Справа № 738/2497/14-п
№ провадження 3/738/495/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2014 року
м. Мена

Суддя Менського районного суду
Чеpнiгiвської областi Сова Т.Г. при
секpетаpi Корюковець П.Д. pозглянувши
матеpiали, які надійшли вiд начальника
Менського РВ УМВС України в
Чернігівській області про притягнення
до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 за
ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про
адмiнiстpативнi пpавопоpушення (далі
КУпАП),

В С Т А H О В И В:

Із протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА 2 №499062 від 09
вересня 2014 року слідує, що 31.08.2014 року
близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_3, перебуваючи
у себе в будинку за адресою: АДРЕСА_1,
завдав один удар кропивою по руках
малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3,
чим вчинив відносно дитини насильство
в сім'ї фізичного та психологічного
характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вину у
вчиненні даного адміністративного
правопорушення не визнав та розповів,
що він сам виховує трьох дітей. Ніякого
насильства до них не застосовує. А
31.08.2014 року він виявив, що неповнолітній
син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, декілька днів
не ночував в будинку, на зауваження не
реагував, тому задля виховання ОСОБА_8
по-батьківськи вдарив один раз свого
сина кропивою по рукам.

Заслухавши пояснення особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності, вивчивши наявні у
справі матеріали суд приходить до
наступного висновку.

Стаття 9 КУпАП адміністративним
правопорушенням визнає протиправну,
винну (умисну або необережну) дію чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність. Склад
адміністративного правопорушення
містить: об'єкт правопорушення,
об'єктивну сторону, суб'єкт і
суб'єктивну сторону складу. Всі
перераховані ознаки визначають у
сукупності склад адміністративного
правопорушення. Відсутність хоча б
однієї з вище перелічених ознак
виключає склад будь-якого
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких, у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інших обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Конституцією України передбачено, що
ніхто не зобов'язаний доводити свою
невинуватість, особа не може бути
визнана винуватою доки її вину не буде
доведено в установленому законом
порядку.

Ст. 173-2 ч. 1 КУпАП передбачає, що
відповідальність настає за вчинення
насильства в сім'ї, тобто умисне
вчинення будь-яких дій фізичного,
психологічного чи економічного
характеру (застосування фізичного
насильства, що не завдало фізичного
болю і не спричинило тілесних
ушкоджень, погрози, образи чи
переслідування, позбавлення житла, їжі,
одягу, іншого майна або коштів, на які
потерпілий має передбачене законом
право, тощо), внаслідок чого могла бути
чи була завдана шкода фізичному або
психічному здоров'ю потерпілого, а так
само невиконання захисного припису
особою, стосовно якої він винесений, не
проходження корекційної програми
особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Фізичне насильство - нанесення дитині
батьками чи особами, що їх заміняють,
вихователями чи іншими особами
фізичних травм, різних тілесних
ушкоджень, що завдають збиток здоров'ю
дитини, порушують її розвиток і
позбавляють життя. Ці дії можуть
здійснюватися у формі побиття,
катування, штовхань, у вигляді ударів,
ляпасів, припікання гарячими
предметами, рідинами, запаленими
сигаретами, у вигляді укусів тощо.
Фізичне насильство включає також
залучення дитини до вживання
наркотиків, алкоголю, пропонування їй
отруйних засобів чи медичних
препаратів, що викликають одурманення
(наприклад, снодійних, не прописаних
лікарем), а також спроби удушення чи
втоплення дитини.

Психічне (емоційне) насильство -
постійна чи періодична словесна образа
дитини, погрози з боку батьків,
опікунів, учителів, вихователів,
приниження її людського достоїнства,
обвинувачення її в тому, у чому вона не
винна, демонстрація нелюбові,
ворожості до дитини. До цього виду
насильства належать також постійна
неправда, обман дитини (у результаті
чого вона втрачає довіру до дорослого),
а також ситуації, коли вимоги до дитини
не відповідають її віковим
можливостям.

Зневага інтересами і потребами дитини
(нехтування) - відсутність належного
забезпечення основних потреб дитини в
їжі, одязі, житлі, вихованні, медичній
допомозі з боку батьків чи осіб, що їх
заміняють, у силу об'єктивних причин
(бідність, психічні хвороби,
недосвідченість) і без таких. Типовим
прикладом зневажливого ставлення до
дітей є залишення їх без догляду, що
часто призводить до нещасних випадків,
отруєнь та інших небезпечних для життя
і здоров'я дитини.

З доданих до протоколу матеріалів та
доказів здобутих у судовому засіданні
не вбачається ознак фізичного чи
психічного насильства, а також зневаги
інтересами неповнолітнього ОСОБА_8 зі
сторони батька.

Так, неповнолітній ОСОБА_4 в своєму
поясненні в присутності вчителя
пояснив, що ОСОБА_3 вдарив старшого сина
кропивою один раз по рукам (а. с. 3).

У поясненнях вчителя ОСОБА_5 відсутні
посилання на те, що дитина приходила до
школи з синцями чи розповідала про те,
що батько застосовує відносно
неповнолітнього ОСОБА_3 фізичне чи
психічне насильство (а. с. 5).

З акту обстеження умов проживання від
09.09.2014 року слідує, що ОСОБА_3 створив
задовільні умови для проживання дітей,
зокрема в кімнатах чисто, є необхідні
кухонні прилади, велике господарство,
діти забезпечені необхідним одягом та
шкільним приладдям (а. с. 6).

Письмові пояснення сусідки ОСОБА_6
містять посилання на те, що зі слів
дітей їй відомо, що ОСОБА_3 б'є своїх
дітей (а. с. 4). Але відсутні конкретні
факти. До того ж її твердження не
підтверджено жодними доказами.

Що стосується нанесення одного удару
кропивою по руках, то це не може бути
визнано ні психічними ні, тим більше,
фізичним знущанням над дитиною.
Кропива - це трав'яниста рослина, яка не
містить твердих елементів здатних
нанести подряпини чи іншим чином
пошкодити структуру тканини тіла
людини. При контакті зі шкірою
неприємне відчуття, але це не є
фізичним болем, небезпека для життя
відсутня. Не є таке виховання і
психологічним насильством у зв'язку з
відсутністю будь-яких ознак
останнього.

Особа, що склала адміністративний
протокол зобов'язана надати до суду
докази, які б доводили наявність у діях
правопорушника складу правопорушення.
Попри це не було опитано
неповнолітнього, який відповідно до
фабули адміністративного протоколу,
потерпає від фізичного та
психологічного насильства. Є лише дані
зі слів сторонніх осіб і не враховано
пояснення ОСОБА_4 та класного керівника
ОСОБА_5 про відсутність фізичного і
психічного насильства з боку батька по
відношенню до неповнолітнього ОСОБА_8

Суд відповідно до ст. 252 КУпАП оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в
їх сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

Суд не знаходить в діях ОСОБА_3 складу
правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.
1 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути
розпочато, а розпочате підлягає
закриттю за відсутності події і
складу адміністративного
правопорушення.

На підставі вищевикладеного,
керуючись, ст. ст. 9, 173-2, 247, 251, 252 КУпАП
України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
вчинене ОСОБА_7 - закрити у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173 - 2 ч. 1 КУпАП.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено прокурором, особою,
щодо якої її винесено, а також
потерпілим.

Скарга і подання прокурора на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення
розглядаються правомочними органами
(посадовими особами) в десятиденний
строк з дня їх надходження, якщо інше не
встановлено законами України.

Апеляційна скарга (подання) подається
до Чернігівського апеляційного суду
через Менський районний суд
Чернігівської області.

Суддя
Т.Г. Сова