АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/6189/14-пГоловуючий у 1-й
інстанції Вийванко О.М. Провадження №
33/789/74/14 Доповідач - Іващенко
О.Ю.Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 р. Суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області Іващенко
О.Ю., в м. Тернополі, розглянув
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 02 червня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця та мешканця в
АДРЕСА_1, непрацюючого, раніше
притягувався до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП від
16.05.2013 року, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами
терміном 2 роки, без оплатного влучення
транспортного засобу зі стягненням
судового збору в дохід держави в сумі
36,54 грн.

Як убачається із оскаржуваної
постанови, суд визнав доведеним факт
вчинення ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130
КУпАП, оскільки ОСОБА_1 04.04.2014 року о 08.45
год. в м. Тернополі по вул. Протасевича
керував транспортним засобом "ВАЗ 21081",
державний номерний знак НОМЕР_1, в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху
України, вчинивши це повторно.

В апеляційній скарзі, скаржник ОСОБА_1
просить оскаржувану постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 02 червня 2014
року скасувати, а справу провадження
закрити. В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
без всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи. Зокрема
зазначає, що з порушенням вимог ч.1 ст.268
КУпАП судом першої інстанції було
розглянуто адміністративну справу без
належного повідомлення його скаржника
про місце та час розгляду справи, чим
порушено його право на захист, а сам
протокол про адміністративне
правопорушення складено з порушенням
вимог ст.256 КУпАП та інструкції з
оформленням матеріалів про
адміністративні правопорушення.

У протоколі невірно зазначено час
вчинення інкримінованого йому
правопорушення. До матеріалів справи
не долучено характеризуючих його особу
документів, про місце роботи, професію,
характеристику, сімейний стан, і такі
дані не враховані судом при накладенні
адміністративного стягнення. В
оскаржуваній постанові відсутнє
обгрунтування того, чому саме суд обрав
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортним засобом, а не інше,
альтернативне.

В судове засідання апеляційної
інстанції скаржник ОСОБА_1 не з"явився,
хоча неодноразово повідомлявся
належним чином, про дату, час та місце
розгляду апеляційної скарги, шляхом
надіслання судових повісток,
рекомендованими листами з
повідомленням.

Перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та доводи
апеляційної скарги, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Приймаючи рішення про визнання ОСОБА_1
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130
КУпАП, суддя забезпечив розгляд справи
у відповідності до вимог ст.245 КУпАП,
яка визначає, що завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення окрім
іншого є: своєчасне, всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування всіх обставин
справи, вирішення її в точній
відповідності із законом.

Висновок суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, за
обставин, зазначених у постанові суду,
підтверджується зібраними по справі
доказами в їх сукупності, які були
досліджені в судовому засіданні та
наведені у постанові, відповідає
фактичним обставинам справи, є
законним і обґрунтованим.

В основу доведеності вини ОСОБА_1, у
вчиненні інкримінованого
правопорушення, судом першої
інстанції, обґрунтовано покладено
сукупність належно досліджених та
проаналізованих у судовому засіданні
доказів.

Зокрема, винність ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого правопорушення
доведено даними, які містяться у
протоколі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 141310 від
04.04.2014 року; висновком щодо результатів
медичного огляду № 007439, проведеного
04.04.2014 року КУТОР "ТОНД", згідно якого на
час обстеження ОСОБА_1, перебував у
стані алкогольного сп"яніння;
письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2
та ОСОБА_3 від 04.04.2014 року, з яких
убачається, що ОСОБА_1 перебував у стані
алкогольного сп'яніння, пройти на місці
зупинки, у встановленому порядку огляд,
за допомогою технічного засобу
"Драгер", для визначення стану
алкогольного сп'яніння, відмовився
виявивши бажання проїхати у лікарню;
карткою обліку адміністративного
правопорушення від 05.04.2014 року.

Наведені вище докази, яким суддя
відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП дав
належну оцінку й навів у постанові,
підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, тобто -
повторне протягом року керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції.

Вчинення ОСОБА_1 інкримінованого
правопорушення повторно, об"єктивно
підтверджується постановою судді
Тернопільського міськрайонного суду
від 16 травня 2013 року, відповідно до якої
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення 40
годин громадських робіт.

При винесенні оскаржуваної постанови
судом першої інстанції було вжито
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження матеріалів
справи.

Неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які могли б
слугувати підставою для скасування
оскаржуваної постанови суду, під час
апеляційного розгляду не встановлено.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1
накладено з дотриманням вимог ст.33
КУпАП, з урахуванням даних про його
особу, зокрема того, що раніше він
притягувався до адміністративної
відповідальності за аналогічне
правопорушення, і був підданий
адміністративному стягненню,
характеру вчиненого ним
правопорушення, в межах санкції статті
КУпАП, за якою він притягнутий до
адміністративної відповідальності, а
тому підстав для скасування постанови
судді Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 02
червня 2014 року, про що порушується
питання в апеляційній скарзі, не
вбачаю.

Що стосується тверджень в апеляційній
скарзі про те, що судом першої
інстанції справу розглянуто без
належного повідомлення особи, яка
притягується до відповідальності,
тобто з порушенням вимог ч.1 ст.268 КУпАП,
чим порушено його право на захист, то
такі є безпідставними, оскільки в
матеріалах адміністративної справи
міститься розписка (а.с. 7) до справи №
607/6189/14-п підписана ОСОБА_1 з зазначенням
місця та часу розгляду
адміністративної справи.

Також, вважаю, що слід критично оцінити
твердження апелянта про те, що протокол
про адміністративне правопорушення
складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП
та відповідної інструкції з
оформленням матеріалів про
адміністративні правопорушення.

Зазначений протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 141310 від 04.04.2014 року складений
відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП
відповідає вимогам ст.256 КУпАП та
інструкції з оформлення матеріалів про
адміністративні правопорушення № 950
від 04.10.2013 року, і правильно
врахований суддею, як належний та
допустимий доказ в розумінні вимог
ст.251 КУпАП (а.с.3).

Також, у матеріалах адміністративної
справи відсутні докази того, що в
протоколі про адміністративне
правопорушення від 04.04.2014 року відносно
ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, невірно
зазначено час вчинення
адміністративного правопорушення і
такі твердження апелянта, слід оцінити
критично.

З урахуванням наведеного, вважаю, що
аргументи, викладені в апеляційній
скарзі ОСОБА_1 є надуманими та такими,
що спрямовані на уникнення від
відповідальності за вчинене, а тому
підстав для скасування оскаржуваної
постанови суду не вбачаю.

На підставі наведеного, керуючись ст.294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 02 червня 2014
року відносно нього за ч.2 ст.130 КУпАП -
без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.Ю. Іващенко