Справа № 164/1509/2014-п Провадження
№33/773/218/14 Суддя в 1 інстанції: Покидюк
М.В. Категорія:ст. 172-7 КпАП України
Доповідач: Бешта Г. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2014 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Волинської області Бешта Г.Б.,

з участю прокурора Шубіна Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу прокурора на постанову судді
Маневицького районного суду
Волинської області від 29 серпня 2014
року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1, працюючого
ветеринарним лікарем Маневицької
районної ветеринарної лікарні,
депутата Маневицької селищної ради VI
скликання, визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від
адміністративної відповідальності за
малозначністю правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП,
обмежившись усним зауваженням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, будучи депутатом Маневицької
селищної ради Волинської області та
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення згідно
підпункту „б" п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України „Про засади запобігання і
протидії корупції", порушив
встановлену даним законом вимогу щодо
повідомлення безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів.

А саме, під час прийняття рішення
Маневицької селищної ради № 37/37 від 18
червня 2014 року, згідно якого було
вирішено надати дозвіл на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд його
матері - ОСОБА_3, не повідомив голову
Маневицької селищної ради про
наявність суперечності між його
особистими інтересами та службовими
повноваженнями, наявність яких могла
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішення, чим
порушив ст. 14 Закону України „Про
засади запобігання і протидії
корупції".

Постановою Маневицького районного
суду від 29 серпня 2014 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
на підставі ст. 22 КУпАП звільнено від
адміністративної відповідальності за
малозначністю правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП,
обмежившись усним зауваженням.

В апеляційній скарзі прокурор, не
погоджуючись із закриттям справи на
підставі ст. 22 КУпАП, зазначає, що
оскільки ОСОБА_2 відповідно до підпункт
«б» п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про
запобігання і протидію корупції» є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, порушив
встановлену Законом вимогу щодо
необхідності урегулювання конфлікту
інтересів, отже, вчинене ним
правопорушення не може розцінюватись
як малозначне. Просить постанову судді
Маневицького районного суду від 29
серпня 2014 року скасувати, а справу
направити на новий розгляд.

Заслухавши прокурора, який апеляційну
скаргу підтримав, перевіривши
матеріали адміністративної справи,
вважаю, що апеляція підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 251 КУпАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП,
докази повинні оцінюватися за
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати чи було вчинене
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчиненні та інші
обставини.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, не відповідає фактичним
обставинам.

Відповідальність за ст.172-7 КУпАП настає
за умови неповідомлення особою
безпосереднього керівника у випадках,
передбачених законом, про наявність
конфлікту інтересів.

Визначення змісту поняття „конфлікт
інтересів" має значення для
правильного застосування положень ст.14
Закону щодо урегулювання конфлікту
інтересів. Зміст цього поняття
визначають такі дві обов'язкові ознаки:
суперечність між особистими
інтересами та її службовими
повноваженнями і те, що наявність
такої суперечності може вплинути на
об'єктивність або неупередженість
прийняття рішень, а також на вчинення
дій під час виконання наданих особі
службових повноважень.

Таким чином, не будь-яка суперечність
між особистими інтересами особи та її
службовими повноваження створює
конфлікт інтересів, оскільки особистий
інтерес особи та її службові
повноваження можуть не суперечити один
одному.

Так, судом встановлено, що:

- рішенням № 1/1 сесії Маневицької
селищної ради шостого скликання від
19.11.2010 року було визнано повноваження
депутатів Маневицької селищної ради, в
тому числі і ОСОБА_2;

- 18 червня 2014 року на II засіданні
позачергової З7-ї сесії Маневицької
селищної ради шостого скликання було
прийнято рішення, згідно якого ОСОБА_3,
яка є матір'ю депутата Маневицької
селищної ради ОСОБА_2, було надано
дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_2.

З протоколу позачергової 37 сесії
Маневицької селищної ради шостого
скликання № 37-ІІ від 18.06.2014 року
вбачається, що за прийняття рішення №
37/37 проголосували 16 депутатів
Маневицької селищної ради, проти 3
депутати, 2 депутати утрималось в тому
числі і депутат Маневицької селищної
ради ОСОБА_2, який у письмовій формі не
повідомив Маневицьку селищну раду, що
на вирішення сесії винесене питання
про надання дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_2 орієнтовною площею 0,1246 га. в
оренду близькій йому особі - матері
ОСОБА_3

Згідно п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП, під
конфліктом інтересів слід розуміти
суперечність між особистими
інтересами особи та її службовими
повноваженнями, наявність яких може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону України
„Про засади запобігання і протидії
корупції" посадові особи зобов'язані
уживати заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів, повідомляти
невідкладно безпосереднього керівника
про виникнення конфлікту інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що
Маневицька селищна рада не являється
безпосереднім керівником депутата
Маневицької селищної ради ОСОБА_2 і він,
як депутат селищної ради, не був
підпорядкований будь-кому, не мав
керівника, якому міг повідомити про
конфлікт інтересів.

Що стосується обов'язку, визначеному у
п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України „Про засади
запобігання і протидії корупції", то
частиною 2 вказаної статті визначено,
що закони та інші нормативно - правові
акти, що визначають повноваження
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, порядок
надання окремих видів державних послуг
та провадження інших видів діяльності,
пов'язаних із виконанням функцій
держави, місцевого самоврядування,
мають передбачати порядок та шляхи
врегулювання конфлікту інтересів.
Однак, Закон України „Про місцеве
самоврядування в Україні" чи будь-які
інші нормативно-правові акти не
містять порядку та шляхів врегулювання
конфлікту інтересів, які можуть
виникнути у депутата сільської ради.

Разом з тим, стаття 49 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні"
зобов'язує депутата брати участь в
роботі сесії ради.

Крім того, суд першої інстанції
правильно зазначив, що рішення про
надання ОСОБА_3 дозволу на складання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд по вул.
І.Богуна, 93 орієнтовною площею 0,1246 га,
прийнято не депутатом ОСОБА_2 особисто,
а колегіальним органом - Маневицькою
селищною радою.

Згідно Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
передбачено вичерпний перелік
випадків, які кваліфікуються як
конфлікт інтересів (ст.ст. 6-9). Сам
термін «конфлікт інтересів»
використовується законодавцем для
узагальнюючого визначення всіх прямо
встановлених законом ситуацій
конфлікту інтересів.

Зокрема, у рішенні Конституційного
Суду України роз'яснено, що при
розв'язанні конфлікту інтересів, слід
виходити виключно з легітимності
правового характеру, тобто конкуруючі
інтереси продавця і покупця, боржника і
кредитора, наймача і наймодавця,
споживача і товаровиробника, прокурора
і адвоката, слідчого і підозрюваного
тощо.

Ключовим у Законі є поняття «корупція і
корупційне правопорушення».

Отже, корупцією є використання особою,
зазначеною у ст.4 Закону, наданих їй
службових повноважень та пов'язаних із
цим можливостей з метою одержання
неправомірної вигоди.

З врахуванням всіх обставин справи,
вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутня
наявність конфлікту інтересів та мета
одержання неправомірної вигоди, а тому
суд першої інстанції прийшов до
хибного висновку, що в діях ОСОБА_2 є
склад правопорушення, передбаченого
ст. 172-7 КпАП України.

З таких обставин, вважаю, що ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 172-7 КпАП України притягнутий
необґрунтовано, тому постанова
підлягає скасуванню з закриттям
провадження у справі на підставі п.1
ч.1ст. 247 КпАП України.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 271, 294 КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Постанову Маневицького районного
суду Волинської області від 29 серпня 2014
року, якою ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
Кодексу України про адміністративні
правопорушення та на підставі ст. 22
КУпАП звільнено від адміністративної
відповідальності за малозначністю
правопорушення, обмежившись усним
зауваженням - скасувати, а провадження
у справі закрити, на підставі п.1 ч.1ст.247
КпАП України, за відсутністю складу
адмінправопорушення.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
Г.Б. Бешта