Справа № 732/640/14 Головуючий у 1
інстанції Соколов О.О. Провадження №
33/795/133/2014 Категорія -
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

судді апеляційного суду - Миронцова
В.М.,

з участю особи, притягнутої до
адміністративної відповідальності
-ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Городнянського районного
суду Чернігівської області від 05
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1, працюючого в
Чернігівському прикордонному загоні,
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
терміном на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь держави 36 грн. 54 коп. судового
збору.

Як встановив суд, 30 березня 2014 року, о 04
год 00 хв, ОСОБА_1 в м. Щорсі
Чернігівської області по вулиці
Архітектурній, керував автомобілем
"Део-Нексія", державний номерний знак
НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння,
чим порушив вимоги п. 2.9 "а" Правил
дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить її скасувати та прийняти нову
постанову, якою звільнити його від
адміністративної відповідальності за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.
Вважає постанову незаконною та вказує,
що суд всупереч вимогам ст. 245 КУпАП не
вжив необхідних заходів для
об'єктивного з"ясування обставин
справи, оскільки він правопорушення не
скоював і за кермом автомобіля був його
рідний брат, а він з ОСОБА_2 були в
якості пасажирів. Зазначає, що протокол
про адміністративне правопорушення
йому не був вручений, і про його
існування йому взагалі не було відомо.
Вказує, що протокол про
адміністративне правопорушення, як
того вимагає ст. 251 КУпАП, не
ґрунтується на доказах. Вказує на
доцільність проведення допиту свідка
ОСОБА_2. Вважає порушення судом вимог
ст. 268 КУпАП і право на особисту участь в
розгляді справи. Наголошує на
порушенні його прав інспектором ВДАІ
Щорського РВ УМВС України в
Чернігівській області ОСОБА_3, оскільки
про складання протоколу його не було
повідомлено, позбавлено його права
надати пояснення, водія автомобіля
також не було встановлено та не
опитано. Наголошує на достовірності
показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_2.
Вважає докази по справі неналежними
доказами, та такими, що не заслуговують
на увагу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який
підтримав у засіданні апеляційного
суду апеляційну скаргу з указаних в ній
підстав і просив її задовольнити,
переглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи, викладені у
апеляційній скарзі, вважаю, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 пояснив, що 30.03.2014 року в нічний
час він попросив брата ОСОБА_4 відвезти
його з ОСОБА_2 до м. Щорс, оскільки він не
може керувати автомобілем так, як
вживав спиртні напої. Коли вони
під'їхали до кафе брат зупинив
автомобіль і пішов випити кави і в цей
час під'їхали працівники ДАІ та
запропонували пред'явити посвідчення
водія та документи на машину. На всі
його твердження, що автомобілем
керував не він, а брат працівники ДАІ
не реагували і відвезли його до
Щорської ЦРЛ на медичний огляд після
чого склали відносно нього протокол
про адміністративне правопорушення за
ч.1 ст.130 КУпАП.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
вирішення її в точній відповідності із
законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення, крім іншого,
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, при обставинах, зазначених у
постанові, відповідає фактичним даним
справи, ґрунтується на досліджених
судом першої інстанції доказах, які
також були предметом перевірки
апеляційного суду.

Частина 1 ст. 130 КУпАП передбачає
адміністративну відповідальність за
керування транспортними засобами
особами в стані сп'яніння, а так само
відмову особи, яка керує транспортним
засобом, від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
підтверджується матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
березня 2014 року на ОСОБА_1 був
складений протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 961604, відповідно до якого останній
керував транспортним засобом
"Део-Нексія", державний номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_5, в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху
(а.с. 2).

Вказане правопорушення
підтверджується висновком щодо
результатів огляду з метою виявлення
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції
від 30 березня 2014 року, згідно якого
ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного
сп'яніння (а.с. 4).

Вина ОСОБА_1 також підтверджена
поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
які вказали, що були присутні при
складанні протоколу на громадянина
ОСОБА_1, який керував автомобілем
"Део-Нексія", державний номерний знак
НОМЕР_1, та відмовився від підпису в
протоколі і дачі пояснень в
присутності двох свідків ( а.с. 5-6).

Крім того, свідок ОСОБА_6 в засіданні
суду першої інстанції пояснив, що
вранці 30.03.2014 року він перебував на
блокпосту біля м. Щорс коли зупинили
автомобіль за кермом якого знаходився
чоловік у військовій формі, як потім
з'ясувалось це був ОСОБА_1, також в
машині знаходився ще один чоловік, який
спав. Після огляду автомобіля ОСОБА_1
сів за кермо і рушив далі. Однак,
працівники ДАІ, які також чергували на
блокросту помітили, що з водієм щось не
так, оскільки останній поводився дуже
дивно і вони вирішили наздогнати
автомобіль запропонувавши йому
поїхати разом з ними. Автомобіль
наздогнали біля кафе «Едельвейс» і за
кермом знаходився ОСОБА_1, який став
поводитись агресивно, відмовився
надати працівнику ДАІ документи, після
чого останній був доставлений до
Щорської ЦРЛ де був освідований
лікарем. При цьому другий чоловік який
знаходився в автомобілі весь цей час
спав ніякого тетього чоловіка в машині
не було.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
на те, що суд не в повній мірі оцінив
докази по справі, а саме не врахував те,
що він автомобілем не керував, а
керував його рідний брат ОСОБА_4, не
взяв до уваги показання свідків ОСОБА_4
та ОСОБА_2, і тим самим не прийшов до
правильного висновку про відсутність в
його діях складу адміністративного
правопорушення є необґрунтованими і
позбавлені підстав, оскільки суд
першої інстанції вірно оцінив докази
та надав перевагу показанням свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 які є незацікавленими
особами, тоді як ОСОБА_4 є рідним братом,
а ОСОБА_2 товаришем ОСОБА_1 Також судом
обґрунтовано взято до уваги
відеозапис, який міститься в
матеріалах справи, що був зроблений 30
березня 2014 року працівниками ДАІ, з
якого видно, що під час затримання
ОСОБА_1, останній не заперечує того
факту, що саме він керував автомобілем,
а також видно, що останній перебував в
стані алкогольного сп'яніння та
поводив себе неадекватно, а свідок
ОСОБА_2 перебував в тяжкому стані
алкогольного сп'яніння, що навіть не
розумів своїх дій. Про запис такої
розмови з працівниками ДАІ ОСОБА_1 не
заперечував і в судовому засіданні
суду першої інстанції.

Викладені обставини вказують на те, що
місцевий суд повно і всебічно дослідив
матеріали адміністративної справи, дав
вірну оцінку доказам та обґрунтовано
визнав ОСОБА_1 винуватим у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Доводи правопорушника в апеляційній
скарзі про те, що самі обставини,
викладені у протоколі про
адміністративне правопорушення не
відповідають дійсним обставинам та
його поясненням і те, що йому
працівниками міліції не було надано
його копію, не заслуговують на увагу,
оскільки як вбачається з
адмінпротоколу, від підпису в
протоколі, наданні будь-яких пояснень
та отримання копії вказаного документа
він відмовився в присутності двох
свідків.

Твердження ОСОБА_1 в скарзі про те, що
судом першої інстанції були порушені
його права на особисту участь в
судовому засіданні, передбачені ст. 268
КУпАП, не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні апеляційного суду,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи, він був належним чином
повідомлений, про що свідчить розписка
про отримання ним судової повістки (а.с.
26) та приймав особисту участь в
судовому засіданні суду першої
інстанції. (а.с.36)

Згідно зі ст. 23 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення та для
запобігання вчинення нових
правопорушень як самим порушником, так
і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, та призначив стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами терміном на 1
рік.

Порушень чинного законодавства про
адміністративні правопорушення під
час складання протоколу про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б
тягли за собою скасування постанови
суду, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на це, апеляційний суд не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги скаржника ОСОБА_1 про те, що суд
порушив вимоги закону та
необґрунтовано обрав відносно нього
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 рік, а тому і підстав для
задоволення скарги та скасування
ухваленого судового рішення не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Городнянського районного суду
Чернігівської області від 05 червня 2014
року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя В. М. Миронцов