АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/9879/14-пГоловуючий у 1-й
інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 33/789/81/14 Доповідач -
Комендат Р.Т.Категорія - ч.1 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 р.
м.Тернопіль

Суддя судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Тернопільської області Комендат Р.Т.,
за участі особи притягнутої до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1,

прокурора Топилка І.Б.,

розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 24 червня 2014
року,-

В с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП і
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян в сумі 850
(вісімсот п'ятдесят) грн. зі стягненням
в доход держави.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови суду першої
інстанції, ОСОБА_1 перебуваючи з 31
серпня 2010 року на посаді голови
Державного підприємства
«Тернопільський обласний фонд
підтримки індивідуального житлового
будівництва на селі» (надалі Фонд),
засновником якого є Тернопільська
обласна державна адміністрація, та
будучи суб'єктом відповідальності за
корупційне правопорушення, володіючи
нормативно-правовою базою, що
регламентує засади службових та
адміністративних відносин, умисно не
вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів та невідкладно, ні
в усній формі до 14 травня 2013 року, а з 14
травня 2013 року - в письмовій формі, не
повідомляв голову Тернопільської
обласної державної адміністрації про
наявність конфлікту інтересу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та закрити провадження по
справі за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, оскільки вважає дану
постанову незаконною і такою, що
протирічить фактичним обставинам
справи та не відповідає показам, даним
ним в судовому засіданні і базується
лише на протоколі про адміністративне
правопорушення, який складено із
суттєвим порушенням норм права.

Апелянт зазначає, що твердження про те,
що він не вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів та невідкладно ні
в письмовій, ні в усній формі не
повідомив голову державної
адміністрації про наявність конфлікту
інтересів є безпідставними та
спростовується наданим ним списком
індивідуальних сільських забудовників
Тернопільської області, в якому ОСОБА_2
під номером 747. Даний список
затверджено Головою координаційної
ради з питань індивідуального
житлового будівництва на селі ОСОБА_3,
що підтверджується печаткою і його
підписом. З даного слідує, що ОСОБА_1, як
головою Фонду було повідомлено
безпосереднього керівника про факти
прийняття рішень про можливість
укладання та підписання кредитних
угод.

Стверджує про те, що як старшим
уповноваженим в ОВС відділу по
боротьбі з корупцією та організованою
злочинністю Управління СБУ в
Тернопільській області так і судом
залишено поза увагою те, що в
матеріалах кредитної справи наявні
наказ від 17 вересня 2011 року про
виконавчий орган фонду, а також рішення
№27 та №29, згідно якого від 17 вересня 2011
року на виконання вимог п.12 «Правил
надання довгострокових кредитів»,
постанови КМУ №1597 від 05.10.1997 року, для
прийняття рішень про надання або про
відмову у наданні кредиту, затверджено
виконавчий орган фонду у складі:
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Надання
кредиту забудовнику слід здійснювати
на підставі позитивного рішення
виконавчого органу фонду. На виконання
вищевказаного наказу було прийнято
рішення Виконавчого органу №27,29,
згідно яких вбачається, що розглянувши
справи забудовників, в тому числі і
ОСОБА_2, виконавчим органом фонду було
прийнято рішення укласти кредитні
угоди із забудовниками

Крім цього, органом досудового
слідства та судом не встановлено
наявності складу правопорушення та
незаконно притягнуто його до
відповідальності за дії, які особисто
ним вчинені не були, а колегіальним
органом-виконавчим органом фонду, який
діяв на підставі постанови КМУ від 05
жовтня 1998 року №1597 «Про затвердження
правил надання довгострокових
кредитів індивідуальним забудовникам
житла на селі».

Заслухавши апелянта ОСОБА_1, який
підтримав свою апеляційну скаргу з
підстав викладених у ній та просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, закривши провадження у
справі, прокурора, який вважає, що є
підстави для часткового задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_1, оскільки
адміністративне стягнення накладено
поза межами строку, передбаченого ст.38
КУпАП, а тому провадження у справі слід
закрити, дослідивши доводи викладені в
апеляції, вивчивши матеріали, приходжу
до висновку, що апеляція підлягає до
часткового задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно з положенням ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції, вимоги
вказаних статей виконані у повному
обсязі не були, оскільки не з'ясовані
всі обставини, які мають значення для
правильного вирішення справи.

Стаття 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
передбачає, що особи, зазначені в п.1 та
п.п. «а», «б» п.2 ч.1 ст.4 цього Закону,
зобов'язані уживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів,
невідкладно у письмовій формі
повідомити безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів.

Як встановив суд першої інстанції, за
результатами розгляду заяви дочки
ОСОБА_1 ОСОБА_2 від 17 травня 2011 року,
ОСОБА_1, як головою ДП «Тернопільський
обласний фонд підтримки
індивідуального житлового будівництва
на селі (надалі фонд), засновником якого
є Тернопільська обласна державна
адміністрація, та будучи суб'єктом
відповідальності за корупційне
правопорушення, було прийнято рішення
про укладення та підписано з дочкою
кредитні угоди про надання кредиту на
будівництво житлового будинку №1844 від
01 червня 2011 року на суму 40 000 грн., №1846
від 20 червня 2011року на суму 20 000 грн.,
№1850 від 04 липня 2011 року на суму 40 000 грн.

В подальшому між фондом та ОСОБА_2 також
було укладено кредитні угоди №1940 від 06
серпня 2012 року на суму 50 000 грн. та 1940 від
13 серпня 2012 року на суму 50 000 грн., на
підставі рішень виконавчого органу
Фонду, підписаних його головою ОСОБА_1

З наведено вбачається, що при укладенні
вищевказаних кредитних угод мали місце
конкуруючі інтереси боржника і
кредитора.

Зокрема, ОСОБА_1, як голова Фонду,
приймав рішення про укладення та
підписання вказаних кредитних угод про
надання кредитів своїй дочці ОСОБА_2,
яка за ст.1 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
віднесена до категорії близьких осіб.

Про наявний конфлікт інтересів ОСОБА_1
ні в усній формі до 01.07.2013 року, а з 01.07.2013
року в письмовій формі, не повідомляв
голову Тернопільської обласної
державної адміністрації, а диспозиція
ст.172-7 КУпАП передбачає
відповідальність за неповідомлення
особою безпосереднього керівника у
випадках, передбачених законом, про
наявність конфлікту інтересів, тобто
для складу адміністративного
правопорушення, передбаченого даною
статтею, достатньо самого факту
невжиття заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів.

Таким чином, вважаю, що суд першої
інстанції прийшов до вірного
переконання про наявний склад
адміністративного правопорушення в
діях ОСОБА_1, передбачений ст.172-7 КУпАП.

Разом з тим, приймаючи рішення про
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_1, суд першої
інстанції не звернув увагу на ч.3 ст.38
КУпАП, згідно з якою адміністративне
стягнення за вчинення корупційного
правопорушення може бути накладено
протягом трьох місяців з дня виявлення,
але не пізніше одного року з дня його
вчинення.

Так, як встановлено матеріалами справи,
ОСОБА_1, як голова Фонду, приймав
рішення про укладення та підписав з
дочкою ОСОБА_2 кредитні угоди в період
часу з 01.06.2011 року по 13.08.2012 року, тобто
всупереч п.1,2 ч.1 ст.14 ЗУ «Про засади
запобігання і протидіїюкорупції», не
вжив заходів недопущення будь-якої
можливості виникнення конфлікту
інтересів та невідкладно не повідомив
безпосереднього начальника.

Таким чином, накладення
адміністративного стягнення за ст.172-7
КУпАП можливо в межах одного року, в
даному випадку, починаючи з 13.08.2012 року
по 13.08.2013 року.

На цю вимогу закону суд першої
інстанції не звернув увагу і поза
межами процесуальних строків
зазначених у ч.3 ст.38 КУпАП наклав
адміністративне стягнення на ОСОБА_1
24.06.2014 року.

Враховуючи наведене, вважаю, що за
таких обставин постанова суду першої
інстанції від 24 червня 2014 року підлягає
до скасування, а провадження у справі -
закриттю.

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст.38, 247, 294 КУпАП,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 24 червня 2014
року про накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП у
виді штрафу в розмірі 850 грн. (вісімсот
п'ятдесят) гривень в доход держави -
скасувати на підставі ст.38 КУпАП, у
зв'язку із закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення, а провадження у справі -
закрити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

суддя-підпис

Суддя - підпис

з оригіналом згідно

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.Т. Комендат