Справа № 163/2173/14-п Провадження №33/773/217/14
Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія:ст. 471 МК України Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2,

представника митниці - Пікалюка М.С.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Любомльського районного
суду Волинської області від 14 серпня 2014
року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, українець, житель
АДРЕСА_1, працює на фірмі
«Інтербудмонтаж» м.Київ, закордонний
паспорт НОМЕР_4 виданий 31.12.2008 року,
РНОКПП НОМЕР_1

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.471 МК України,-

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.471 МК
України і на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень з конфіскацією пістолета
«Форт-12 Р» номер НОМЕР_3, калібр 9 мм Р.А.
вартістю 3250 (три тисячі двісті
п'ятдесят) гривень та десять патронів
9мм. Р.А. вартістю 85 (вісімдесят п'ять)
гривень., вилучених згідно протоколу та
опису затриманих предметів №0730/20500/2014
від 16.07.2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
Ягодинської митниці Міндоходів 1 (одну)
гривню витрат по справі за зберігання
товарів.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 36
(тридцять шість) гривень 54 копійки
судового збору.

ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що він 28
лютого 2014 року о 19 год. 15 хв. слідуючи з
Республіки Білорусь в Україну через
митний пост "Дольськ" Ягодинської
митниці Міндоходів, в якості водія
автомобіля «Мазда», реєстраційний
номер НОМЕР_2, смугою спрощеного
митного контролю "зелений коридор",
перемістив через митний кордон України
пістолет «Форт-12», який є
гладкоствольною вогнепальною зброєю
самозахисту і відноситься до
травматичної зброї та 10 набоїв до
нього, які знаходилися у задньому
кармані переднього пасажирського
сидіння автомобіля, чим порушив
порядок проходження митного контролю
в зонах спрощеного митного контролю
внаслідок чого вчинив правопорушення
передбачене ст. 471 МК України.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2
зазначає про неповноту дослідження
доказів та невідповідність висновків
суду фактичним обставинам справи.
Вказує, що судом не було враховано те,
що відповідно до Постанови КМУ від 21
травня 2012 року №436 «Про затвердження
переліків товарів на які встановлено
обмеження щодо переміщення через
митний кордон України» засіб для
відстрілу гумових куль не відноситься
до товарів подвійного призначення, а
відтак не обмежений до переміщення.
Посилається на те, що суд не взяв до
уваги, що дозвіл на носіння та
зберігання конфіскованого у нього
пристрою був отриманий у встановленому
законом порядку. Просить постанову
Любомльського районного суду щодо
нього скасувати.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційні
вимоги змінив. Пояснив, що 28 лютого 2014
року рухався з України в Республіку
Білорусь, а не навпаки, як вказано у
постанові суду першої інстанції, факт
вчинення інкримінованого
правопорушення визнав, однак просив
повернути вилучений у нього пістолет.

Також просив поновити строк на
апеляційне оскарження постанови
Любомльського районного суду
Волинської області від 14 серпня 2014
року, оскільки про час і місце розгляду
справи повідомлений не був, а постанову
суду отримав лише 03.09.2014 року.

Заслухавши в судовому засіданні
пояснення скаржника, який подану
апеляцію підтримав частково, просив
поновити строк на апеляційне
оскарження постанови, постанову
змінити та повернути йому пістолет,
міркування представника митниці про
залишення апеляції без задоволення, а
постанови без зміни, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляції,
прихожу до висновку, що строк на
апеляційне оскарження постанови слід
поновити, а апеляційну скаргу
задовольнити частково з таких підстав.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не був
присутній під час розгляду справи в
суді першої інстанції, даних про
отримання ним копії постанови від 14
серпня 2014 року в матеріалах справи
немає, а копію постанови він отримав
лише 03 вересня 2014 року, про що свідчить
відмітка на конверті наданому
апелянтом, тому строк на апеляційне
оскарження постанови Любомльського
районного суду від 14 серпня 2014 року
ОСОБА_2 слід поновити, так як він
пропущений із поважних причин.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.471 МК України, за
обставин зазначених в постанові
підтверджується зібраними по справі
доказами, а саме: протоколом про
порушення митних правил №0730/20500/2014 від
16 липня 2014 року (а.с.1-4), відповідно до
якого під час митного контролю
автомобіля «Мазда» р.н. НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_2 і рухався смугою
спрощеного митного контролю через
митний пост «Доманово» Ягодинської
митниці Міндоходів, працівниками
митниці у задньому кармані переднього
пасажирського сидіння автомобіля було
виявлено пістолет «Форт-12Р» та 10 набоїв
до нього. Після проведення експертного
дослідження (висновок №5 від 02.04.2014
року) було встановлено, що виявлений
пістолет є гладкоствольною
вогнепальною зброєю самозахисту,
призначеним для стрільби (відстрілу)
патронів травматичної дії. Виявлені
патрони 9 мм Р.А. є патронами
травматичної дії, придатні для
стрільби та до боєприпасів не
відносяться; службовими записками
працівників митниці; актом про
проведення огляду товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу; висновками експертиз № 5 від
02.04.2014 року (а.с.18-22) та 149 від 01.08.2014
року (а.с.34-35).

Відповідно до п.2 частини першої ст. 196
МК України, не можуть бути пропущені
через митний кордон України товари, на
пропуск яких відповідно до закону
потрібні дозволи інших державних
органів, за відсутності цих дозволів.

Пунктом 12.14 «Інструкції про порядок
виготовлення, придбання, зберігання,
обліку, перевезення та використання
вогнепальної, пневматичної і холодної
зброї, пристроїв вітчизняного
виробництва для відстрілу патронів,
споряджених гумовими чи аналогічними
за своїми властивостями метальними
снарядами несмертельної дії, та
зазначених патронів, а також
боєприпасів до зброї та вибухових
матеріалів», затверджених наказом МВС
України від 12.08.1998 року №622,
встановлено, що вогнепальна мисливська
зброя, бойові припаси до неї,
пневматична, холодна зброя, пристрої та
зазначені патрони громадянами України
перевозяться через державний кордон
України на підставі дозволів, які
видаються органами МВС України.

Відповідно до пункту 2 Положення про
дозвільну систему затвердженого
Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року №576
до предметів на які поширюється
дозвільна система, належить, серед
іншого, пневматична зброя калібру
понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту
кулі понад 100 метрів за секунду.

Оскільки, відповідно до проведених
досліджень, виявлений у ОСОБА_2
пістолет є пневматичною зброєю калібру
9 мм Р.А., швидкістю польоту кулі - 308 м/с
(а.с.22), тому на їх переміщення через
державний кордон України потрібен
відповідний дозвіл, якого на момент
перетину державного кордону України у
ОСОБА_2 не було.

Згідно частини п'ятої ст. 366 МК України
обрання "зеленого коридору" вважається
заявою громадянина про те, що
переміщувані ним через митний кордон
України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території та свідчить про
факти, що мають юридичне значення.

В суді апеляційної інстанції
встановлено, що 28.02.2014 року ОСОБА_2
слідував з України в Республіку
Білорусь через м/п «Доманово»
Ягодинської митниці Міндоходів по
смузі спрощеного митного контролю
намагався перемістити пістолет «Форт-12
Р» та набої до нього в кількості 10 штук,
без відповідного дозволу, чим порушив
п.2 частини першої ст.196 МК України,
Постанову КМ України від 12.10.1992 року №
576, тобто порушив порядок проходження
митного контролю в зонах (коридорах)
спрощеного митного контролю.

Тому посилання у постанові суду першої
інстанції, що ОСОБА_2 рухався з
Республіки Білорусь в Україну є
помилковими і ця помилка підлягає
виправленню.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що
при її розгляді, суд першої інстанції
з'ясував всі обставини справи, дослідив
наявні у ній докази, яким дав належну
юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов
до висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад
правопорушення, передбаченого ст.471 МК
України.

У зв'язку з вище викладеним, доводи
апелянта про те, що відповідно до
Постанови КМУ від 21 травня 2012 року №436
«Про затвердження переліків товарів на
які встановлено обмеження щодо
переміщення через митний кордон
України» засіб для відстрілу гумових
куль не відноситься до товарів
подвійного призначення, а відтак не
обмежений до переміщення, не
заслуговують на увагу, оскільки його
притягнуто до відповідальності за
порушення порядку проходження митного
контролю в зонах ( коридорах )
спрощеного митного контролю, а саме
переміщення через митний кордон
України особою, яка формою митного
контролю обрала проходження через
"зелений коридор" товарів, переміщення
яких заборонено або обмежено
законодавством України. Крім того,
нормативний акт на який посилається
апелянт не містить спростування
доводів наведених в постанові.

Посилання ОСОБА_2 в апеляції, що дозвіл
на носіння та зберігання
конфіскованого у нього пристрою ним
був отриманий у встановленому законом
порядку не впливають на кваліфікацію
вчиненого ним правопорушення.

Відповідно до санкції ст. 471 МК України
за вчинення вказаного правопорушення
передбачено стягнення у виді штрафу в
розмірі сто неоподаткованих мінімумів
громадян, а у разі, якщо безпосередньо
предметом порушення є товари,
переміщення яких через митний кордон
України заборонено або обмежено
законодавством України - також
конфіскація цих товарів.

Пістолет «Форт-12 Р» є безпосереднім
предметом правопорушення, а тому суд
першої інстанції правомірно
конфіскував його в дохід держави.

Тому законних підстав для повернення
вказаного пістолета ОСОБА_2 немає.

Оскільки ОСОБА_2 28.02.2014 року рухався з
України в Республіку Білорусь, то у
мотивувальну частину постанови суду
першої інстанції слід внести зміни і
вважати, що ОСОБА_2 у зазначений час
рухався з України в Республіку
Білорусь. В решті постанову залишити
без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне
оскарження постанови Любомльського
районного суду від 14 серпня 2014 року.

Вважати, що ОСОБА_2 28.02.2014 року рухався з
України в Республіку Білорусь. В решті
постанову залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н. Оксентюк