Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/5954/14-п
інст. Сингаївський О. П. Категорія ч. 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2014 року
м.Житомир

Суддя апеляційного суду
Житомирської області Ляшук В.В.

з участю

секретарів: Дорошенко
Н.В., Гончарука С.С.

апелянта: ОСОБА_1

адвоката: ОСОБА_2

розглянувши матеріали справи про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 130 КУпАП щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Житомира, громадянина України,
непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1, ,

в с т а н о в и в :

Постановою Корольовського районного
суду міста Житомира 25 липня 2014 року
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності
за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3400
(три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Відповідно до постанови ОСОБА_1 02.07.2014
року о 11 год. 50 хв. керував автомобілем
ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиць
Київське шосе - Баранова в місті
Житомирі в стані алкогольного
сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9. (а)
Правил дорожнього руху, за що
передбачено відповідальність за ч. 1 ст.
130 КУпАП.

На постанову суду особою, яку
притягнуто до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_1, подано
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про поновлення строку на
апеляційне оскарження та скасування
постанови суду у зв'язку з відсутністю
події та складу правопорушення.

Зазначає, що він в судовому засіданні
участі не брав, оскільки не знав про це
і будь - яких повісток, повідомлень
від суду не отримував.

Про прийняте судом рішення він
дізнався лише 22 серпня 2014 року,
отримавши його по пошті, а тому вважає,
що пропустив строк на її оскарження з
поважних причин і просить його
поновити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує
фактичні обставини та вказує, що
транспортним засобом не керував, а
передав керування автомобілем своєму
братові, оскільки вживав алкогольні
напої. Вказує, що працівник ДАІ
безпідставно склав на нього протокол
за керування автомобілем в стані
алкогольного сп'яніння, оскільки він та
інші очевидці одразу повідомляли, що
автомобілем керував ОСОБА_3.

Заслухавши доводи апелянта на
підтвердження апеляційної скарги та
його захисника, пояснення свідків,
перевіривши матеріали справи
відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю,
що наведені апелянтом причини пропуску
строку апеляційного оскарження
постанови суду є поважними та такими,
що підлягають поновленню.

Що стосується постанови суду, то
підстави для задоволення апеляційної
скарги та її зміни чи скасування
відсутні виходячи з наступного.

Висновок суду про перебування ОСОБА_1 в
стані алкогольного сп'яніння
стверджується протоколом про
адміністративне правопорушення, серія
АВ2 № 894912 від 02.07.2014 р., висновком №
1294 щодо результатів медичного огляду з
метою виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції від 02.07.2014 року.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він
транспортним засобом не керував на
думку апеляційного суду
спростовуються поясненнями свідка
ОСОБА_4, який в суді апеляційної
інстанції повідомив, саме ОСОБА_1
керував транспортним засобом і саме з
ним він узгоджував можливість
добровільного відшкодування йому
збитків завданих внаслідок створеної
останнім ДТП. Однак, в послідуючому, а
зокрема після приїзду брата - ОСОБА_3,
той відмовився виконувати
домовленість у зв'язку з чим на місце
ДТП був викликаний черговий наряд ДАІ.
Згодом ОСОБА_1 став спотворювати
обставини ДТП, вказуючи, що
транспортним засобом не керував.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що в складі
чергової групи виїжджав на місце ДТП та
після заслуховування пояснень
учасників ДТП, в тому числі ОСОБА_4
дійшов висновку, що транспортним
засобом ВАЗ д.н.з НОМЕР_1 керував ОСОБА_1
З його пояснень вбачається, що водій
ОСОБА_4 давав послідовні та переконливі
пояснення про обставини ДТП та
керування автомобілем водієм ОСОБА_1 та
намагання в послідуючому останнім
уникнути відповідальності за
керування в стані алкогольного
сп'яніння шляхом спотворення дійсних
обставин.

Аналізуючи вказані докази та керуючись
власним внутрішнім переконанням
апеляційний суд вважає правдивими
зазначені показання свідків та при
цьому враховує відсутність у них
будь-якої особистої зацікавленості в
оговорені та перекручуванні обставин
та покладення матеріальної
відповідальності саме на ОСОБА_1, а не
на іншу особу.

При цьому, суд критично відноситься до
пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6,
оскільки ОСОБА_1 є зацікавленою особою
в уникненні відповідальності, а свідок
перебував в автомобілі та знаходиться
з останнім у дружніх стосунках.

За таких обставин апеляційний суд
погоджується з висновками суду першої
інстанції про доведеність вина ОСОБА_1
у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Що стосується інших обставин, на які
посилається апелянт, як на підставу для
скасування постановленого щодо нього
судового рішення, а саме - розгляд
справи в суді першої інстанції за його
відсутності, то вони не спростовують
його вини у вчиненому правопорушенні.

В той же час, під час апеляційного
розгляду справи ОСОБА_1 в повній мірі
надані можливості для захисту своїх
прав відповідно до вимог ст. 268 та 294
КУпАП, чим поновлено його
конституційне право на захист.

При цьому, враховуючи характер
вчиненого правопорушення його
суспільну небезпеку, апеляційний суд
вважає постанову суду законною і
обґрунтованою та не знаходить підстав
для її скасування щодо ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст. 294
Кодексу України про адміністративні
правопорушення,-

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Корольовського районного суду міста
Житомира 25 липня 2014 року щодо нього -
без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області
В.В. Ляшук