,
відповідає характеру вчиненого
правопорушення, особі порушника та
ступеню його вини, є необхідним і
достатнім для його виховання та
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так й іншими особами.

Стосовно тверджень апеляційної скарги
захисника ОСОБА_2 про незаконність
постанови судді місцевого суду в
частині стягнення з ОСОБА_3 предметів
порушення митних правил, такі суд
апеляційної інстанції вважає такими,
що відповідають керівному роз'ясненню,
яке міститься в п. 14 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику у справах про контрабанду та
порушення митних правил" №8 від 3
червня 2005 р., якщо особу визнано винною
у вчиненні правопорушення, але
зазначені товари відсутні, суддя
вправі вирішити у постанові питання
про стягнення їхньої вартості.

При цьому з матеріалів справи
убачається, що безпосередні предмети
порушення митних правил не вилучались,
а були випущені у вільний обіг. Тому
суддя місцевого суду законно та
обґрунтовано стягнув з ОСОБА_3 їхню
вартість на користь держави.

За таких обставин, підстави для
скасування постанови судді місцевого
суду та закриття провадження в справі,
про що йдеться в апеляційній скарзі, -
відсутні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд
дійшов остаточного висновку про
відмову в задоволенні апеляційної
скарги.

При цьому на підставі ст. 40-1 КпАП
України з ОСОБА_3 також підлягає
стягненню судовий збір у розмірі,
передбаченому п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" від 8 липня 2008
р. №3674-VІ (в редакції Закону України
№590-VІІ від 19.09.2013 р.).

Керуючись ст. ст. 294, 40-1 КпАП України,
Апеляційний суд м. Києва -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Солом'янського
районного суду міста Києва від
6 червня 2014 року щодо ОСОБА_3 - залишити
без змін.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2,
подану в інтересах ОСОБА_3, - залишити
без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір у справі в розмірі 36 грн. 54
коп.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
В. Д з ю б і н