Провадження №33/792/132/14
Головуючий в 1 інстанції
Категорія: ст. 124 КУпАП
Доповідач Вітюк І.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року
м. Хмельницький

Суддя апеляційного суду Хмельницької
області Вітюк І.В., при секретарі
Купельській Н.П., з участю особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1, захисника
ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницькому
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Хмельницького міськрайонного суду від
20 червня 2014 року, -

В с т а н о в и л а:

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1,

визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 6
(шість) місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
держави судовий збір в розмірі 36 грн. 54
коп.

За постановою суду, ОСОБА_1 21 березня 2014
року близько 12 години 30 хвилин в м.
Хмельницькому, керуючи автомобілем
«Ford Fiesta», державний номерний знак
НОМЕР_1, під час виконання маневру
лівого повороту при виїзді зі стоянки
ТЦ «Європа», що по вул. Качинського, для
подальшого руху до вул. Геологів,
проявивши неуважність, не надала
перевагу у русі автомобілю НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3, який рухався
по вул. Качинського зі сторони вул.
Геологів у м. Хмельницькому, по причині
чого відбулося зіткнення між вказаними
авто. Внаслідок зіткнення, автомобілі
отримали механічні пошкодження та
водій автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3 отримав
легкі тілесні ушкодження.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги
п.10.2 ПДР.

Не погоджуючись з постановою суду,
особа, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в
якій просить оскаржувану постанову
скасувати та закрити провадження по
справі у зв'язку з відсутністю в її діях
складу правопорушення, передбаченого
ст.124 КУпАП.

Свої вимоги аргументує тим, що саме дії
водія ОСОБА_3, який значно перевищив
швидкість руху, призвели до порушення
п.п.12.3,12.4,12.9 б) Правил дорожнього руху,
наслідком чого відбулася ДТП.

Звертає увагу апелянт і на ряд
порушень, які допустив місцевий суд при
винесенні оскаржуваної постанови, а
саме на те, що розгляд справи був
проведений у її відсутність, що
призвело до порушення її прав,
передбачених ст.268 КУпАП; свідки ДТП,
яка мала місце 21.03.2014 року, до суду не
викликалися, що призвело до неповноти
судового слідства; у протоколі про
амінправопорушення відсутнє посилання
на визнання вини та щире каяття
порушника, як це зазначено в
оскаржуваній постанові суду, що
призвело до невідповідності висновків
суду, викладених у постанові, фактичним
обставинам справи. Відсутні у
матеріалах справи і докази, які б
підтверджували характеристику особи
правопорушника, його матеріальний та
сімейний стан, стан здоров'я та інші
обставини, які б давали суду
можливість, в порядку ст.33 КУпАП,
призначати певний вид і розмір
адміністративного стягнення.

Провівши апеляційний розгляд справи
про адміністративне правопорушення,
вивчивши та дослідивши її матеріали,
вислухавши пояснення учасників
процесу, перевіривши та обговоривши
доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає її такою,
яка не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Висновок судді місцевого суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 у
порушенні п. 10.2 ПДР, що призвело до
зіткнення транспортних засобів та їх
пошкодження за обставин, викладених у
постанові, є законним та
обґрунтованим.

Винуватість ОСОБА_1 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає
фактичним обставинам подій та
підтверджена матеріалами справи про
адміністративне правопорушення, у тому
числі поясненнями іншого
водія-учасника ДТП - потерпілого
ОСОБА_3, даними, що містяться у
протоколі про адміністративне
правопорушення, схемі ДТП, іншими
доказами, зібраними по справі.

Доводи апелянта про порушення ПДР
України саме водієм ОСОБА_3, а саме
п.п.12.3,12.4,12.9 ПДР, який на великій
швидкості руху зіткнувся з її
автомобілем є неспроможними, оскільки
ці обставини не можуть бути предметом
розгляду справи щодо ОСОБА_1 Більше
того, вирішення питання про наявність
порушення ПДР України в діях
конкретного водія та складання
протоколу про адміністративну
відповідальність для притягнення
винуватих осіб до адміністративної
відповідальності належить виключно до
компетенції органів
Державтоінспекції, а судові органи
розглядають справи про
адміністративне правопорушення лише в
межах обставин та щодо порушень,
зазначених у протоколі. Як вбачається
із матеріалів справи будь-яких даних
про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності та
складання відносно нього протоколу з
направлення його на розгляд до суду
немає.

Відсутні у матеріалах справи і данні,
які б вказували на перевищення
допустимої швидкості руху водієм
ОСОБА_3, адже такий факт можна
встановили лише шляхом відповідних
вимірювань спеціальними засобами з
послідуючими результатами, яких
матеріали справи не містять.

З огляду на вище викладене, апеляційний
суд сприймає критично пояснення свідка
ОСОБА_4 про те, що водій ОСОБА_3 в момент
ДТП рухався на великій швидкості.

Також, не заслуговують на увагу та не
можуть бути підставою для скасування
постанови місцевого суду доводи
апелянта про порушення порядку
оформлення протоколу про
адміністративне правопорушення. Як
вбачається із вищезгаданого протоколу,
ОСОБА_1погодилася із внесеними до нього
даними, засвідчивши це своїм підписом
та не внісши свої заперечення під час
його оформлення.

У даному протоколі зазначена суть
адміністративного правопорушення,
обставини виникнення ДТП, з посиланням
на порушення конкретних вимог ПДР та
інші дані, передбачені в ст.256 КУпАП, що
свідчить про належність його
оформлення.

Не заслуговують на увагу і доводи
викладені в апеляційній скарзі особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності, про відсутність у її
діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, зокрема порушення п. 10.2 ПДР
України, так як вона не виїжджала на
проїзну частину головної дороги по
якій рухався водій ОСОБА_3, а навпаки
надавала останньому перевагу в русі.

Так, відповідно до п. 10.2 ПДР України,
виїжджаючи на дорогу з житлової зони,
дворів, місць стоянки, автозаправних
станцій та інших прилеглих територій,
водій повинен перед проїзною частиною
чи тротуаром дати дорогу пішоходам і
транспортним засобам, що рухаються по
ній, а з'їжджаючи з дороги -
велосипедистам і пішоходам, напрямок
руху яких він перетинає.

З урахуванням схеми місця ДТП, даних
проколу огляду ДТП, пояснень водія
ОСОБА_3, суд вважає доведеною ту
обставину, що зіткнення транспортних
засобів відбулося у місці, яке вказано
на зазначеній вище схемі.

Ця обставина випливає також із
механічних ушкоджень транспортних
засобів та характеру їх заподіяння, що
виникли в результаті ДТП.

З огляду на викладене, апеляційний суд
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що зіткнення транспортних
засобів сталося в результаті раптового
виїзду автомобіля під керуванням
ОСОБА_1 на проїзну частину дороги, що
створило небезпеку для руху автомобілю
під керуванням потерпілого ОСОБА_3

Таким чином, суддя місцевого суду при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 повно,
всебічно та об'єктивно з'ясував всі
обставини події, дав належну оцінку
усім зібраним по справі доказам та
прийшов до обґрунтованого висновку
щодо винуватості ОСОБА_1 у порушенні
п.10.2 ПДР та наявності в її діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Не ґрунтується на матеріалах справи і
посилання апелянта на порушення її
права на захист, так як розгляд справи у
місцевому суді відбувся без її участі,
що позбавило її можливості надати свої
пояснення щодо перебігу ДТП, позаяк
ОСОБА_1 була належним чином
повідомлення про дату та час судового
розгляду матеріалів справи, що
підтверджується її особистим підписом
у протоколі про адміністративне
правопорушення серії АВ2 №301480 (а.с.1).

З врахуванням обізнаності ОСОБА_1 про
час та дату судового розгляду справи за
протоколом про адміністративне
правопорушення, складеним щодо неї, та
відсутності її клопотань про
відкладення розгляду даної справи,
місцевий суд, на підставі ч.2 ст.268 КУпАП,
аргументовано прийшов до висновку про
можливість розгляду справи за її
відсутності, з чим і погоджується
апеляційний суд.

Будь-яких інших доводів, які б
підтверджували порушення вимог
чинного законодавства при розгляді
судом першої інстанції справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 у скарзі не наведено
та додаткових доказів на спростування
висновків судді місцевого суду не
надано, а тому апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
судді суду першої інстанції - без зміни.

З огляду на наведене, керуючись ст. 294
КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П о с т а н о в и в :

Постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 20 червня 2014
року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а її
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області

Вітюк І.В.