Справа № 359/8741/14-п Головуючий у І
інстанції Мельник О.О.Провадження №
33/780/766/14 Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 429
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 жовтня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Свінціцька О.П., з участю:

прокурора Саган Д.В.

представника Київської митниці
Міндоходів Павленко С.А.,

представника особи, що притягується до
адміністративної відповідальності

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на
постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Постановою судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.
Луганськ, не працюючу, проживає за
адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.471 МК України, та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 1700 гривень з конфіскацією в
дохід держави України грошових коштів
у розмірі 1925 євро.

Відповідно до зазначеної постанови, 02
серпня 2014 року близько 18 години 10
хвилин, під час проходження митного
контролю залу «Приліт» терміналу «Д»
ДП МА «Бориспіль» громадянка України
ОСОБА_3, яка прилетіла до України із
Швейцарії м. Цюріх, рейсом 0472, своїми
діями обрала канал, позначений
символами зеленого кольору («зелений
коридор»), тим самим, відповідно до ч.5
ст.366 МК України заявивши про те, що
переміщувані нею через митний кордон
України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на територію
України, після перетину нею «білої
лінії», яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю «зелений
коридор», було виявлено 1925 Євро, які
перевищували наявну у неї суму в
розмірі 11 560 швейцарських франків та 500
Євро, що за офіційним курсом НБУ станом
на 02.08.2014 становить суму в розмірі 10 000
Євро, і знаходились в одному із
відділень жіночої сумки пасажирки
(ручна поклажа) без ознак приховування
та підлягали обов'язковому письмовому
декларуванню, чим ОСОБА_3 порушила
порядок проходження митного контролю в
зонах (коридорах) спрощеного митного
контролю, яким обмежено переміщення
валюти через митний кордон України
відповідно до Постанови КМУ №436 від
21.05.2012.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову суду
змінити в частині конфіскації 1925 Євро в
дохід держави, в іншій частині залишити
постанову без змін, вилучену згідно
протоколу про порушення митних правил
валюту в розмірі 1925 Євро повернути
ОСОБА_3 Апелянт вважає, що судом першої
інстанції не було враховано ряд
обставин, які містяться в матеріалах
справи, серед яких обставини, що
пом'якшують вину ОСОБА_3 Апелянт
посилається на положення Європейської
Конвенції «Про захист прав людини і
основоположних свобод», протоколи
1,2,4,7,11, які є невід»ємною частиною
Конвенції та рішення Європейського
суду з прав людини (справа Ісмаілов
проти Російської Федерації від 06.11.08) і
важає, що застосування конфіскації
предметів порушення митних правил в
даному випадку є надмірним ступенем
покарання та суперечить положенню
статті 1 Протоколу №1 до Конвенції,
тобто, є не пропорційним, оскільки
покладає на ОСОБА_3 «індивідуальний
тягар». Вказує на нові обставини, які не
врахував суд першої інстанції, а саме,
легальність доходу ОСОБА_3 у Швейцарії.
Зазначає, що ОСОБА_3 відповідальна за
усю свою родину та є єдиним джерелом
доходу та забезпечення родини,
оскільки сама ОСОБА_3 та її родина
раніше мешкали та зареєстровані у м.
Луганськ, з початку бойових дій у
самому місті, з моменту виникнення
небезпеки для життя доньки та близьких,
по теперішній час її родина вимушені
жити у домівці в смт. Васищево
Харківської області, яку вони
винаймають, а вилучені кошти вкрай
необхідні для забезпечення родини
продуктами, зимовим одягом,
лікарськими засобами для батьків та
для сплати за проживання. На думку
апелянта, основана мета покарання - це
виправлення та усвідомлення скоєного
правопорушення, в даному конкретному
випадку ця мета досягнута.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу
підтримав.

Вислухавши пояснення:

прокурора, який заперечував щодо
задоволення апеляційної скарги, її
доводи вважав необґрунтованими, просив
залишити постанову суду без змін;

представника Київської митниці
Міндоходів, який заперечував щодо
задоволення апеляційної скарги;

вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги
суд приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_3 у порушенні
встановленого порядку проходження
митного контролю в зонах (коридорах)
спрощеного митного контролю, що
виразилось у переміщенні через митний
кордон України в зоні «зеленого»
коридору товарів, переміщення яких
через митний кордон обмежено
законодавством України,
підтверджується зібраними у справі
доказами, а саме протоколом про
порушення митних правил від 02 серпня 2014
року №0433/125120104/14, доповідними записками
інспекторів Київської митниці, описом
предметів, затриманих у
правопорушника, іншими доказами, що
містяться в справі. Не оспорюється факт
вчинення зазначеного правопорушення й
самою ОСОБА_3

Вказаним доказам судом першої
інстанції була дана належна правова
оцінка, дії ОСОБА_3 за ст. 471 МК України
кваліфіковані вірно.

Апеляційний суд критично ставиться до
посилань апелянта на необхідність
накладення на ОСОБА_3
адміністративного стягнення у виді
штрафу без застосування конфіскації
вилученої валюти, оскільки санкція ст.
471 МК України передбачає
безальтернативну санкцію - накладення
штрафу у розмірі 100 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян та
конфіскацією предметів (грошових
коштів), порядок переміщення через
митний кордон України яких було
порушено. За таких умов незастосування
даного виду стягнення прямо
протирічить вимогам чинного
законодавства України, що є
неприпустимим.

Посилання представника ОСОБА_3 на норми
Європейської Конвенції «З захисту прав
і основних свобод людини», а також
протоколи №1, 2, 4, 7, 11, є безпідставними,
оскільки конфіскація безпосередніх
предметів порушення митних правил не
підпадає під порушення положень даної
Конвенції.

Інші доводи апеляційної скарги
правильності висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Зважаючи на викладене, оскаржувана
постанова відповідає вимогам закону,
підстави для її зміні чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 366, 461, 462, 464,
465,466, 471 МК України,

постановила :

Апеляційну скаргу представника особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 - ОСОБА_2
залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 05 вересня 2014 року щодо ОСОБА_3
залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.П.
Свінціцька