АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Сітайло
О.М., за участю прокурора Гафинець О.І.,
ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу
прокурора на постанову Подільського
районного суду м. Києва від 18 червня 2014
року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою провадження щодо
ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито у
зв'язку з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.

Згідно даних протоколу №11 від 29.05.2014
року ОСОБА_2, будучи державним
службовцем, займаючи посаду державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Київській області, являючись суб'єктом
декларування у відповідності до статті
1 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» від 07
квітня 2011 року № 3206-VI (із змінами і
доповненнями), а також суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення у відповідності до
пункту 1 частини 1 статті 4 зазначеного
Закону, в порушення вимог статті 12
вказаного Закону, 12 лютого 2014 року,
звільняючись з посади державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Вишгородського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Київській області, не подала в
управління кадрової роботи та
державної служби Головного управління
юстиції у Київській області декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період не охоплений раніше поданими
деклараціями, а саме з 01 січня по 12
лютого 2014 року, тобто по дату
фактичного звільнення, чим вчинила
адміністративне корупційне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

В апеляційній скарзі прокурор просить
постанову Подільського районного суду
м. Києва від 18 червня 2014 року скасувати,
винести нову постанову, якою визнати
ОСОБА_2 винною у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП,та накласти на неї
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Свої вимоги мотивує тим, що висновки
суду щодо відсутності у ОСОБА_2 умислу
не подавати декларацію за 2014 рік є
необґрунтованими, суперечать
фактичним обставинам справи. Згідно
перевірки, ОСОБА_2 12.02.2014 року,
звільняючись з посади державного
виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ,
будучи повідомленою головним
спеціалістом відділу по роботі з
кадрами територіальних управлінь
юстиції Управління кадрової роботи ГУЮ
у Київській області про необхідність
здати декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за

_________________________________

Справа № 33/796/943/2014 Категорія: ст. 172-6
КУпАП.

Головуючий суддя у 1-й інстанції:
Бородій В.М.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло
О.М.

період, не охоплений раніше поданими
деклараціями, умисно не подала
зазначену декларацію до управління
кадрової роботи та державної служби
Головного управління юстиції у
Київській області за період з 01.01.2014
року по 12.02.2014 року, тобто по дату
фактичного звільнення, що
підтверджується поясненнями свідка
ОСОБА_3 (головного спеціаліста відділу
по роботі з кадрами територіальних
управлінь юстиції Управління кадрової
роботи ГУЮ у Київській області), а також
самої ОСОБА_2 Суд належним чином не
врахував правовий принцип, що незнання
законів не звільняє від юридичної
відповідальності; безпідставно
відмовив у задоволенні клопотання
прокурора про допит свідка ОСОБА_3, а до
її пояснень, які містяться в матеріалах
справи, поставився критично та не надав
їм належної правової оцінки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав апеляційну
скаргу та просив її задовольнити,
ОСОБА_2, яка заперечувала проти
задоволення апеляційної скарги
прокурора, дослідивши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
дійшов висновку про необхідність
залишення апеляційної скарги без
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи та вирішення її
в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суддя
при розгляді справи про
адміністративне правопорушення, а в
даному випадку про корупційне
правопорушення, серед інших визначених
законом обставин зобов'язаний
з'ясувати: чи мало місце
правопорушення, за яке особа
притягається до відповідальності; чи
містить діяння склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції»; чи є
особа винною в його вчиненні, отже чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, а
також іншими документами.

Згідно вимог ст. 252 КУпАП орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Так, диспозиція ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
встановлює відповідальність за
неподання або несвоєчасне подання
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
передбаченої Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції».

Склад корупційного правопорушення
передбачає наявність чотирьох
взаємозумовлених та взаємопов'язаних
елементів: об'єкта та об'єктної сторони,
суб'єкта і суб'єктивної сторони і
відсутність хоча б однієї із вказаних
ознак виключає наявність корупційного
діяння.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» корупційним правопорушенням
є тільки умисне діяння.

Вивченням матеріалів справи
встановлено відсутність доказів, які б
свідчили про умисне не подання ОСОБА_2 в
управління кадрової роботи та
державної служби Головного управління
юстиції у Київській області декларації
промайно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період не охоплений раніше поданими
деклараціями, а саме з 01 січня по 12
лютого 2014 року, тобто по дату
фактичного звільнення.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 подала декларацію за період, не
охоплений раніше поданими
деклараціями з 01.01.2014 року по 12.02.2014 року
(по дату звільнення), лише 11.04.2014 року,
коли фактично дізналася про
необхідність її подання.

Прокурор у судовому засіданні
підтримав свою апеляційну скаргу з
наведених у ній мотивів, звертав увагу
на те, що ОСОБА_2 при прийнятті на роботу
повідомлялася про обмеження,
передбачені ЗУ «Про засади запобігання
і протидії корупції», а для наявності в
її діях складу адміністративного
корупційного правопорушення достатньо
самого факту не подання чи
несвоєчасного подання декларації.
Наполягав, що незнання ОСОБА_2 про
необхідність подачі декларації за не
охоплений раніше поданою декларацією
період не звільняє її від
відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила,
що під час звільнення подала до
управління кадрової роботи та
державної служби ГУЮ у Київській
області декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру лише за 2013 рік. Однак,
отримавши в бухгалтерії розрахунок і
за період з 01 січня по 12 лютого 2014 року,
запитала головного спеціаліста
відділу по роботі з кадрами
територіальних управлінь юстиції
управління кадрової роботи та
державної служби ГУЮ у Київській
області ОСОБА_3 про необхідність
подання декларації за цей період,
однак, остання повідомила, що таку
декларацію подавати не потрібно, а в
разі необхідності її подачі ОСОБА_2
зателефонують. Про зміни до ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції» від 14.05.2013 року ОСОБА_2 відомо
не було, умислу не подавати декларацію
за період з 01 січня по 12 лютого 2014 року
вона не мала. Про необхідність подачі
декларації за період з 01 січня по 12
лютого 2014 року ОСОБА_2 дізналася від
спеціаліста по контролю за
корупційними діяннями ГУЮ у Київській
області 10.04.2014 року, тому відразу 11.04.2014
року подала декларацію.

Свідок ОСОБА_3 - головний спеціаліст
відділу по роботі з кадрами
територіальних управлінь юстиції
управління кадрової роботи та
державної служби ГУЮ у Київській
області пояснила, що ОСОБА_2 на початку
2014 року при звільненні подала
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік; за період з 01 січня по 12 лютого
2014 рокуОСОБА_2 декларацію не подавала.
Зазначила, що повідомила ОСОБА_2 лише
про необхідність подання декларації за
повний відпрацьований період - за 2013
рік, про подачу декларації за період з 01
січня по 12 лютого 2014 рокуОСОБА_2 не
повідомляла. Зміни до ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції» від
14.05.2013 року до відома ОСОБА_2 не
доводилися.

Свідок ОСОБА_4 - начальник управління
кадрової роботи та державної служби
ГУЮ у Київській області пояснив, що на
початку квітня перевіркою УБОЗ ГУ МВС
України в Київській області виявлено
порушення ОСОБА_2 подання декларації
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
передбаченої Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції». Зазначив, що згідно
розпорядження управління кадрової
роботи та державної служби ГУЮ у
Київській області спеціалістам
відділу по роботі з кадрами
територіальних управлінь
юстиціїнеобхідно було довести до
відома працівників зміни до ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції» від 14.05.2013 року щодо
необхідності суб'єктів декларування,
які звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подачі
декларації про майно доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Зазначив, що на ділянках,
якими займалася головний спеціаліст
ОСОБА_3, виявлено два аналогічних
корупційних правопорушення.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про відсутність у діях
ОСОБА_2 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП, за наведених у постанові
обставин, є правильним, обґрунтованим,
підтвердженим наявними в справі
доказами, а саме: даними протоколу про
адміністративне корупційне
правопорушення від 29.05.2014 року, довідки,
особової картки, наказів, присяги,
декларацій за 2013 рік, 2014 рік, рапорту,
поясненнями ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3,
ОСОБА_4, які суд перевірив та дав
належну оцінку в їх сукупності, і
доводи апеляційної скарги цього не
спростовують.

Суд першої інстанції під час розгляду
даної справи дотримався вимог ст.ст. 245,
252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та
об'єктивне дослідження обставин
вчиненого адміністративного
правопорушення, і обґрунтовано дійшов
висновку про відсутність у діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП.

Приймаючи рішення про звільнення
ОСОБА_2 від адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
суд в достатній мірі врахував
непоінформованість ОСОБА_2 про
необхідність подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за період не
охоплений раніше поданими
деклараціями у зв'язку зі зміною
законодавства, а тому відповідно й
відсутність у неї умислу на неподання
декларації, приховування своїх
доходів.

З огляду на викладене, апеляційний суд
дійшов висновку про відсутність у
матеріалах справи достатніх даних, які
б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2
умислу на неподання або несвоєчасне
подання декларації про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру, вчинення адміністративного
корупційного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена ч.
1 ст. 172-6 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю за
необхідне апеляційну скаргу прокурора
залишити без задоволення, оскільки
викладені в ній доводи не знайшли свого
підтвердження, а постанову суду
залишити без зміни як законну та
обґрунтовану.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
Апеляційного суду міста Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити
без задоволення, а постанову
Подільського районного суду м. Києва
від 18 червня 2014 року, якою провадження
щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП закрито
у зв'язку з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення, -
без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
О.М. Сітайло