Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/363/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
Бондарчук Р.< Суддя-доповідач По
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2014 року суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області

Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кіровограда
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
судді Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 01 серпня 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, українця, який працює
директором ПП «ТД «Бастіон», проживає
за адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, а
провадження у справі закрито у зв'язку
із закінченням строків накладення
адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 01
серпня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 163-1 ч.
1 КУпАП, а провадження у справі закрито
у зв'язку із закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення.

Згідно оскаржуваної постанови, 16.06.2014
року при перевірці ПП «ТД «Бастіон»,
директором якого є ОСОБА_3, було
виявлено заниження суми податку на
додану вартість за період жовтень 2013
року в сумі 28100 грн., тобто вчинено
правопорушення, передбачене ст. 163-1 ч. 1
КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову судді районного
суду та закрити провадження у справі у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу правопорушення. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що прийняте за
наслідками перевірки його
підприємства податкове
повідомлення-рішення від 27.06.2014 року
скасоване постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
30.07.2014 року, а тому порядок ведення
податкового обліку ним, як директором
підприємства, не порушувався,
податковий кредит сформовано
правомірно.

Крім того, просить поновити строк на
апеляційне оскарження, оскільки копія
оскаржуваної постанови надійшла на
його адресу 13.08.2014 року, а при розгляді
справи в суді першої інстанції він
присутнім не був.

Згідно з ст. 294 ч. 2 КУпАП, постанова
судді у справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна скарга
подана після закінчення цього строку,
повертається апеляційним судом особі,
яка її подала, якщо вона не заявляє
клопотання про поновлення цього
строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

З матеріалів справи про
адміністративне правопорушення
вбачається, що постанову судді
Кіровського районного суду м.
Кіровограда винесено 01.08.2014 року та у
судовому засіданні правопорушник
участі не брав (а.с. 11). Копію
оскаржуваної постанови було
направлено на його адресу 04.08.2014 р. та
отримано ним 13.08.2014 р. (а.с. 13-14), а
апеляційну скаргу до суду першої
інстанції подано 18.08.2014 року (а.с. 15).

Таким чином, строк на апеляційне
оскарження пропущений з поважних
причин, а тому підлягає поновленню.

Перевіривши матеріали справи, зваживши
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що скаргу необхідно
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати, виходячи з таких
підстав.

Відповідальність за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП
настає у разі відсутності податкового
обліку, порушення керівниками та
іншими посадовими особами підприємств,
установ, організацій встановленого
законом порядку ведення податкового
обліку, у тому числі неподання або
несвоєчасне подання аудиторських
висновків, подання яких передбачено
законами України.

Із змісту ст. 280 КУпАП вбачається, що
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності
тощо.

З матеріалів справи вбачається, що у
період з 10 по 11 червня 2014 року посадовою
особою Кіровоградської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Кіровоградській області
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку Приватного
підприємства «ТД Бастіон» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з
ТОВ «Віват Бізнес ЛТД» за жовтень 2013
року, за результатами якої складено акт
№116/11-23-22-02/36023394 від 16.06.2014 року,
висновками якого, зокрема, є порушення,
на думку відповідача, п.198.2, п.198.3, п.198.6,
ст.198 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-ІV (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
встановлено заниження суми податку на
додану вартість за період жовтень 2013
року, в сумі 28 100,00 грн.

За даними вищезазначеного акту
документальної позапланової невиїзної
перевірки № 116/11-23-22- від 16.04.2014
року: під час перевірки повноти
декларування ПП «ТД Бастіон»
податкового кредиту з податку на
додану вартість за період, що
перевірявся (рядки 10-17 податкової
декларації з податку на додану
вартість) встановлено завищення
податкового кредиту за жовтень 2013 року
на загальну суму 28 100 грн., в частині
взаємовідносин з ТОВ «Віват Бізнес
ЛТД».

Зокрема, між ПП «ТД Бастіон» та ТОВ
«Віват Бізнес ЛТД» укладено договір
про надання транспортних послуг №01/10-13
від 01.10.2013 року, зі змісту якого
вбачається, що виконавець бере на себе
зобов'язання по перевезенню власним
автомобільним транспортом
співробітників замовника та їхнього
вантажу, до місць несення служби, які
визначаються замовником, на підставі
укладених договорів про надання послуг
охорони.

Згідно вищезазначеного договору ПП «ТД
Бастіон» отримувало від ТОВ «Віват
Бізнес ЛТД» у жовтні 2013 року
транспортні послуги, що
підтверджується податковими
накладними та актами приймання наданих
послуг, актами здачі-прийняття робіт.
Оплату за надані транспортні послуги
здійснено в повному обсязі.

Проте висновки акту
документальної позапланової невиїзної
перевірки № 116/11-23-22- від 16.04.2014
року не підтверджують обставини
викладені в протоколі про
адміністративне правопорушення та
спростовуються наступним.

Згідно з пунктом 198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Обов'язковими ознаками господарської
діяльності є здійснення її суб'єктами
господарювання у сфері суспільного
виробництва; спрямування її на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг. При
цьому результати зазначеної
діяльності - продукція, роботи чи
послуги - мають вартісний характер і
цінове вираження.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України (в редакції чинній на час
вчинення правопорушення) встановлено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

При цьому в пункті 198.2 ст.198 Податкового
кодексу України (в редакції чинній на
час вчинення правопорушення)
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Аналіз наведених норм дає підстави
зробити висновок, що у Податковому
кодексі України передбачено єдину
підставу для формування податкового
кредиту, а саме - наявність у платника
податку (покупця) належно оформленої та
виданої податкової накладної.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3, як директор підприємства,
сформував податковий кредит на
підставі належно оформлених
податкових накладних, виданих йому
контрагентами у перевіряємому періоді.
При цьому ТОВ «Віват Бізнес ЛТД» на
момент їх виписки було зареєстроване
платником податку на додану вартість, а
тому, відповідно до вимог п.201.8 та п. 201.10
ст. 201 Податкового кодексу України
мали обов'язок нараховувати податок на
додану вартість та виписувати
податкові накладні.

Тобто факт надання транспортних послуг
за умовами договору підтверджується
податковими накладними та актами
приймання наданих послуг, актами
здачі-прийняття робіт.

Крім того, відповідно до вимог ст. 234 ч.1
Цивільного кодексу України, фіктивним
є правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювалися цим правочином. Такий
правочин визнається судом недійсним.

Проте Кіровоградська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області не зверталася
до суду про визнання фіктивними
вищезазначеного правочину, укладеного
між ПП «ТД Бастіон» та ТОВ «Віват
Бізнес ЛТД» та відповідно не довела
факту безтоварного характеру
господарських операцій та
безпідставного формування податкового
кредиту з ПДВ підприємством, яке очолює
ОСОБА_3

З вищевикладеного вбачається, що в діях
ОСОБА_3 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 163-1 ч. 1 КУпАП, його
вина матеріалами справи не
підтверджена, крім акту документальної
позапланової невиїзної перевірки до
протоколу про адміністративне
правопорушення не надано будь-яких
бухгалтерських документів чи пояснень
посадових осіб, а тому висновок судді
районного суду про винуватість
правопорушника є необґрунтованим.

Отже, доводи апелянта є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за
наслідками розгляду апеляційної
скарги суд апеляційної інстанції має
право скасувати постанову та закрити
провадження у справі.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю у зв'язку
з відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що суддя районного суду
розглянув справу про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_3 з
порушенням вимог, передбачених ст. 280
КУпАП, а тому постанова підлягає
скасуванню і провадження по справі на
підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП закриттю.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне
оскарження постанови судді
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 01 серпня 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову судді Кіровського районного
суду м. Кіровограда від 01 серпня 2014 року
скасувати.

Провадження по справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 за ст. 163-1 ч. 1 КУпАП закрити у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу даного адміністративного
правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.А. Бондарчук