Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/310/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Ремез П.М., за
участі скаржника ОСОБА_3 та його
захисника - адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у порядку апеляційного
перегляду справу про адміністративне
правопорушення за скаргою ОСОБА_3 на
постанову Онуфріївського районного
суду Кіровоградської області від 10
червня 2014 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого
головою фермерського господарства
«ОСОБА_3», зареєстрованого АДРЕСА_1,
проживаючого АДРЕСА_2,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Онуфріївського
районного суду Кіровоградської
області від 10 червня 2014 року на ОСОБА_3
накладене адміністративне стягнення
за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення
права керування усіма видами
транспортних засобів строком на 2 роки,
а також на підставі ст. 40-1 КУпАП
стягнуто судовий збір на користь
держави у розмірі 36 грн. 54 коп.

ОСОБА_3 визнаний винним у
тому, що він 10 травня 2014 року о 12 год. 10
хв. по вулиці Сухомлинського в сел.
Павлиш Кіровоградської області
керував автомобілем «ВАЗ - 2108»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними
ознаками алкогольного сп'яніння
(різкий запах алкоголю з ротової
порожнини), від проходження медичного
огляду на стан алкогольного сп'яніння у
встановленому законом порядку
відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5
Правил дорожнього руху, та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі
ОСОБА_3 просить змінити вказану
постанову в частині накладеного
адміністративного стягнення та
накласти на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, при цьому просить врахувати,
що він свою вину у вчиненні зазначеного
правопорушення визнає в повному
обсязі, щиро кається у скоєному, обіцяє
в наступному подібних порушень не
допускати, що він по місцю проживання
та роботи характеризується позитивно,
на його утриманні перебувають двоє
малолітніх дітей 2009 та 2013 року
народження, непрацююча дружина та її
батьки, які є особами пристарілого
віку, що він вперше притягується до
адміністративної відповідальності,
працює керівником фермерського
господарства та щоденно використовує в
роботі свій автомобіль з метою
перевезення працівників ФГ для
виконання сільськогосподарських
робіт, тому в разі необхідності він не
зможе доставити їх до лікарні. Крім
того, вказує і на те що він всього на 10-15
хвилин запізнився на розгляд справи,
оскільки був зайнятий вирішенням
важливого питання по роботі, а тому не
зміг місцевому суду надати вищевказані
дані про себе. Вказує і на те, що спиртні
напої він вживав лише 09.05.2014 року на
свято Перемоги, а оскільки наступного
дня у нього ще був запах спиртного тому
він відмовився від проходження огляду
на стан сп'яніння.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши в апеляційному суді
пояснення скаржника ОСОБА_3 та його
захисника - адвоката ОСОБА_4, які
підтримали апеляцію і просили її
задовольнити, а постанову місцевого
суду змінити та призначити йому
стягнення у виді мінімального штрафу,
вивчивши доводи апеляції вважаю, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а постанову суду слід
скасувати та постановити нову
постанову, за таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.1 КУпАП
відповідальність за вказане
адміністративне правопорушення настає
у разі керування транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а так само за відмову особи, яка керує
транспортним засобом від проходження,
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан сп'яніння.

У відповідності зі ст. 245 КУпАП,
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Однак, вказані вимоги закону при
розгляді справи в суді першої
інстанції були порушені, оскільки
відповідно до вимог ст.ст. 245, 251 КУпАП
районний суд належним чином не з'ясував
обставини даної справи, а тому
помилково дійшов висновку про
наявність в діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, саме через
порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього
руху України.

Оскільки, як вбачається з
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АВ2 № 079079 від
10.05.2014 року, який складено стосовно
ОСОБА_3, він 10 травня 2014 року о 12 год. 00
хв. по вулиці Сухомлинського в сел.
Павлиш Кіровоградської області
керував автомобілем «ВАЗ-2108»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані
алкогольного сп'яніння, огляд
проводився за допомогою приладу
алкотест № 6810, результат позитивний 0,64
% алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 «а»
Правил дорожнього руху та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП (а.с.2).

Його вина у порушенні саме
вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху
повністю підтверджується, як вказаним
адміністративним протоколам серії АВ2
№ 079079 від 10.05.2014 року, так і іншими
доказами по справі, а саме результатами
огляду, проведеного за допомогою
алкотестеру Драгер 6810 від 10.05.2014 року,
який показав позитивний результат 0.64 %
проміле, визнавальними поясненнями
самого правопорушника та поясненнями
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.1-5).

Проте, розглядаючи дану справу по
суті, районний суд не звернув увагу на
те, що згідно вказаного протоколу
скаржнику поставлено у провину
порушення вимог п. 2.9 «а» Правил
дорожнього руху, а саме за те, що він
вчинив керування транспортним засобом
у стані алкогольного сп'яніння, а тому
районний суд помилково визнав його
винуватим у порушенні вимог п. 2.5 Правил
дорожнього руху, оскільки порушення
вказаної норми Правил дорожнього руху,
відповідно до якої водій повинен на
вимогу працівника міліції пройти у
встановленому порядку медичний огляд
для встановлення стану алкогольного
сп'яніння або перебування під впливом
наркотичних чи токсичних речовин,
фактично не ставилось йому у провину.

За таких обставин справи місцевий суд,
у порушення вимог ст. 245 КУпАП, не
дослідив всебічно, повно і об'єктивно
всі обставини справи, а тому
безпідставно дійшов висновку про
винуватість ОСОБА_3 у порушенні ним
вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху
України, оскільки вказане порушення
Правил дорожнього руху, відповідно до
протоколу про адміністративне
правопорушення від 10.05.2014 року (а.с.2),
йому у провину не ставилось, а
відповідно суд не вправі був і
накладати на нього адміністративне
стягнення за саме за це порушення
правил.

За таких обставин постанова
суду про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути законною та
обґрунтованою, а тому підлягає
скасуванню, з постановленням нової
постанови про визнанням його винним у
тому, що він 10 травня 2014 року о 12 год. 00
хв. по вулиці Сухомлинського в сел.
Павлиш Кіровоградської області
керував автомобілем «ВАЗ-2108»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 в стані
алкогольного сп'яніння, що
підтверджується результатом огляду за
допомогою приладу алкотест № 6810,
результат позитивний 0,64 % алкоголю, чим
порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил
дорожнього руху та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

Крім того, згідно з положеннями ст. 33
КУпАП при накладенні стягнення
враховуються характер вчиненого
правопорушення, особа порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Як вбачається з матеріалів
справи суддя під час розгляду даної
справи належним чином не врахував
вимоги ст.ст. 33, 280 КУпАП та призначив
ОСОБА_3 стягнення без врахування даних
про його особу, а саме того, що він
вперше притягується до
адміністративної відповідальності,
оскільки в матеріалах справи відсутні
будь-які дані про вчинення ним раніше
правопорушень, в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_3 повністю визнав свою
вину у вчиненні правопорушення,
зазначеного в адміністративному
протоколі та щиро кається у скоєному, а
також і те, що згідно долученої до
апеляційної скарги характеристики від
12.06.2014 року він по місцю проживання
характеризується позитивно, на
утриманні має двох малолітніх дітей 2009
та 2013 року народження, і непрацюючу
дружину, що підтверджується довідкою
про склад сім'ї від 11.06.2014 року, що
скаржник є єдиним годувальником у
сім'ї, працює керівником фермерського
господарства та щоденно використовує
свій автомобіль для перевезення до
роботи працівників ФГ, а також
відсутність по даній справі обставин,
що обтяжують відповідальність
(а.с.18-19,22).

А тому, з урахуванням
вищезазначених обставин та особи
правопорушника районний суд помилково
обрав скаржнику такий суворий вид та
максимальний розмір такого виду
адміністративного стягнення, а саме
позбавлення права керування усіма
видами транспортних засобів строком на
2 роки, який за наведених вище обставин
справи та з урахуванням особи
правопорушника, є надто суворим
стягненням.

Вказані обставини визнаю
такими, що дають підстави скасувати
постанову суду, як в частині визнання
скаржника винуватим у порушенні вимог
п. 2.5 Правил дорожнього руху, так і в
частині призначеного стягнення,
врахувавши при цьому, що скаржник є
єдиним годувальником у сім'ї, працює
фермером, і його робота потребує
постійного використання автомобіля,
для чого потрібно мати посвідчення
водія, а тому вважаю можливим
призначити йому інший вид
адміністративного стягнення, а саме
мінімальний розмір штрафу, тобто 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що передбачений санкцією ст.
130 ч.1 КУпАП.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.3
Кодексу України про адміністративні
правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити,
а постанову судді Онуфріївського
районного суду Кіровоградської
області від 10 червня 2014 року відносно
нього - скасувати.

Постановити нову
постанову, якою визнати ОСОБА_3
винуватим в порушенні ним вимог п. 2.9
«а» Правил дорожнього руху України та у
вчиненні ним адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1
КУпАП, призначивши йому
адміністративне стягнення у виді
штрафу, у розмірі 200 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто 3400
грн.

Постанова набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області

Ремез П.М.