Справа № 3/489/1109/14
Ленінський районний суд м. Миколаєва
П О С Т А Н О В А

23 липня 2014 р.
м.
Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м.
Миколаєва Коновець М.С., розглянувши
матеріали про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 41 ч. 1 КУпАП України.

відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН
НОМЕР_1, уродженця м. Новомосковськ,
Дніпропетровської області,
громадянина України, працюючого,
проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення №
14-01-039/0129 від 26.05.2014 р. при проведенні
планової перевірки Миколаївської
обласної інфекційної лікарні,
директором якого є ОСОБА_1 встановлені
порушення законодавства про працю за
що передбачена відповідальність
передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Так, перевіркою встановлені
порушення порядку ведення кадрового
обліку, передбаченого законодавством.
Наприклад, за наказом №03-01/02 від 02.01.2014р
на роботу за сумісництвом з 02.01.2014р були
прийняті працівники закладу: сестру
медичну стаціонару 2 інфекційного
відділення ОСОБА_2 на 0,5 ставки сестри
медичної стаціонару цього ж
відділення; сестру медичну стаціонару 3
інфекційного відділення ОСОБА_3 на 0,5
ставки сестри медичної стаціонару
цього ж відділення; сестру медичну
стаціонару 5' інфекційного відділення
ОСОБА_4 на 0,5 ставки сестри медичної
стаціонару цього ж відділення. Втім, на
вказаних працівників за новою трудовою
угодою не оформлено особової картки
працівника форми №П-2, як це передбачає
Інструкція про порядок ведення
трудових книжок працівників. Вказані
працівники на умовах сумісництва
продовжують займати вказані посади.

Окрім того, встановлено, що з 21.10.2010р у
закладі працює ОСОБА_5, яку прийнято на
посаду головного бухгалтера за наказом
№671-к. Після виходу з відпустки по
догляду за дитиною, за наказом від
01.11.2013р за №03-01/79 ОСОБА_5 знову
призначено головним бухгалтером, втім
в особовій картці ф. № П-2 підписів про
ознайомлення працівника з
призначеннями нема. Таким чином
порушені вимоги п.2.5 глави 2 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників.

Перевіркою встановлено порушення
вимог ч.2 ст. 30 Закону України "Про
оплату праці" щодо забезпечення
достовірного обліку виконуваної
працівником роботи.

Також, у стаціонарних відділеннях
закладу організовано підсумований
облік робочого часу працівників зі
змінним режимом роботи та обліковим
періодом - місяць. Втім про введення
підсумованого обліку робочого часу та
встановлення облікового періоду ні у
діючому колективному договорі ті в
правилах внутрішнього розпорядку
закладу не йдеться. Відповідно до п. 13
Типових правил внутрішнього трудового
розпорядку для робітників і службовців
підприємств, установ, організацій,
затверджених постановою Держкомпраці
СРСР від 20.07.84 р. №213, графіки змінності
мають затверджуватися власником або
уповноваженим ним органом разом з
виборним органом первинної
профспілкової організації і
доводитися до відома працівників не
пізніше ніж за один місяць до введення
їх у дію. Втім, у закладі діє наказ
головного лікаря від 25.03.2014р за №01-02/39
"Про надання графіка та табеля обліку
робочого часу", у якому п.2 визначено, що
особи, відповідальні за надання
графіку повинні надавати їх до
бухгалтерії після попередньої звірки з
відділом кадрів до 16 числа наступного
місяця графіку. Також, вивченням
графіків встановлено, що графіки
планують як змінність працівників так
і час їх виходу на роботу, та не мають
дат затвердження та узгодження. Таким
чином порушуються вимоги ч.2 ст. 30
Закону України "Про оплату праці" та
ст.61 КЗпП.

Також, перевіркою встановлено, що в
порушення вимог ст. 177 КЗпП
адміністрацією закладу до надурочних
робіт, робіт у вихідні дні допускається
залучення жінок, що мають дітей від 3 до
14 років або дітей-інвалідів, без
отримання їх згоди.

Перевіркою встановлено порушення
встановлених термінів виплати
заробітної плати. Так, у січні 2014 року
авансова виплата була здійснена лише
20.01.2014 року перерахуванням коштів на
карткові рахунки працівників за
платіжним дорученням №4 від 16.01.2014р на
суму 139 920,0 грн. Таким чином керівником
підприємства порушені вимоги ч. 1 та 2
ст. 115 КЗпП.

Перевіркою встановлено, що при
звільнені працівника виплата всіх сум,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, в порушення
вимог законодавства не проводиться в
день звільнення. Так, з 18.04.2014р за
наказом №03-01/15 за власним бажанням ст. 38
звільнено сестру медичну ОСОБА_6, втім
нараховані їй розрахункові кошти у
сумі 503,55 грн були виплачені
перерахуванням на картковий рахунок
лише 25.04.2014 р. за платіжним дорученням №
344. Не дивлячись на затримку виплати
коштів звільненому працівнику,
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
ОСОБА_7 не виплачено. З 19.04.2014 р. за
наказом №03-01/15 за власним бажанням ст. 38
звільнено лікаря ОСОБА_8, втім
нараховані їй розрахункові кошти у
сумі 143,53 грн. були виплачені
перерахуванням на картковий рахунок
лише 25.04.2014р за платіжним дорученням №
344. Не дивлячись на затримку виплати
коштів звільненому працівнику,
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
ОСОБА_8 не виплачено. Таким чином
керівником підприємства порушені
вимоги ч. 1 ст. 116 та ч.1 ст.117 КЗпП.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою
вину визнав частково та надав письмові
пояснення щодо вказаних порушень.
Окрім того, заявою від 17.07.2014 р. за вх. №
17117, просив суд розглядати справи без
його участі.

Відповідно до тимчасового
кошторису на 1 квартал 2014 р., останній
був поданий до Управління охорони
здоров'я Миколаївської
облдержадміністрації та головного
управління казначейської служби у
Миколаївській області своєчасно, але
затверджений кошторис був лише 14.01.2014 р.
Кошти на виплату авансу надійшли на
рахунок 15.01.2014 р., але платіжні
доручення на виплату заробітної плати
за першу половину січня 2014 р.
працівникам лікарні були надані 13.01.2014
р., а фактична оплата проводилась 20.01.2014
р.

З урахуванням пояснень ОСОБА_1,
суд приходиться до висновку, що в діях
останнього в частині порушення вимог
ч.ч. 1,2 ст. 115 КЗпП відсутній склад
адміністративного правопорушення,
оскільки факт вчинення ним порушення в
цій частині не знайшов свого
підтвердження в судовому засіданні.

Щодо інших порушень вимог
законодавства про працю, суд надавши
оцінку представленим доказам, находить
доказаною вину ОСОБА_1 у скоєні
правопорушення, передбаченого
частиною ст. 41 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при
малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), уповноважені
вирішувати справу, може звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

При визначені виду та розміру
адміністративного стягнення, суддя, на
виконання статті 33 КУпАП України,
враховує характер вчиненого
правопорушення, особу порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність і вважає за можливе
звільнити ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 280, 283, КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 в частині порушення вимог ч.ч. 1,2
ст. 115 КЗпП закрити на підставі ст. 247
КУпАП, за відсутності складу
правопорушення.

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП і згідно
ст. 22 КУпАП обмежитись усним
зауваженням.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі апеляційної скарги або
протесту прокурора протягом десяти
днів з дня її винесення.

Суддя