Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження33/781/411/14Головуючий у суді
І-ї інстанції Солопов Ю. О.
Категорія - 122 Доповідач у
суді ІІ-ї інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2014 року
м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Іванов Д.Л., за
участю особи притягнутої до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Кіровограді в порядку апеляційного
перегляду адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 15 вересня 2014 року в
справі про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, інваліда 2 групи, працюючого
приватним підприємцем, який проживає
за адресою: АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності
за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про
адміністративні правопорушення з
накладенням адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення серія
АВ2 № 840781, оформленого 23 серпня 2014 року
інспектором взводу ДПС ВДАІ з
обслуговування м. Кіровограда Токар
С.М. - ОСОБА_3 поставлено за провину
порушення п.п. 9.2 б), 9.4, 10.3 Правил
дорожнього руху України, яке
виразилось у тому, що він 23 серпня 2014
року о 17 год. 28 хв. під час керування
автомобілем Пежо, реєстраційний номер
НОМЕР_1, по вул. Біляєва, що в м.
Кіровограді, неподалік буд. № 13 к.1, з
увімкненим покажчиком правого
повороту перестроювався в лівий ряд та
не надав дорогу автомобілю Тойота,
реєстраційний номер НОМЕР_2, який
рухався в попутному йому напрямку по
лівій смузі дорожнього руху.

Своїми безпосередніми діями ОСОБА_3
створив аварійну ситуацію на даній
ділянці дороги, змусивши водія
автомобіля Тойота для уникнення
зіткнення вжити заходи до екстреного
гальмування і зупинитись.

Постановою судді Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 15
вересня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.4 ст.
122КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 6 місяців, на користь держави
стягнуто судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
змінити постанову районного суду і
призначити йому адміністративне
стягнення не пов'язане з позбавленням
права керування транспортними
засобами, мотивуючи тим, що при
призначенні адміністративного
стягнення суд не врахував, що він є
інвалідом 2 групи, займається
підприємницькою діяльністю по ремонту
холодильного обладнання і позбавлення
його права керування автомобілем
призведе до втрати єдиного заробітку.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримав повністю, просив суд
її задовольнити, посилаючись на
обставини викладені в скарзі.

З'ясувавши обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, заслухавши
пояснення ОСОБА_3, зваживши його доводи,
а також дослідивши представлені
матеріали адміністративної справи,
вважаю, що апеляційну скаргу ОСОБА_3
слід задовольнити, а постанову
Кіровського районного суду м.
Кіровограда змінити в частині
призначеного адміністративного
стягнення за таких підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно диспозиції ч.4 ст. 122 КУпАП
відповідальність за вказане
правопорушення настає у разі
порушення, передбачені частинами
першої, другої або третьої цієї статті,
що спричинили створення аварійної
обстановки, а саме: примусили інших
учасників дорожнього руху різко
змінити швидкість, напрямок руху або
вжити інших заходів щодо забезпечення
особистої безпеки або безпеки інших
громадян, що підтверджені фактичними
даними.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи та їх
об'єктивна оцінка свідчать про те, що
ОСОБА_3 23 серпня 2014 року, близько 17.28
год., керуючи автомобілем Пежо,
реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул.
Біляєва, м. Кіровограда, неподалік буд.
№ 13 к.1, в порушення п. п. 9.2 б), 9.4, 10.3
Правил дорожнього руху,
перестроювався в ліву смугу дорожнього
руху з увімкненим покажчиком правого
повороту, по якій в цей час рухався
службовий автомобіль ДАІ - Тойота в
попутному йому напрямку, створивши тим
самим водію даного автомобіля реальну
перешкоду для руху.

Наведені обставини ОСОБА_3, як під час
оформлення протоколу про
адміністративне правопорушення, так і
під час розгляду справи в суді
апеляційної інстанції не оспорював,
свою вину у створенні аварійної
ситуації визнав.

Висновок районного суду про наявність
у діях ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122
ч.4КУпАП являється правильним.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності за скоєне
правопорушення і застосовується не
тільки з метою виховання особи, яка
його вчинила, а й з метою загальної та
спеціальної превенції.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

В даному випадку, суддя районного суду
при призначенні ОСОБА_3
адміністративного стягнення допустив
неповноту у з'ясуванні його особи та
обставин, які пом'якшують його
відповідальність, які свідчать про те,
що ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності притягується вперше,
порушив правила дорожнього руху не
навмисно, а з власної необережності,
вину визнав та розкаявся.

Крім того, ОСОБА_3 інвалід 2 групи,
пенсіонер, займається підприємницькою
діяльністю з використанням автомобіля
і заробляє засоби для існування,
фактично від його дій не настало ніяких
негативних наслідків.

В контексті застосування ч.1ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, апеляційний суд
вважає, що вищевказані обставини
суттєво знижують адміністративну
відповідальність ОСОБА_3, а також
ступінь його небезпечності для
суспільства, що в сукупності з іншими
дають достатньо підстав для
застосування стосовно ОСОБА_3
адміністративного стягнення у виді
штрафу, в межах санкції ч.4 ст. 122КУпАП, а
тому постанову районного суду в цій
частині слід змінити.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3-
задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 15 вересня 2014 року
стосовно ОСОБА_3 за ч.4 ст. 122 КУпАП -
змінити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП та
накласти на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 680, 00
грн..

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Д.Л.
Іванов