П О С Т А Н О В А

іменем України

10 вересня 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі
головуючого-судді судової палати з
розгляду кримінальних справ
Присяжнюка О.Б. за участю захисника
особи, яку пригнуто до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_2, представників Київської
міжрегіональної митниці Грабчака П.В.,
Борматової О.М., прокурорів Рашевського
М.О., Маруненка О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за апеляційною
скаргою особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_5 на постанову судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року відносно

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1

в с т а н о в и в :

цією постановою ОСОБА_5 визнано винним
у порушенні митних правил,
передбачених ч. 1 ст. 483 МК України, та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 141 108,
90 грн. Також, постановлено стягнути з
ОСОБА_5 на користь держави вартість
безпосередніх предметів порушення
митних правил у розмірі 141 108, 90 грн.

Відповідно до вказаної постанови, 23
грудня 2013 року в зоні діяльності
Південної митниці з Об'єднаних
Арабських Еміратів на митну територію
України компанією «Maximus Bisiness LTD»
(Великобританія) на виконання умов
контракту від 08 травня 2013 року №
ЕХ-08-05-13, укладеного з ТОВ
«Віватімпорт», морським транспортом
переміщено товар, а саме: «бувші у
використанні автомобільні
запчастини», вагою брутто 12 440 кг,
загальною вартістю 17 654, 06 доларів США.

Через митний кордон України, вказаний
товар було переміщено на підставі
наступних товаросупровідних
документів: коносаменту від 25 жовтня 2013
року та інвойсу від 03 грудня 2013 року №
ЕХ-0072.

25 грудня 2013 року товар, заявлений до
митного оформлення в режимі ІМ-40 за
митною декларацією № 100250001/2013/080103,
оформлено та випущено у вільний обіг.

06 вересня 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів з
метою перевірки законності ввезення
товарів на митну територію України до
Департаменту митної справи Міндоходів
ініційовано направлення запиту до
митних органів Великобританії.

З відповіді митних органів
Великобританії встановлено, що
компанія «Maximus Bisinеss LTD», яка згідно
товаросупровідних документів виступає
відправником товару, є ліквідованою та
з 17 травня 2013 року виключена з реєстру.

В зв'язку з цим, зроблено висновок про
те, що на час поставки товарів, контракт
від 08 травня 2013 року № ЕХ-08-05-13 був
фактично не дійсним, так само як і
інвойс від 03 грудня 2013 року № ЕХ-0072,
який є невід'ємною частиною контракту
та його доповненням, оскільки виданий
ліквідованою компанією.

На підставі цього, орган доходів і
зборів вважає, що зазначений товар,
загальною вартістю 17 654, 06 доларів США,
що згідно курсу НБУ на день переміщення
складає 141 108, 90 грн., переміщений через
митний кордон України з приховуванням
від митного контролю, шляхом подання як
підстав для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві
відомості щодо відправника та продавця
товарів, що є порушенням митних правил,
відповідальність за яке, передбачена
ст. 483 МК України.

Також, орган доходів і зборів вважає, що
у відповідності до положень ч. 2 ст. 459 МК
України суб'єктом відповідальності за
вчинення даного порушення є керівник
декларанта ТОВ «Віватімпорт» ОСОБА_5,
який займає посаду директора,
відповідно до наказу від 02 серпня 2013
року № 3-к.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову суду першої
інстанції скасувати та постановити
нову, якою закрити провадження по
справі. Свої вимоги апелянт
обґрунтовує тим, що суд безпідставно
визнав його винним у порушенні митних
правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК
України, оскільки склад даного
правопорушення відсутній, а саме: товар
було переміщено без будь-яких ознак
приховування та з товаросупровідними
документами. Крім того, ОСОБА_5
зазначає, що в його діях відсутній
прямий умисел на вчинення незаконних
дій, що є обов'язковою ознакою
суб'єктивної сторони даного
правопорушення. Так, апелянт наголошує,
що декларування товарів під час
митного оформлення здійснював ОСОБА_6,
що підтверджується карткою Київської
регіональної митниці щодо обліку
особи, яка здійснює операції з
товарами.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі
зазначається, що протокол про
порушення митних правил складено з
порушенням вимог ст. 494 МК України,
оскільки в ньому не конкретно
викладені дані про місце, час вчинення,
вид та характер порушення митних
правил, а також в ньому не згадується
про вчинення безпосередньо ОСОБА_5
будь-яких дій пов'язаних з переміщенням
товарів через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю.

Також, ОСОБА_5 вважає, що не може бути
визнана належним доказом по справі
копія листа HM Revenue@Customs, так як не відоме
джерело її походження. Крім того, в
матеріалах справи відсутній його
офіційний переклад.

Таким чином, на думку ОСОБА_5 постанова
суду є незаконною і необґрунтованою.

Також, в поданій апеляційній скарзі
міститься клопотання про поновлення
пропущеного строку на оскарження
судового рішення, в якому зазначається,
що ОСОБА_5 не був повідомлений про дату
та місце розгляду справи, а копія
постанови йому не направлялася, в
зв'язку з чим він не був своєчасно
обізнаний про результати судового
розгляду справи і не міг вчасно його
оскаржити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_5,
яка підтримала клопотання про
поновлення пропущеного строку на
оскарження постанови суду першої
інстанції та подану апеляційну скаргу
і просила їх задовольнити,
представників Київської
міжрегіональної митниці та прокурорів,
які заперечували в її задоволенні,
оскільки вважають рішення суду першої
інстанції законним і обґрунтованим та
залишити на розсуд суду клопотання про
поновлення пропущеного строку,
перевіривши матеріали
адміністративної справи, доводи
апеляційної скарги та поданого
клопотання про поновлення пропущеного
строку, приходжу до наступних
висновків.

Так, відповідно до вимог ст.. 294 КУпАП
постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена протягом десяти днів з
дня її винесення.

Відповідно до вимог ст. 289 КУпАП, у разі
пропуску строку на оскарження
постанови суду з поважних причин, його
може бути поновлено за заявою особи.

Згідно ст. 268 КУпАП передбачено, що
справа про адміністративне
правопорушення може бути розглянута за
відсутності особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
лише у випадку, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про дату
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Проте, в матеріалах адміністративної
справи відсутні будь-які дані з приводу
того, що суд першої інстанції
повідомляв ОСОБА_5 про дату розгляду
справи. Також, в матеріалах справи
відсутні дані про направлення йому
копії оскаржуваного рішення.

В зв'язку з цим, вважаю доводи апелянта
з приводу поважності причин пропуску
строку на оскарження постанови
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року, обґрунтованими, а
відтак він підлягає поновленню.

Стосовно доводів апеляційної скарги з
приводу незаконності і
необґрунтованості постанови місцевого
суду, вважаю наступне.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед
ряду завдань провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи та вирішення її
в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення необхідно з'ясувати чи
було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Однак, суд першої інстанції даних вимог
закону не дотримався.

Так, місцевий суд, розглядаючи справу,
не з'ясував належним чином обставини
справи та прийняв рішення обмежившись
тими даними, які містяться в протоколі
про порушення митних правил.

Зокрема, вказав, що інвойс, який є
невід'ємною частиною контракту від 08
травня 2013 року та його доповненням,
виданий компанією, яка є нездатною до
укладення контракту, оскільки за
повідомленням митних органів
Великобританії компанія «Maximus Bisinеss LTD»
ліквідована, у зв'язку з чим виключена з
реєстру 17 травня 2013 року.

Між тим, контракт між компанією «Maximus
Bisinеss LTD» та ТОВ «Віватімпорт» було
укладено 08 травня 2013 року, тобто до
виключення компанії «Maximus Bisinеss LTD» з
реєстру. При цьому, митними органами
належним чином не з'ясовано, чи
виключення компанії з реєстру
передбачає її ліквідацію, тобто чи є
дана компанія діючою та чи є вона
зобов'язаною у разі виключення її з
реєстру виконати умови контракту.

Таким чином, даних про те, що на момент
укладення контракту компанія «Maximus
Bisinеss LTD» не мала на це повноважень, ні у
протоколі про порушення митних правил,
ні у матеріалах справи не наведено.

Не надала належної інформації з цього
приводу Київська міжрегіональна
митниця і під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Крім того, не встановлено митними
органами і тих обставин, чи було відомо
ОСОБА_5 про ліквідацію компанії «Maximus
Bisinеss LTD» та яким чином мав проводитися
розрахунок за поставлений товар.

Зазначені обставини унеможливлюють
перевірку в апеляційному порядку
законності і обґрунтованості
прийнятого суддею рішення по справі і
перешкоджають встановленню наявності
чи відсутності правопорушення,
винності особи, щодо якої складено
протокол.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню, а постанова судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 18 квітня 2014 року - скасуванню, а
матеріали справи поверненню до
Київської міжрегіональної митниці для
проведення додаткової перевірки, під
час якої належить перевірити порядок
ліквідації компанії «Maximus Bisinеss LTD»
згідно з законами Великобританії та чи
дійсно на момент укладання контракту, а
саме 08 травня 2013 року вказана компанія
не мала на це повноважень.

Враховуючи вище наведене та керуючись
ст.294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_5 про поновлення
пропущеного строку задовольнити.

Поновити ОСОБА_5 строк на оскарження
постанови Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 квітня 2014 року .

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 18 квітня 2014 року, якою
ОСОБА_5 визнано винним у порушенні
митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК
України, скасувати, а матеріали
адміністративної справи направити до
Київської міжрегіональної митниці для
проведення додаткової перевірки.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили після її винесення, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя
Присяжнюк О.Б.