Справа № 163/2901/13-п Провадження №33/773/33/14
Суддя в 1 інстанції: Чишій С.С.
Категорія:ст.472 МК України Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" вересня 2014 р. місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду Волинської
області Опейда В.О., за участю прокурора
Шевчука В.М., представника Ягодинської
митниці Міндоходів Пікалюка М.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, жителя АДРЕСА_1
непрацюючого, ІПН НОМЕР_1 на постанову
Любомльського районного суду від 24
жовтня 2013 року,-

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою ОСОБА_2 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.472 МК
України і накладено стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 6027 грн. (шість
тисяч двадцять сім) гривень з
конфіскацією в дохід держави - 1 вживану
сушильну машинку, 1 автомийку, 8 банок
прального порошку об'ємом 40,88 літра, 6
вживаних шин, 3 вживані швейні машинки,
загальною вартістю 6027 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
Ягодинської митниці Міндоходів 202 грн.
витрат за зберігання товарів та в
користь держави 34 грн. 41 коп. судового
збору.

Згідно постанови ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
те, що він 29.09.2013 року, слідуючи з
Республіки Польща в Україну через
митний пост "Ягодин" Ягодинської
митниці Міндоходів автомобілем марки
"Мercedes", реєстраційний номер НОМЕР_2, не
задекларував за встановленою формою
товар: 1 вживану сушильну машинку, 1
автомийку, 8 банок прального порошку
об'ємом 40,88 літра, 6 вживаних шин, 3
вживані швейні машинки, загальною
вартістю 6027 гривень, який згідно ст.374
МК України підлягав обов'язковому
письмовому декларуванню, що знаходився
в багажному відділенні автомобіля
разом із задекларованими товарами і
був виявлений під час митного контролю,
чим вчинив правопорушення, передбачене
ст. 472 МК України.

У поданій апеляції ОСОБА_4 просить
постанову суду скасувати, прийняти
нову, якою конфісковані товари йому
повернути. Апеляцію обґрунтовує тим, що
справа щодо нього розглянута
однобічно, неповно та без з'ясування
усіх обставин, а викладені у постанові
висновки не відповідають фактичним
обставинам справи. Правопорушення він
не вчиняв, товар не задекларував тому,
що його йому подарували, а повного
порядку проходження митного контролю
він не знав.

Особа притягнута до адміністративної
відповідальності та його захисник в
суд апеляційної інстанції не з'явились,
хоча про час та місце розгляду
провадження були повідомлені належним
чином, що стверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, а тому судовий розгляд
проведений у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, який виклав
доводи апеляційної скарги, прокурора
та представника Ягодинської митниці
Міндоходів, які заперечували проти
апеляційної скарги, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши висновок судової
товарознавчої експертизи, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення частково.

У відповідності до ст.289 КУпАП скарга на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

У відповідності до ст.526 МК України
справа про порушення митних правил
може бути розглянута за відсутності
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності за
це правопорушення у випадку, якщо є
дані про своєчасне її сповіщення про
місце і час розгляду справи і якщо від
неї не надійшло клопотання про
перенесення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема, з протоколу про порушення
митних правил, ОСОБА_4 був належним
чином повідомлений про розгляд справи
в суді першої інстанції, однак в судове
засідання не з'явився, клопотання про
перенесення розгляду справи не
заявляв. Таким чином судом першої
інстанції розглянуто справу у
відсутності ОСОБА_2 з дотриманням вимог
закону.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, копія постанови ОСОБА_2 була
направлена 25.10.2013 року, згідно
супровідної, однак, даних про те, що він
її отримав немає, як і у випадку
повторного її надіслання 29.11.2013 року за
його заявою від 16.11.2013 року.

З клопотання захисника ОСОБА_5 в
інтересах ОСОБА_2 вбачається, що на руки
дану постанову вона отримала 18.12.2013
року при ознайомлені з матеріалами
справи, а апеляційну скаргу на адресу
суду надіслала поштою 27.12.2013 року, що
підтверджується квитанцією №8608 від
27.12.2013 року, тобто протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

За таких обставин, суд вважає, що
апеляційну скаргу слід прийняти до
розгляду, як таку, що подана у строки,
визначені законом.

Твердження апелянта про відсутність в
його діях складу правопорушення є
безпідставними та спростовуються
матеріалами справи.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні порушень митних
правил, передбачених ст. 472 МК України,
відповідають фактичним обставинам
справи та підтверджуються протоколом
про порушення митних правил № 1700/20500/2013
від 29 вересня 2013 року, митними
деклараціями, які підписані
правопорушником ОСОБА_2 і в яких
відсутній запис про зазначений в
протоколі товар (а.с.6-7), актом про
проведення огляду (переогляду) товарів,
транспортних засобів, ручної поклажі
та багажу (а.с.8), службовою запискою
інспектора митниці (а.с. 17), письмовими
поясненнями ОСОБА_2 (а.с.11) щодо визнання
своєї винуватості у недекларуванні
зазначеного в протоколі товару.

У відповідності до ст.472 МК України
відповідальність настає за
недекларування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, які підлягають обов'язковому
декларуванні. Згідно ст.374 МК України не
підлягають письмовому декларуванню
лише товари, вартість яких не перевищує
еквівалент 500 Євро та сумарна вага яких
не перевищує 50 кг.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень самого ОСОБА_2, він перевозив
вказаний у протоколі про порушення
митних правил товар, вага якого
перевищує встановлені законом
дозволені норми, тому даний товар
підлягав обов'язковому декларуванню.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, що ОСОБА_4 вчинив
недекларування товару, вага якого
перевищувала встановлену норму - 50 кг.,
який підлягав обов'язковому
декларуванню у разі переміщення через
митний кордон України, тобто скоїв
правопорушення, передбачене ст.472 МК
України.

Разом з тим, висновком експерта №
150 від 10 жовтня 2013 року, вартість
незадекларованого товару, зазначеного
в протоколі про порушення митних
правил, з врахуванням зносу визначена
6027 грн. Даний висновок був зроблений
експертом Спеціалізованої лабораторії
з питань експертизи та досліджень
Міндоходів, з застосуванням
коригувального коефіцієнту 0,3 (2) до
всіх вилучених товарів, незалежно від
терміну користування даним товаром та
наявності конкретних дефектів, у
зв'язку з чим виникли сумніви в
правильності оцінки товарів, тому за
клопотанням правопорушника та його
захисника була призначена
товарознавча експертиза.

Згідно висновку судової товарознавчої
експертизи № 7554 від 02.09.2014 року
вартість предметів (за виключенням шин
автомобільних), вилучених згідно
протоколу про порушення митних правил
№1700/20500/2013 від 29 вересня 2013 року на
момент переміщення через митний кордон
України, становить 4280 грн.

Враховуючи, що оцінка вилучених, згідно
протоколу про порушення митних правил
від 29.09.2013 року, бувших у використанні 6
автомобільних шин не проводилась у
зв'язку з ненаданням їх на експертизу,
та ОСОБА_2 не представлено жодних
доказів щодо вартості даних шин, суд
виходить з їх вартості, визначеної у
висновку експерта №150 від 10.10.2013
року, яка становить 1587 (одну тисячу
п'ятсот вісімдесят сім) гривень 30
копійок.

Таким чином, судом встановлено, що
загальна вартість товару, вилученого у
ОСОБА_2 становить 5867 (п'ять тисяч
вісімсот шістдесят сім) гривень 30
копійок.

Санкція ст.472 МК України передбачає
накладення адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 100
відсотків вартості незадекларованих
товарів з їх конфіскацією.

Оскільки фактурна вартість
незадекларованих товарів, які
переміщував ОСОБА_4 через митний кордон
України, становить 5867 (п'ять тисяч
вісімсот шістдесят сім) гривень 30
копійок, а тому постанова суду в
частині накладеного адміністративного
стягнення у виді штрафу підлягає зміні
із зменшенням суми штрафу до суми
вартості товару.

Даних про те, що матеріали справи щодо
ОСОБА_2 сфабриковані при розгляді
справи не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 530
МК України, ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Любомльського районного
суду від 24 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_2
змінити.

Зменшити розмір накладеного на ОСОБА_2
штрафу до 5867 (п'ять тисяч вісімсот
шістдесят сім) гривень 30 копійок.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.О. Опейда