АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/988/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову судді
Оболонського районного суду м. Києва
від 04 липня 2014 року відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України, не
працюючого, студнта Національного
університету біоресурсів та
природокористування України,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про
адміністративне правопорушення,
складеним відносно ОСОБА_2, останній 29
травня 2014 року о 00 год. 20 хв. в м. Києві по
вул. Г. Сталінграда, 65, керував
автомобілем з явними ознаками
алкогольного спяніння (різкий запах
алкоголю з порожнини рота, тремтіння
пальців рук). Від проходження огляду на
стан спяніння, у встановленому законом
порядку, водій відмовився в
присутності свідків, а відтак своїми
діями порушив п. 2.5 ПДР України, тобто
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Постановою судді Оболонського
районного суду м. Києва від 04 липня 2014
року визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушння,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на
нього накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на один рік. Відповідно до п. 5 ч.
2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»
стягнуто з ОСОБА_2 в доход держави
судовий збір у розмірі 36 грн. 50 коп.

На зазначене рішення судді, ОСОБА_2
подав до Апеляційного суду м. Києва
скаргу, в якій, не заперечуючи свою
винуватість у вчиненому
адмінправопорушенні, просить змінити
накладене на нього адміністративне
стягнення з позбавлення права керувати
транспортними засобами на штраф.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог апелянт зазначає, що під час
судового провадження у справі, суд
першої інстанції поверхнево розглянув
дану справу, не взявши до уваги
визнання ним винуватості у вчиненні
адміністративного правопорушення,
його щире каяття, у зв'язку з чим на
нього було накладено занадто сурове
адміністративне стягнення, а тому
просить змінити постанову
Оболонського районного суду м. Києва в
частині накладення стягнення, а саме -
змінивши вид адміністративного
стягнення на штраф у розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян в сумі 3400 грн.

При цьому, апелянт просить врахувати
те, що правопорушення допустив вперше,
раніше до адміністративної
відповідальності не притягувався,
використання автомобіля впливає на
матеріальне забезпечення його сім`ї,
зокрема вказує на те, що має батька,
який є пенсіонером та за станом
здоров'я не працює; він допомагає
матері виконувати її роботу,
супроводжуючи її у поїздках до
податкової інспекції здавати звіти,
оскільки вона працює бухгалтером і від
цього залежить оперативність її
роботи; вказує про те, що допомагає у
догляді та піклуванні 86-річної бабусі
ОСОБА_3, яка проживає у Вінницькій
області, куди без автомобіля доїхати
важко.

Крім того, апелянт вказує на те, що про
поверхневість розгляду справи
свідчить те, що суд першої інстанції
допустився помилки, зазначивши у
постанові та визнавши винуватим у
вчиненні адмінправопорушення і
наклавши адміністративне стягнення на
«ОСОБА_2», коли його прізвище і протокол
про адміністративне правопорушення
складено відносно нього, тобто
«ОСОБА_2».

Також, до апеляційної скарги апелянтом
долучено його характеристику із
попереднього місця роботи
Підприємства з іноземними
інвестиціями «МакДональдз Юкрейн ЛТД»
та з навчального закладу -
Національного університету
біоресурсів та природокористування
України, в якому він є студентом
першого курсу факультету
землевпорядкування та відповідно до
яких характеризується позитивно.

У судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав
свою апеляційну скаргу, визнавши свою
винуватість, щиро розкаявся, просив
врахувати відомості про його особу та
змінити вид призначеного йому
адмінстягнення - позбавлення права
керування транспортними засобами на
штраф, оскільки такий вид стягнення, з
урахуванням його потреб та потреб його
сім`ї, позбавить можливості працювати,
а відтак джерела існування не тільки
для нього, а й членів його сім'ї. Крім
того, ОСОБА_2 пояснив, що 29 травня 2014
року, після вживання пива, вимушений
був сісти за кермо, оскільки повинен
був поїхати до бабусі, яка звернулась
до нього за допомогою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення та яка підтримала
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає її такою, що підлягає
задоволенню з таких підстав.

Висновок судді районного суду у
постанові про доведеність винуватості
ОСОБА_2 у порушенні п. 2.5 ПДР України за
обставин, викладених у протоколі та
постанові, є обґрунтованим,
підтверджений доказами, зібраними по
справі, у тому числі даними,
зазначеними у протоколі про
адміністративне правопорушення,
показаннями свідків, що не
заперечується ОСОБА_2 та ним не
оспорюються.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші підстави
для правильного вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до положень ст.
33 КУпАП при накладенні стягнення
враховуються характер вчиненого
правопорушення, особа порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність. Ці вимоги закону суд
першої інстанції належним чином не
виконав.

Як убачається із матеріалів справи,
ОСОБА_2 позитивно характеризується та
вперше притягується до
адміністративної відповідальності,
під час складання протоколу визнавав
свою винуватість, будь-яких заперечень
не висловлював.

За таких обставин, перевіряючи доводи
апеляції в частині безпідставного
визначення адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керувати транспортними засобами, суд
апеляційної інстанції вважає їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, оскільки суддя
районного суду фактично не мотивував
своє рішення щодо визначення такого
виду адміністративного стягнення, а
лише формально послався на вимоги
закону, а тому суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
можливість пом'якшення
адміністративного стягнення та
призначення його у виді накладення
штрафу у розмірі, передбаченому
санкцією статті, а саме двохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а відтак апеляція ОСОБА_2
підлягає задоволенню, а постанова
судді Оболонського районного суду м.
Києва від 04 липня 2014 року - зміні в
частині адміністративного стягнення.

Також постанова судді підлягає зміні і
в частині визначення особи, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності.

Так, як убачається з матеріалів справи,
протокол про адміністративне
правопорушення працівниками ДАІ був
складений відносно «ОСОБА_2». Разом з
тим, у судовому рішенні за результатами
розгляду саме цього протоколу суддя
районного суду допустив помилку у
зазначенні прізвища особи, яка
допустила порушення ПДР, зазначивши
прізвище «ОСОБА_2».

Оскільки апелянт у суді апеляційної
інстанції не заперечував, що справа
про адміністративне правопорушення
розглядалась судом безпосередньо
відносно нього, і саме він припустився
до порушень ПДР, суд апеляційної
інстанції вважає за необхідне
виправити допущену у постанові суду
першої інстанції описку, зазначивши, що
до адміністративної відповідальності
притягається не «ОСОБА_2», а «ОСОБА_2».

З огляду на наведене, керуючись ст. 294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 04 липня 2014 року щодо ОСОБА_2
змінити в частині визначення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, зазначивши прізвище
цієї особи не «ОСОБА_2», а «ОСОБА_2», в
також в частині адміністративного
стягнення та накласти на ОСОБА_2 за ч. 1
ст. 130 КУпАП адмінстягнення у виді
штрафу в доход держави у розмірі
двохсот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян - 3.400 грн.

В решті постанову Оболонського
районного суду м. Києва від 04 липня 2014
року - залишити без зміни.

Суддя Апеляційного

суду міста Києва
СтрижкоС.І.