АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/533/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мороз В.П. Доповідач - Коваленко Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області Коваленко
Н.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за участю
прокурора прокуратури
Дніпропетровської області Карпенка
Р.І., прокурора прокуратури
Індустріального району м.
Дніпропетровська Бєлова М.С., захисника
ОСОБА_4 матеріали за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на постанову
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 25 червня 2014 року у
справі про адміністративне
правопорушення, якою

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не працюючого, який проживає
за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП з
накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 425
гривень, -

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 25 червня
2014 року ОСОБА_5 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1
ст. 172-6 КУпАП з накладенням
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 гривень.

При обставинах, зазначених в постанові
суду першої інстанції, ОСОБА_5 будучи
депутатом

Індустріальної районної в м.
Дніпропетровську ради шостого
скликання та суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення відповідно до п. п. «б»
п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»,
діючи всупереч вимогам ч. 1 ст. 12
вказаного Закону, подав до
Індустріальної районної в м.
Дніпропетровську ради декларацію про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2013 рік з
пропущенням граничного строку, а саме 10
квітня 2014 року, чим порушив визначені
законодавством строки за загальним
правилом - в період з 01 січня 2014 року до
01 квітня 2014 року, тобто вчинив
адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6
КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою
суду, ОСОБА_5 04 липня 2014 року подав
апеляційну скаргу, тобто в межах,
встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП,
десятиденного строку на оскарження
постанови суду. В апеляційній скарзі
апелянт просить звільнити його від
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП у
зв'язку з малозначністю вчиненого
правопорушення та обмежитись усним
зауваженням.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт вказує на те, що постанова суду
є незаконною та необґрунтованою,
винесеною без врахування характеру
вчиненого правопорушення, особи
правопорушника, ступені його вини,
майнового стану, обставин, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність. Зазначив, що вину у
вчиненому визнає, розкаюється, раніше
до відповідальності не притягався,
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік не подав у визначений чинним
законодавством строк не умисно. Вважає,
що дане правопорушення не становить
великої суспільної шкідливості, не
завдало збитків державним або
суспільним інтересам або
безпосередньо громадянам і є
малозначним.

В судове засідання апеляційного суду
апелянт не з'явився, про поважні
причини своєї неявки суду не повідомив,
а оскільки він належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового засідання, апеляційний суд у
відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає
можливим розглянути справу без участі
особи, яка подала апеляційну скаргу.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4
підтримав вимоги апеляційної скарги
ОСОБА_5, підтвердив доводи викладені в
ній і просив її задовольнити.

Прокурор Карпенко Р.І. та ОСОБА_6 у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції заперечували щодо
задоволення апеляційної скарги,
просили постанову районного залишити
без змін.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши
учасників судового провадження,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, дійшов висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце та
час розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи
судом першої інстанції було дотримано,
тому апеляційний суд вважає необхідним
розглянути апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові суду першої
інстанції висновок про доведеність
вини ОСОБА_5 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
відповідає фактичним обставинам
справи, є законним і обґрунтованим,
повністю узгодженим із наявними в
матеріалах справи доказами, в їх
сукупності та самим апелянтом не
оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при
накладенні адміністративного
стягнення враховується характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують та
обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в
кожному конкретному випадку має бути
необхідним і достатнім для виправлення
правопорушника та попередження
вчинення ним нових правопорушень.

Аналізом оскаржуваної постанови
встановлено, що районний суд зробив
лише посилання на передбачені ст. 33
КУпАП, загальні правила накладення
стягнення за адміністративне
правопорушення, при цьому зі змісту
постанови неможливо встановити, які
саме обставини, як вказано в постанові,
що пом'якшують та обтяжуються
відповідальність апелянта, були
враховані судом при накладенні на
останнього адміністративного
стягнення у виді адміністративного
штрафу саме в розмірі 425,00 грн.

Разом з тим, при накладенні на апелянта
адміністративного стягнення у виді
адміністративного штрафу, судом першої
інстанції поза увагою залишилися
обставини, які відповідно до ст. 34 КУпАП
пом'якшують відповідальність за
адміністративне правопорушення та
мають бути враховані при накладенні
адміністративного стягнення.

При цьому, районним судом не було
обговорено і питання про накладення на
апелянта передбаченого законом менш
суворого адміністративного стягнення.

Апеляційним судом враховується те, що
ОСОБА_5 вину у вчиненому
адміністративному правопорушенні
визнає, розкаюється, раніше до
відповідальності не притягався і
відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП, суд
апеляційної інстанції визнає ці
обставини такими, що пом'якшують
відповідальність ОСОБА_5 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Таким чином, враховуючи конкретні
обставини справи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
можливість пом'якшення ОСОБА_5
адміністративного стягнення шляхом
зменшення йому розміру
адміністративного штрафу до десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, оскільки, на переконання
апеляційного суду, таке
адміністративне стягнення в повній
мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_5 в
дусі додержання законів України,
поваги до правил співжиття, а також
запобіганню вчинення ним нових
правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_5 підлягає частковому
задоволенню, а постанова районного
суду - зміні в частині розміру
накладеного адміністративного
стягнення у виді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Постанову Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
25 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 - змінити в
частині розміру накладеного
адміністративного стягнення у виді
штрафу.

Накладене на ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 425 гривень - змінити.

Накласти на ОСОБА_5 адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 170
(сто сімдесят) грн. 00 коп.

В іншій частині постанову
Індустріального районного суду м.
Дніпропетровська від 25 червня 2014 року
щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області

Н.В.Коваленко