П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

28.05.2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Демченка С. М. за участю
особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2 переглянув
у відкритому судовому засіданні справу
про адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП за
апеляційною скаргою потерпілого
ОСОБА_2 на постанову судді
Перечинського районного суду від 05.05.2014
року щодо ОСОБА_1

Цією постановою провадження у справі
про адміністративне правопорушення
щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця
АДРЕСА_1, начальника Ужгородського
військового лісництва, якого
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП
закрито на підставі п. 1 ст. 247 цього
Кодексу за відсутності складу даного
адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення № 07-07-031/0186 від 13 березня
2014 року ОСОБА_1 ставиться за вину те, що
він «перебуваючи на посаді начальника
Ужгородського військового лісництва
(м. Перечин, пров. Червоноармійський,
№5), наказом №71/1 від 31 грудня 2013 року
звільнив з 08 січня 2014 року з посади
майстра лісу ОСОБА_2, не дотримавши при
цьому двохтижневого терміну з дня
подання останнім 31 грудня 2013 року заяви
на звільнення за власним бажанням.
Однак у поданій заяві ОСОБА_2 не
зазначив жодну підставу з передбачених
у ч. 1 ст. 38 КЗпП України та не вказав
жодну іншу поважну причину, яка була б
підставою для розірвання трудового
договору у зазначений ним строк без
дотримання двохтижневого попередження
про звільнення за власним бажанням.
Таким чином, розірвавши трудовий
договір з ОСОБА_2 без дотримання
двохтижневого попередження про
звільнення за власним бажанням, ОСОБА_1
порушив ч. 1 ст. 38 КЗпП України».

Зазначені дії ОСОБА_1 головним
державним інспектором Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Закарпатській області Цапулич Н.І.,
який склав протокол про
адміністративне правопорушення,
кваліфіковано за ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Постанова судді мотивована тим, що
ОСОБА_1 не вчиняв адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41
КУпАП, оскільки ОСОБА_2, подавши 31
грудня 2013 року заяву про звільнення з
роботи за власним бажанням, вказав у
ній бажаний день звільнення - 08 січня
2014 року, з чим ОСОБА_1, як керівник
підприємства, погодився. Тому суддя
вважає, що останній трудові права
працівника жодним чином не порушив.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2
порушує питання про скасування
постанови судді та ухвалення нової,
якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та
накласти на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу. Зазначає, що 31
грудня 2013 року за згодою
профспілкового комітету його
звільнено із займаної посади, а 08 січня
2014 року повідомили, що в подальшому він
не зможе влаштуватися на роботу із-за
зазначеної у трудовій книжці підстави
звільнення. Відповідно до запису №6 у
трудовій книжці його звільнено з
роботи за ст. 43 КЗпП України. ОСОБА_1
почав ОСОБА_2 відверто шантажувати та
змушувати написати заяву про
звільнення з посади за власним
бажанням. Під тиском 08 січня 2014 року він
написав заяву. Відповідно до запису №8
у трудовій книжці ОСОБА_2 звільнено з
посади з 08 січня 2014 року за власним
бажанням. На його думку підстав для
звільнення до спливу двотижневого
терміну не було і ОСОБА_1 не мав права
його звільняти 08 січня 2014 року. Вказує,
що не мав бажання звільнятися із
займаної посади та не проявляв подібну
ініціативу, а 08 січня 2014 року із-за
тиску та залякування з боку ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 був примушений написати заяву,
яку, за вказівкою останніх, датував 31
грудня 2013 року. Факт того, що заява була
написана ним не 31 грудня 2013 року
підтверджується тим, що у разі
наявності такої заяви, в ОСОБА_1 не було
б потреби виносити наказ про
звільнення його за ст. 43 КЗпП України та
робити відповідний запис у трудовій
книжці, а потім їх скасовувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, який підтримав свої показання
дані в суді першої інстанції, просить
залишити постанову судді без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення,
показання потерпілого ОСОБА_2, який
підтримав свої показання дані в суді
першої інстанції, просить задовольнити
його апеляційну скаргу, постанову
судді скасувати, ухвалити нову
постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним і
накласти на нього стягнення у виді
штрафу, показання свідка ОСОБА_4,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
суддя у відповідності до вимог ст. 245
КУпАП всебічно, повно і об'єктивно
з'ясував обставини справи і вирішив її
в точній відповідності з законом. При
цьому дав належну оцінку зібраним та
перевіреним у судовому засіданні
доказам в їх сукупності і зробив
правильний висновок про відсутність в
діях ОСОБА_1 складу інкримінованого
йому правопорушення.

Це також підтверджується показаннями
свідка ОСОБА_4, який в апеляційному суді
підтвердив свої показання дані в суді
першої інстанції і додав, що саме він та
майстер лісу ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_2
звернулись до ОСОБА_1 з проханням
задовольнити заяву ОСОБА_2 про
звільнення за власним бажанням з 8
січня 2014 року. Саме вони пояснили
начальнику, що ОСОБА_2 може
влаштуватись на іншу роботу при умові
звільнення за ст. 38 КЗпП України. Про
звільнення з 8 січня 2014 року ОСОБА_2
просив з метою влаштування на іншу
роботу.

Отже, є доведеним, що наказом
начальника Ужгородського військового
лісництва ОСОБА_1 від 31.12.2013 року
ОСОБА_2, відповідно до заяви від 31.12.2013
року про звільнення з роботи за власним
бажанням з 08.01.2014 року, був звільнений з
посади майстра лісу з 08.01.2014 року, без
дотримання двотижневого терміну,
передбаченого ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
При цьому був анульований попередній
наказ від 31.12.2013 року про звільнення
ОСОБА_2 з роботи за ст. 43 КЗпП України,
який перешкоджав влаштуванню йому на
іншу роботу.

За встановлених фактичних обставин
справи керівник мав право не
дотримуватися двотижневого терміну і,
відповідно до положень ч. 1 ст. 38 КЗпП
України, звільнити працівника у
вказаний ним день 8 січня 2014 року у
зв'язку з намаганням працівника
влаштуватись на іншу роботу.

Наведене спростовує зазначені у
протоколі та в апеляційній скарзі
твердження про порушення ОСОБА_1
трудового законодавства при звільнені
з роботи ОСОБА_2

Що стосується доводів апеляційної
скарги про порушення інших, не
зазначених у протоколі про
адміністративне правопорушення,
трудових прав ОСОБА_2 то такі не можуть
бути підставою для скасування даного
судового рішення, оскільки не були
зазначені у протоколі про
адміністративне правопорушення і не
були інкриміновані ОСОБА_1

Інших підстав для скасування або зміни
постанови судді в апеляційному суді не
встановлено .

Керуючись ст. 294 КУпАП,
апеляційний суд

П О С Т А Н О
В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову судді
Перечинського районного суду від 05.05.2014
року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя: