Справа №
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2014 року
м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного
суду Хмельницької області
Столковський В. І., при секретарі
Гук-Миронюк Ю. Г., за участю: прокурора
Мушинського В. В., особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши
адміністративні матеріали, що надійшли
з Управління Служби безпеки України в
Хмельницькій області, про притягнення
до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Сушки
Красилівського району Хмельницької
області, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, освіта вища,
голову Ізяславської районної
державної адміністрації Хмельницької
області, одруженого, маючого на
утриманні одну малолітню дитину,
інваліда другої групи, раніше не
піддавався адміністративним
стягненням за вчинення корупційних
правопорушень,

за ст.ст. 172-4 ч.ч. 1, 2, 172-7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді голови
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області,
являючись особою, уповноваженою на
виконання функцій держави, державним
службовцем третьої категорії 7 рангу,
будучи суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення відповідно
до пп. "в" п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», у період з 06 травня 2014 року у
порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 вказаного
Закону входить до складу органу
управління підприємства, що має на меті
одержання прибутку, являючись єдиним
засновником, підписантом і головою
Фермерського господарства «Віста-К»
(Код , Хмельницька область,
Ізяславський район, с. Сахнвці, вул.
Жовтнева, 21) з розміром статутного
внеску 1000 грн., що становить 100 %
статутного капіталу цього
підприємства, за що передбачена
відповідальність згідно з ч. 2 ст. 172-4
КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 у період з 06
травня 2014 року в порушення вимог ч. 1 ст.
14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», при
наявності у нього обов'язку вжити
заходів щодо недопущення будь-якої
можливості виникнення конфлікту
інтересів та невідкладно у письмовій
формі повідомляти безпосереднього
керівника про наявність такого
конфлікту, не повідомив голову
Хмельницької обласної державної
адміністрації про наявність конфлікту
інтересів, пов'язаного з перебуванням у
його власності Фермерського
господарства «Віста-К» та
корпоративних прав у ТОВ «Камчатка» та
ТОВ «Нива Поділля», за що передбачена
відповідальність згідно з ст. 172-7 КУпАП.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 свою
вину у вчинених адміністративних
правопорушеннях не визнав, мотивуючи
тим, що протокол про адміністративне
правопорушення складений відносно
нього безграмотно, а перевірка
проведена працівниками СБУ поверхнево.
Вказав, що до виконання повноважень
голови районної державної
адміністрації він приступив з 06 травня
2014 року, 05 травня того ж року він був
звільнений з займаних ним посад
директорів ТОВ «Камчатка» та ТОВ «Нива
Поділля». З того часу жодних доходів
від діяльності вказаних підприємств
він не отримував. У травні ж цього року
йому було виплачено вказаними
підприємствами компенсації за
невикористані відпустки.

ОСОБА_1 не заперечував, що він
являється співзасновником ТОВ
«Камчатка» та ТОВ «Нива Поділля», а
також головою ФГ «Віста-К», однак,
зауважив, що очолюване ним фермерське
господарство фактично господарську
діяльність не здійснювало, передавши
виділену йому земельну ділянку
сільськогосподарського призначення в
суборенду ТОВ «Нива Поділля». До того ж,
він не обіймає будь-яких посад у
органах управління ТОВ «Камчатка» та
ТОВ «Нива Поділля».

Щодо обвинувачення в частині
неповідомлення безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів ОСОБА_1 вказав, що жодного
конфлікту інтересів при виконанні
повноважень голови районної державної
адміністрації у нього не виникло. Крім
того, як голова місцевої державної
адміністрації він не підпорядкований
голові обласної державної
адміністрації або іншим органам чи
посадовим особам, а тому не
зобов'язаний будь-кого повідомляти про
такий конфлікт.

Оскільки він не мав жодного умислу
на вчинення корупційних діянь та не
отримав неправомірної вигоди, в його
діях відсутній склад інкримінованих
йому адміністративних правопорушень.

Не зважаючи на заперечення вини
ОСОБА_1, його винуватість у вчиненні
вищевказаних суспільно-небезпечних
діянь підтверджується наявними у
матеріалах справи та дослідженими
суддею доказами.

Як встановлено з матеріалів
справи, відповідно до розпорядження
виконуючого обов'язки Президента
України Турчинова О. В. від 30 квітня 2014
року № 801/2014-рп ОСОБА_1 призначено
головою Ізяславської районної
державної адміністрації Хмельницької
області.

Згідно з розпорядженням № 27/2014-р/к
від 06 травня 2014 року ОСОБА_1 приступив з
цього дня до виконання повноважень
голови Ізяславської районної
державної адміністрації Хмельницької
області.

У той же день ОСОБА_1 присвоєно 7 ранг
державного службовця, що
підтверджується розпорядженням голови
Хмельницької обласної державної
адміністрації № 85/2014-р/к від 06 травня 2014
року.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 172-4 КУпАП
встановлена адміністративна
відповідальність за порушення особою
встановлених законом обмежень щодо
входження до складу органу управління
чи наглядової ради підприємства або
організації, що має на меті одержання
прибутку (крім випадків, коли особа
здійснює функції з управління акціями
(частками, паями), що належать державі,
та представляє інтереси держави в раді
товариства (спостережній раді),
ревізійній комісії господарського
товариства).

Згідно з приміткою до цієї статті
КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій
статті є особи, зазначені у пункті 1
частини першої статті 4 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", за винятком депутатів
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, депутатів місцевих рад (крім тих,
які здійснюють свої повноваження у
відповідній раді на постійній основі),
членів Вищої ради юстиції (крім тих, які
працюють у Вищій раді юстиції на
постійній основі), народних
засідателів і присяжних.

Згідно з п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", суб'єктами
указаного правопорушення є особи,
уповноважені на виконання функцій
держави, зокрема, державні службовці.
Тому ОСОБА_1 являється суб'єктом
вказаного правопорушення.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 172-4
КУпАП, об'єктивна сторона
передбаченого цією нормою
правопорушення полягає в порушенні
суб'єктом встановлених законом
обмежень щодо входження до складу
органу управління чи наглядової ради
підприємства або організації, що має на
меті одержання прибутку. Тобто проявом
об'єктивної сторони цього
правопорушення являється не сам факт
входження відповідного суб'єкта до
складу органу управління чи наглядової
ради підприємства або організації, а
факт порушення ним встановлених
законом обмежень щодо такого
входження. Відтак, диспозиція ч. 2 ст. 172-4
КУпАП в частині об'єктивної сторони
цього правопорушення є бланкетною,
відсилаючи особу, яка має
застосовувати її положення, до інших
законів.

Спеціальним законом, який
встановлює зазначені в ст. 172-4 КУпАП
обмеження, є сам Закон України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" від 7 квітня 2011 року № 3206-VI.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції" особам, які
являються суб'єктами зазначеного вище
правопорушення, забороняється входити
до складу правління, інших виконавчих
чи контрольних органів, чи наглядової
ради підприємства або організації, що
має на меті одержання прибутку (крім
випадків, коли особи здійснюють
функції з управління акціями (частками,
паями), що належать державі чи
територіальній громаді, та
представляють інтереси держави чи
територіальної громади в раді
(спостережній раді), ревізійній комісії
господарської організації), якщо інше
не передбачено Конституцією або
законами України.

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 12 серпня
2014 року щодо ФГ «Віста-К», ОСОБА_1
являється одноосібним засновником з
розміром внеску до статутного фонду в
сумі 1000 грн., керівником та підписантом
вказаного підприємства, згідно наявних
у цьому витягу відомостей органом
управління цього підприємства є голова
фермерського господарства.

Згідно з положенням Глави 11
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4 Закону України «Про фермерське
господарство», фермерське
господарство є одним із видів
підприємств, формою підприємницької
діяльності громадян із створенням
юридичної особи, які виявили бажання
виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою та реалізацією
з метою отримання прибутку на
земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства,
відповідно до закону. Фермерське
господарство має своє найменування,
печатку і штамп. Фермерське
господарство діє на основі Статуту. У
Статуті зазначаються найменування
господарства, його місцезнаходження,
адреса, предмет і мета діяльності,
порядок формування майна (складеного
капіталу), органи управління, порядок
прийняття ними рішень, порядок вступу
до господарства та виходу з нього та
інші положення, що не суперечать
законодавству України. Головою
фермерського господарства є його
засновник або інша визначена в Статуті
особа. Голова фермерського
господарства представляє фермерське
господарство перед органами державної
влади, підприємствами, установами,
організаціями та окремими громадянами
чи їх об'єднаннями відповідно до
закону, укладає від імені господарства
угоди та вчиняє інші юридично значимі
дії відповідно до законодавства
України.

З даних наявного у матеріалах
справи статуту ФГ «Віста-К»
встановлено, що головою цього
фермерського господарства є його
засновник ОСОБА_1 Визначені у цьому
статуті повноваження голови
фермерського господарства дублюють
повноваження, визначені положеннями
ст. 4 Закону України «Про фермерське
господарство».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції" особам, зазначеним у
п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону, зокрема,
державним службовцям, забороняється
входити до складу правління, інших
виконавчих чи контрольних органів, чи
наглядової ради підприємства, що має на
меті одержання прибутку.

Слід зазначити, що чинним Законом
України «Про фермерське господарство»
не конкретизовано можливі форми
органів управління цим видом
підприємств.

Виходячи з цивільного
законодавства України виконавчі
органи - це органи, які здійснюють
оперативне керівництво всією поточною
організаційною, виробничо-фінансовою
та соціальною діяльністю підприємства.
Виконавчі органи підприємства в
залежності від його виду можуть бути як
колегіальними (правління, рада,
дирекція тощо) так і одноособовими
(керівник підприємства, службовці та
керівники структурних підрозділів
підприємства у відповідності з
посадою).

Диспозиція п. 2 ч. 1 ст. 7
вищевказаного Закону не пов'язує
наявність заборони входження
державних службовців до виконавчого
органу підприємства, яке має на меті
одержання прибутку, в залежність від
того, чи являється цей орган
колегіальним або ж одноособовим.

Враховуючи коло визначених ст. 4
Закону України «Про фермерське
господарство» та статутом ФГ «Віста-К»
повноважень органу управління цього
підприємства та мету його діяльності,
приходжу до висновку, що ОСОБА_1 як
голова, керівник та підписант ФГ
«Віста-К» є одноособовим виконавчим
органом підприємства, що має на меті
одержання прибутку.

Не заслуговують на увагу доводи
ОСОБА_1 про те, що очолюване ним
фермерське господарство фактично не
здійснювало господарської діяльності
у вказаний період, оскільки передало
виділену для його діяльності земельну
ділянку в суборенду. Відповідно до
чинного законодавства підприємство
набуває правосуб'єктності з моменту
його державної реєстрації і втрачає
правосуб'єктність з моменту виключення
даних про нього з відповідного
державного реєстру. Дані про вказане
вище підприємство у реєстрі існують,
тому факт суміщення посади державного
службовця з входженням до складу
органу управління підприємства, яке
має на меті отримання прибутку, є
доведеним.

Той факт, що ОСОБА_1 не отримував під
час виконання повноважень голови
місцевої державної адміністрації
прибутків з діяльності фермерського
господарства не має впливу на склад
указаного правопорушення, оскільки
його склад є формальним. Однак,
відсутність даних про це унеможливлює
застосування до особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, стягнення у виді
конфіскації отриманого доходу, що
передбачене санкцією ч. 2 ст. 172-4 КУпАП.

Таким чином, надавши оцінку
зібраним і дослідженим під час
розгляду справи доказам в їх
сукупності, приходжу до висновку про
наявність в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-4 ч. 2 КУпАП, у цій
частині обвинувачення.

Щодо наявності в діянні ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, слід вказати наступне.

Відповідно до положень ст. 172-7 КУпАП
відповідальність за вказане
адміністративне правопорушення настає
у разі неповідомлення особою
безпосереднього керівника у випадках,
передбачених законом, про наявність
конфлікту інтересів. А згідно з ч. 2
вказаної статті під конфліктом
інтересів слід розуміти суперечність
між особистими інтересами особи та її
службовими повноваженнями, наявність
яких може вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Згідно з приміткою до цієї статті
КУпАП, суб'єктом правопорушень у цій
статті є, зокрема, особи, зазначені у
пункті 1 частини першої статті 4 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції».

Відтак, приходжу до висновку, що
ОСОБА_1 є суб'єктом відповідальності за
вказане корупційне правопорушення,
оскільки він являється державним
службовцем.

А тому, відповідно до вимог ч. 1 ст.
14 Закону України «Про засади
запобігання та протидії корупції» він
зобов'язаний: 1) уживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів; та 2)
невідкладно у письмовій формі
повідомляти безпосередньо керівника
про наявність конфлікту інтересів.

До того ж, відповідно до ч. 3 ст. 14
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції» особи, зазначені
у пункті 1 ст. 4 цього Закону, зобов'язані
протягом десяти днів після призначення
(обрання) на посаду передати в
управління іншій особі належні їм
підприємства та корпоративні права у
порядку встановленому законом. У
такому випадку вказаним особам
забороняється передавати в управління
належні їм підприємства та
корпоративні права на користь членів
своєї сім'ї.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 являється співзасновником
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Нива Поділля» з
належною йому часткою статутного
капіталу підприємства в розмірі 40 % з
внеском у сумі 18 400 грн.,
співзасновником Товариства з
обмеженою відповідальністю «Камчатка»
з належною йому часткою статутного
капіталу підприємства в розмірі 20 % з
внеском у сумі 4100 грн., а також
засновником та керівником
Фермерського господарства «Віста-К».

Будь-які докази на підтвердження
того, що ОСОБА_1 відповідно до
вищевказаних вимог антикорупційного
законодавства невідкладно та у
письмовій формі повідомляв свого
керівника про наявність конфлікту
інтересів, у матеріалах справи
відсутні.

Не заперечував відсутність такого
повідомлення і сам ОСОБА_1, надаючи
пояснення у судовому засіданні.

Тому, приходжу до висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
неповідомленні ним безпосередньо
керівника у випадках, передбачених
законом, про наявність конфлікту
інтересів, а саме про те, що він є
засновником ТОВ «Камчатка» та ТОВ
«Нива Поділля», а також засновником і
керівником ФГ «Віста-К».

Слід зазначити, що адміністративне
правопорушення, передбачене
вищевказаною статтею КУпАП, не
передбачає отримання посадовою особою
якої-небудь неправомірної вигоди, а
склад адміністративного
правопорушення є закінченим з моменту
неповідомлення посадовою особою про
наявність конфлікту інтересів.

Твердження ОСОБА_1 відносно того,
що він не має безпосереднього
керівника та не підпорядковується
будь-кому не заслуговують на увагу,
оскільки аналіз положень Закону
України «Про місцеві державні
адміністрації» свідчить про те, що
голови районних державній
адміністрації перебувають у
підпорядкуванні голів обласних
державних адміністрацій. Зокрема, у
відповідності до ст. 33 цього Закону
обласні державні адміністрації в межах
своїх повноважень спрямовують
діяльність районних державних
адміністрацій та здійснюють контроль
за їх діяльністю. Голови районних
державних адміністрацій регулярно
інформують про свою діяльність голів
обласних державних адміністрацій,
щорічно та на вимогу звітують перед
ними. Голови обласних державних
адміністрацій мають право скасовувати
розпорядження голів районних
державних адміністрацій та за
наявності підстав, передбачених
законодавством, можуть порушувати
питання перед Кабінетом Міністрів
України про притягнення голів районних
державних адміністрацій до
дисциплінарної відповідальності. За
результатами роботи районної
державної адміністрації голова
обласної державної адміністрації може
застосовувати встановлені
законодавством заходи заохочення до
посадових осіб районної державної
адміністрації.

Разом з тим, у провину ОСОБА_1
ставиться також і те, що останній,
перебуваючи на посаді голови
Ізяславської районної державної
адміністрації Хмельницької області,
являючись особою, уповноваженою на
виконання функцій держави, державним
службовцем третьої категорії 7 рангу,
будучи суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення відповідно
до пп. "в" п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», у період з 06 травня 2014 року
порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» щодо обмежень
сумісництва та суміщення з іншими
видами діяльності, являючись
співзасновником Товариства з
обмеженою відповідальністю «Нива
Поділля» з належною йому часткою
статутного капіталу підприємства в
розмірі 40 % з внеском у сумі 18 400 грн., а
також співзасновником Товариства з
обмеженою відповідальністю «Камчатка»
з належною йому часткою статутного
капіталу підприємства в розмірі 20 % з
внеском у сумі 4100 грн., чим вчинив
адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-4
КУпАП.

Так, за змістом ч. 2 ст. 172-4 КУпАП
відповідальність за цією частиною
статті настає у разі порушення особою
встановлених законом обмежень щодо
входження до складу органу управління
чи наглядової ради підприємства або
організації, що має на меті одержання
прибутку (крім випадків, коли особа
здійснює функції управління акціями
(частками, паями), що належать державі,
та представляє інтереси держави в раді
товариства (спостережній раді,
ревізійній комісії господарського
товариства).

Відповідно до статутів ТОВ «Нива
Поділля», ТОВ «Камчатка» та інших
матеріалів справи, ОСОБА_1, як
співзасновник, у період з 06 травня 2014
року не займає керівні посади, а також
не входить до складу дирекцій та
ревізійних комісій цих підприємств.

Рішенням Конституційного Суду
України від 13 березня 2012 року по справі
№ 1-14/2012 визнано таким, що відповідає
Конституції України (є конституційним),
положення пункту 2 частини першої
статті 7 Закону України „Про засади
запобігання і протидії корупції» від 7
квітня 2011 року № 3206-VI, згідно з яким
особам, зазначеним у пункті 1 частини
першої статті 4 цього закону,
забороняється входити до складу органу
управління підприємства або
організації, що має на меті одержання
прибутку. Цим рішенням також визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення Закону України „Про засади
запобігання і протидії корупції» від 7
квітня 2011 року № 3206-VI, а саме: - пункту 2
частини першої статті 7 щодо заборони
особам, зазначеним у пункті 1 частини
першої статті 4 цього закону, брати
участь у загальних зборах підприємства
або організації, що має на меті
одержання прибутку.

Відповідно до правової позиції
Конституційного Суду України «будь-яка
робота, яка здійснюється «на постійній
основі», виключає її поєднання з
певними посадами в органах державної
влади та органах місцевого
самоврядування, які передбачають
роботу на такій же постійній основі,
зокрема на посадах керівників органів
виконавчої влади» (абзац чотирнадцятий
пункту 2 мотивувальної частини Рішення
від 4 липня 2002 року № 14-рп/2002).

Отже, з аналізу наведених норм
права та обставин справи, вбачається,
що ОСОБА_1 є одним із засновників ТОВ
«Нива Поділля» та ТОВ «Камчатка», які
мають на меті одержання прибутку,
однак, будь-яких керівних посад на цих
підприємствах не займає, тим паче, на
постійній основі, до складу правління
або інших виконавчих чи контрольних
органів цих підприємств не входить,
тобто не порушив вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», у зв'язку з чим в
його діях відсутні обов'язкові ознаки
для визнання вказаних дій
корупційними.

Оскільки у даному випадку не
встановлені обов'язкові ознаки для
визнання дій ОСОБА_1 корупційними, то
немає передбачених Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» підстав притягувати його до
відповідальності за входження до
складу співзасновників цих товариств.

Таким чином, приходжу до висновку
про відсутність у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
172-4 КУпАП, у цій частині обвинувачення.

ОСОБА_1 у провину ставиться також і
те, що він, перебуваючи з 06 травня 2014
року на посаді голови Ізяславської
районної державної адміністрації
Хмельницької області, порушив вимоги п.
1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» щодо
обмежень сумісництва та суміщення з
іншими видами діяльності, а саме:
займався іншою оплачуваною діяльністю,
отримавши заробітну плату за травень
2014 року в ТОВ СГП «Агрос-Віста» - 20 706
грн., у ТОВ «Камчатка» - 17 853,30 грн., у ТОВ
«Нива Поділля» - 1481,92, чим вчинив
адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-4
КУпАП.

Так, у ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» міститься поняття обмежень
щодо сумісництва та суміщення з іншими
видами діяльності, за порушення яких і
передбачена адміністративна
відповідальність, зокрема, за ч. 1 ст. 172-4
КУпАП.

Особам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», згідно з п. 1 ч. 1
ст. 7 цього Закону дійсно забороняється
займатися іншою оплачуваною (крім
викладацької, наукової і творчої
діяльності, медичної практики,
інструкторської та суддівської
практики із спорту) або
підприємницькою діяльністю, якщо інше
не передбачено Конституцією або
законами України.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, наказом Генерального директора
ТОВ «Камчатка» Федорчука І. Б. № 24 від 05
травня 2014 року ОСОБА_1 звільнено з
роботи з посади генерального директора
цього підприємства за угодою сторін
згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України; наказом
ТОВ СГП «Агрос-Віста» від 05 травня 2014
року № 30 ОСОБА_1 звільнено з посади
директора з цих же підстав.

Згідно з довідками ТОВ СГП
«Агрос-Віста», ТОВ «Камчатка» та ТОВ
«Нива Поділля» від 17 вересня 2014 року,
станом на 05 травня 2014 року ОСОБА_1 при
звільненні з посади генерального
директора ТОВ «Камчатка» було
виплачено кошти в сумі 16160,30 грн. як
компенсація за невикористану
відпустку, 1623 грн. як оплата за стаж
роботи та 70 грн. заробітної плати за 05
травня 2014 року; при звільненні з посади
директора ТОВ «Нива Поділля»
останньому виплачено кошти в сумі 1481,92
грн. як компенсація за невикористані
відпустки, заробітна плата за травень
місяць 2014 року йому не нараховувалася;
при звільненні з посади директора ТОВ
СГП «Агрос-Віста» ОСОБА_1 виплачено
кошти в сумі 38755,25 грн. як компенсація за
невикористані відпустки, заробітна
плата за травень місяць йому не
нараховувалася.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1
з 06 травня 2014 року (з дати, з якої він
приступив до виконання повноважень
голови Ізяславської районної
державної адміністрації) не займався
іншою оплачуваною діяльністю та не
одержував інших доходів.

Наявний у матеріалах справи
лист-відповідь головного управління
Пенсійного Фонду України в
Хмельницькій області від 29 серпня 2014
року № 111218/05, наданий на запит
заступника начальника Управління -
начальника відділу по БКОЗ,
підтверджує одержання ОСОБА_1 у травні
2014 року коштів у вищевказаних
підприємствах, однак, не містить
відомостей щодо періоду роботи, за який
ці кошти йому виплачені, а тому не
спростовує вищевказані письмові
докази, надані ОСОБА_1 на спростування
обвинувачення.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_4, який працює на посаді
головного спеціаліста головного
управління Пенсійного Фонду України в
Хмельницькій області, показав, що він
готував відповідь на запит працівника
СБУ, зазначив, що в Управлінні відсутні
відомості щодо періоду роботи, за який
застраховані особи одержують кошти в
роботодавців, а наявні лише дані щодо
часу їх виплати.

Отже, матеріалами справи
спростовано твердження сторони
обвинувачення щодо зайняття ОСОБА_1
іншою оплачуваною діяльністю у період
виконання повноважень голови
Ізяславської районної державної
адміністрації.

Оскільки останній не порушив
вимоги п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», у даній справі відсутня
подія адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-4 ч.
1 КУпАП, а тому провадження в частині
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 172-4 ч. 1 КУпАП слід закрити на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Разом з тим, 10 вересня 2014 року
ОСОБА_1 уклав із ТОВ СГП «Агрос-Віста»
договір управління корпоративними
правами, за умовами якого передав
останньому в управління його
корпоративні права в ТОВ «Нива
Поділля», ТОВ «Камчатка» та ФГ
«Віста-К», що свідчить про намагання
усунути допущені ним порушення
антикорупційного законодавства.

При вирішенні питання про обрання
виду адміністративного стягнення, яке
слід накласти на ОСОБА_1, слід виходити
з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 22, 33
КУпАП адміністративне стягнення є
мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, у дусі додержання
законів України. При вирішенні питання
про накладення стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа правопорушника, ступінь його
вини, обставини, що пом'якшують та
обтяжують відповідальність.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
вищевказаних суспільно-небезпечних
діянь не визнав, однак, раніше не
притягувався до адміністративної
відповідальності за вчинення
корупційних правопорушень, одружений,
має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, що відповідно до ст. 34
КУпАП пом'якшують відповідальність
ОСОБА_1, є наявність другої групи
інвалідності та позитивні
характеристики за місцем роботи.

Обставин, що відповідно до ст. 34
КУпАП обтяжують відповідальність за
адміністративні правопорушення, не
встановлено.

При вирішенні питання про обрання
виду адміністративного стягнення, яке
слід застосувати щодо ОСОБА_1, слід
також врахувати положення ч. 2 ст. 36
КУпАП, у відповідності до вимог якої
якщо особа вчинила кілька
адміністративних правопорушень,
справи про які одночасно розглядаються
одним і тим же органом (посадовою
особою), стягнення накладається в межах
санкції, встановленої за більш
серйозне правопорушення з числа
вчинених.

З урахуванням характеру скоєних
адміністративних правопорушень,
позитивних даних про особу ОСОБА_1 та
обставин, які пом'якшують його
відповідальність, згідно з вимогами ч. 2
ст. 36 КУпАП слід накласти на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в мінімальному розмірі,
передбаченому санкцією, встановленою
за більш серйозне правопорушення,
тобто санкцією ст. 172-4 ч. 2 КУпАП.

Крім того, оскільки в матеріалах
справи відсутні будь-які докази щодо
отримання ОСОБА_1 доходів від
діяльності, пов'язаної з входженням до
складу виконавчого органу
фермерського господарства, приходжу до
висновку, що передбачене ч. 2 ст. 172-4
КУпАП адміністративне стягнення у виді
конфіскації отриманого доходу від
такої діяльності у даному випадку
застосуванню не підлягає.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5
Закону України «Про судовий збір»
ОСОБА_1 як інвалід II групи звільняється
від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 27, 33-36, 172-4 ч.ч. 1, 2, 172-7, 283, 289 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, ст.ст. 1, 7, 14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративних правопорушень,
передбачених ст. 172-4 ч. 2, ст. 172-7 КУпАП, та
на підставі ст. 36 ч. 2 КУпАП накласти на
нього адміністративне стягнення у виді
штрафу в сумі 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень.

Провадження у справі в частині
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-4 ч.
1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247
КУпАП за відсутністю події даного
правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня винесення
постанови.

Суддя: підпис В. І.
Столковський

Згідно з оригіналом: суддя

Секретар: