Справа № 145/1191/14-п
Провадження № 33/772/289/2014
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач: Ковальська І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 р.
м.
Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької
області Ковальська І.А., за участю
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_2, розглянув у відкритому
судовому засіданні у м. Вінниці справу
про адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає АДРЕСА_1, працює
землевпорядником Маловулизької
сільської ради, за апеляційною скаргою
останньої на постанову судді
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 14 липня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, та накладено на неї
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави в розмірі 50
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Із постанови суду вбачається, що
ОСОБА_2, будучи депутатом Маловулизької
сільської ради, тобто особою,
уповноваженою на виконання функцій
місцевого самоврядування, в зв'язку з
можливістю виконання таких функцій,
діючи в своїх інтересах, не вжила
заходів щодо недопущення будь-якої
можливості виникнення конфлікту
інтересів та невідкладно не повідомила
безпосереднього керівника, а саме
Маловулизьку сільську раду, про
наявність конфлікту інтересів.

На підставі ст. 4 Закону України «Про
статус депутатів місцевих рад»
ОСОБА_2 наділена повноваженнями
депутата сільської ради, а отже
відповідно до п.п. «б» п. 1 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції», вона є суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення.

Відповідно до розпорядження
сільського голови 04.03.2004 року ОСОБА_2
призначено на посаду
спеціаліста-землевпорядника.

На 26 сесії 6 скликання Маловулизької
сільської ради від 04.02.2014 року було
затверджено Положення про порядок
преміювання працівників сільської
ради на 2014 рік, серед яких вказувалася
і ОСОБА_2 На сесії головувала ОСОБА_3,
яка зокрема ставила на голосування
питання про преміювання працівників
сільської ради у 2014 році. За
результатами розгляду вказаного
питання депутатами Маловулизької
сільської ради, до складу яких входила
ОСОБА_2, одноголосно було прийнято
рішення про преміювання працівників
сільської ради у 2014 році згідно додатку
до протоколу 26 сесії Маловулизької
сільської ради 6 скликання від 04.02.2014
року.

В порушення вимог ст. 14 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
корупції», будучи зобов'язаною уживати
заходів щодо недопущення будь-якої
можливості виникнення конфлікту
інтересів та невідкладно повідомляти
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів, ОСОБА_2
не повідомила сільську раду про
наявність конфлікту інтересів, а саме
суперечність між її майновими
інтересами та своїми повноваженнями,
як депутата Маловулизької сільської
ради та всупереч, п. 3, 6 розділу III
правил поведінки державного службовця,
у разі виникнення конфлікту інтересів
у державного службовця, який входить до
складу колегіального органу (комітету,
комісії, колегії, Ради тощо), брала
участь у прийнятті рішення, хоч і її
неучасть не впливала на повноваження
цього органу.

Таким чином, ОСОБА_2, будучи депутатом
Маловулизької сільської ради, будучи
особою органу місцевого
самоврядування, суб'єктом, який
здійснює заходи щодо запобігання і
протидії корупції, під час розгляду
питання про преміювання працівників
сільської ради у 2014 році, у порушення
вимог ч. 1 ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання та протидії
корупції та ст. 12-1 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» не вжила заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів та
невідкладно не повідомила сільську
раду про наявність конфлікту
інтересів, чим вчинила адміністративне
корупційне правопорушення,
передбачене ст. 172-7 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду від
14.07.2014 року, провадження у справі
закрити за відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.
Вважає, що суд повно та всебічно не
дослідив обставини справи. Вказує, що
їй не було відомо про преміювання, у
порядку денному були зазначені лише
посади, без посилання на прізвища.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на
підтримання апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
апеляційний суд прийшов до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції у відповідності
до вимог ст. 245, 252 КУпАП ретельно
дослідив протокол про адміністративне
корупційне правопорушення та інші
матеріали справи, вирішив її в точній
відповідності з законом і належним
чином вмотивував своє рішення.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, при зазначених у постанові
обставинах, відповідають матеріалам
справи і ґрунтуються на досліджених в
суді доказах.

Відповідно до ст. 172-7 КУпАП та ст. 1
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції» №3206-VІ, під
конфліктом інтересів слід розуміти
суперечність між особистими майновими,
немайновими інтересами особи чи
близьких їй осіб та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування», у разі виникнення
конфлікту інтересів протягом строку
здійснення повноважень сільський,
селищний, міський голова, секретар
сільської, селищної, міської Ради,
голова, заступник голови обласної,
районної Ради зобов'язаний негайно
доповісти про це відповідній Раді та
вжити всіх необхідних заходів,
спрямованих на запобігання конфлікту
інтересів.

Виходячи із загальних правил поведінки
державного службовця, зокрема, п.3.6
розділу III, затверджених наказом
Головного управління Державної служби
України № 214 від 4.08.2010 року, у разі
виникнення конфлікту інтересів у
державного службовця, який входить до
складу колегіального органу (комітету,
комісії, колегії, Ради тощо), такий
державний службовець не повинен брати
участь у прийнятті рішення, якщо його
неучасть не впливає на повноваження
цього органу.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 обрана депутатом Маловулизької
сільської ради, займає посаду
землевпорядника, являється державним
службовцем, посадовою особою місцевого
самоврядування та відповідно до п.п.
«в» п. 1 ч. 1 ст. 4 «Про засади запобігання
та протидії корупції» є суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення.

Так, ОСОБА_2, будучи землевпорядником
Маловузької сільської ради, завідомо
знаючи, що на XVI сесії VI скликання
сільської ради, яка відбулась 4.02.2014
року, буде розглядатися питання про
преміювання працівників сільської
ради, в порушення вимог ст. 14 Закону
України «Про засади запобігання та
протидії корупції», будучи
зобов'язаною уживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів та
невідкладно повідомляти
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів, не
вжила передбачених законом заходів
щодо недопущення конфлікту інтересів
та, у порушення вимог ст. 12-1 Закону
України «Про службу в органах
місцевого самоврядування», не
повідомила сільську раду про наявність
конфлікту інтересів, а саме
суперечність між особистими майновими
інтересами та своїми службовими
повноваженнями.

Доводи ОСОБА_2, наведені в апеляційній
скарзі, про те, що вона не могла знати,
що значиться в списку на преміювання,
оскільки в порядку денному не було
зазначено прізвищ осіб, а лише вказано
посади, спростовує той факт, що в
сільській раді малочисельний колектив,
землевпорядник лише один, а тому вона
не могла не знати, що ставиться питання
зокрема і про її преміювання.

Також не знайшли свого підтвердження
доводи ОСОБА_2, що вона не голосувала по
питанню преміювання, оскільки в
протоколі засідання сесії сільради, на
якому вона була присутня, зазначено, що
депутати проголосували одноголосно по
вказаному питанню. Доказів
протилежного ОСОБА_2 не надала.

Як в суді першої інстанції, так і в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_2
визнавала свою вину у вчиненні
корупційного діяння та пояснювала свої
дії незнанням закону, а тому доводи,
наведені в апеляційній скарзі, можуть
бути розцінені лише як намагання
уникнути відповідальності за вчинене.

Крім того не може бути розцінено
фіксування судового процесу
секретарем судового засідання та
участь прокурора під час судового
розгляду як порушення вимог закону, як
на те вказує ОСОБА_2

За таких обставин, вважаю, що постанова
суду є законною та обґрунтованою, її
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
викладені обставини.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову судді
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 14 липня 2014 року
щодо неї - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя: (підпис)

Згідно оригіналу.

Суддя: