АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/193/14-пГоловуючий у 1-й
інстанції Сташків Н.Б. Провадження №
33/789/51/14 Доповідач - Сарновський
В.Я.Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 р. Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Сарновський
В.Я., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду в
місті Тернополі справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 25 березня
2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, і позбавлено права керування
транспортними засобами строком на
один рік.

Згідно постанови, ОСОБА_1 03 лютого 2014
року о 12 год. 20 хв. по вул. Д.Галицького
смт. Підволочиськ Тернопільської
області, керував транспортним засобом
марки ВАЗ-21093, д/н НОМЕР_1 з явними
ознаками алкогольного сп'яніння (запах
алкоголю з рота), від продування
технічних засобів на місці та
проходження медичного огляду на стан
сп'яніння в медичному закладі
відмовився, чим порушив п.2.5 Правил
дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
поновити строк на апеляційне
оскарження та вказану постанову
скасувати, закривши провадження у
справі. Вказує, що строк пропустив з
поважних причин, оскільки отримав
копію постанови лише 03.04.2014 року, а
також перебував на стаціонарному
лікуванні з 25.03.2014 року. Вважає
постанову незаконною, оскільки судове
засідання проводилось без його участі
та без участі його захисника.
Стверджує, що 03.02.2014 року в 12 год.20хв.
транспортним засобом він взагалі не
керував, працівниками ДАІ зупинений не
був, протокол щодо нього не складався,
чим порушено його право щодо надання
свідчень, ознайомлення з протоколом,
постановою і отримання їх копій.
Зазначає, що відмовився від
проходження огляду на стан сп`яніння
тому, що транспортним засобом не
керував, а покази свідків, які на це
вказують, вважає неправдивими.

Заслухавши апелянта, який просить
поновити строк і апеляційну скаргу
задовольнити з викладених у ній
підстав, його захисника, який вважає,
що оскаржувана постанова підлягає
скасуванню, проаналізувавши викладені
в апеляційній скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що строк на оскарження
підлягає поновленню, а апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова
судді у справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена, на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, протест прокурора, подані після
закінчення цього строку, повертаються
апеляційним судом особі, яка її подала,
якщо вона не заявляє клопотання про
поновлення цього строку, а також якщо у
поновленні строку відмовлено.

Відповідно до ст.285 КУпАП копія
постанови протягом трьох днів
вручається або висилається особі, щодо
якої її винесено.

Як вбачається з доданих до апеляційної
скарги доказів, судом першої інстанції
копію постанови апелянту було
надіслано 31 березня 2014 року і отримано
ним 2 квітня 2014 року, а апеляційну
скаргу подано 9 квітня 2014 року. За таких
обставин вважаю, що строк на апеляційне
оскарження в даному випадку слід
поновити.

Разом з тим, доводи апелянта про
незаконність оскаржуваної постанови у
зв'язку з розглядом справи без його
участі та без участі його захисника, є
необґрунтованими, оскільки в
матеріалах справи наявні докази
належного повідомлення його про час та
дату слухання справи і відсутні
клопотання ОСОБА_1 про відкладення
розгляду та повідомлення про
поважність причин неявки в судове
засідання 25 березня 2014 року.

Вина та кваліфікація дій ОСОБА_1 у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена
належним чином оціненими та
викладеними у постанові суду доказами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при
розгляді справи суд зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог
КУпАП дотримався в повному обсязі та
прийшов до вірного висновку про
наявність у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 03 лютого 2014 року о 12 год. 20 хв.
по вул. Д.Галицького смт. Підволочиськ
Тернопільської області, керував
транспортним засобом марки ВАЗ-21093, д/н
НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного
сп'яніння (запах алкоголю з рота), від
продування технічних засобів на місці
та проходження медичного огляду на
стан сп'яніння в медичному закладі
відмовився.

Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП вказані
обставини підтверджені підписами двох
свідків у протоколі про
адміністративне правопорушення, а
також письмовими поясненнями ОСОБА_1 в
цьому протоколі, в яких він вказав про
керування ним автомобілем.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення
доведена: протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №112711, складеним начальником ВДАІ
Підволочиського району Боднаром О.В. 03
лютого 2014 року о 12 год. 20 хв. в смт.
Підволочиськ по вул. Д.Галицького та
підписаним ОСОБА_1, висновком щодо
результатів медичного огляду №136,
складеним 3 лютого 2014 року о 12 год. 30 хв.
в Підволочиській комунальній
центральній районній лікарні і
підписаним ОСОБА_1, а також показами
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
будучи допитаними судом першої
інстанції в судовому засіданні
підтвердили, що ОСОБА_1 03 лютого 2014 року
керував автомобілем і відмовився від
проходження огляду на стан сп'яніння у
встановленому порядку.

Доводи апеляції про неправдивість
показів цих свідків є безпідставними,
оскільки з матеріалів справи
вбачається, що вказані покази
послідовні, узгоджуються між собою та з
іншими доказами по справі, а тому суд
першої інстанції обґрунтовано
врахував їх при винесенні постанови і
дав їм вірну оцінку.

Також, надуманими є твердження
апелянта про те, що він в той день не
керував автомобілем, його працівники
ДАІ не зупиняли і протокол складено у
його відсутності, оскільки, крім
наведених показів свідків, такі
твердження ОСОБА_1 спростовуються
наявними в протоколі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №112711 від 03 лютого 2014 року його
підписами про ознайомлення зі змістом
цього протоколу та його письмовими
поясненнями як особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності,
в яких ОСОБА_1 вказав, що керував
транспортним засобом.

Не можуть бути взяті до уваги і
посилання апелянта на постанову
Підволочиського районного суду від 29
квітня 2014 року в справі №2-а/604/6/14, якою
задоволено адміністративний позов
ОСОБА_1 і скасовано постанову в справі
про адміністративне правопорушення
серії ВОІ №197511 від 10 лютого 2014 року про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення за ч.1 ст.126
КУпАП, тобто керування транспортними
засобами особою, яка не має відповідних
документів на право керування такими
транспортними засобами або не
пред'явила їх для перевірки.

Так, згідно вказаної постанови, суд
першої інстанції прийшов до висновку
про наявність підстав для задоволення
адміністративного позову ОСОБА_1 у
зв'язку з тим, що під час його розгляду
органами державної автомобільної
інспекції не було надано доказів на
спростування позовних вимог. Також, зі
змісту цієї постанови суду слідує, що
під час розгляду позову ОСОБА_1 про
оскарження постанови за ст.126 КУпАП
судом не досліджувались докази, які
наявні в даній справі про
адміністративне правопорушення за
ст.130 КУпАП, а саме протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №112711 від 03 лютого 2014 року і висновок
№136 щодо результатів медичного огляду,
а також не були допитані свідки, які
вказані у протоколі про
адміністративне правопорушення.

Таким чином, викладені у постанові
Підволочиського районного суду від 29
квітня 2014 року висновки не можна
вважати повними і такими, що є
безумовною підставою для скасування
оскаржуваної постанови, оскільки при
розгляді позову в порядку
адміністративного судочинства в
даному випадку не досліджувались усі
докази, які наявні по даній справі про
адміністративне правопорушення, а
позов задоволено у зв'язку з не
виконанням відповідачем передбаченого
ст.71 КАС України обов'язку надання
таких доказів.

Враховуючи, що наведені в апеляційній
скарзі доводи, не спростовують факту
вчинення ОСОБА_1 правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, який
підтверджується встановленими судом
першої інстанції та викладеними в
оскаржуваній постанові обставинами, то
підстав для задоволення апеляції та
скасування постанови судді
Підволочиського районного суду не
вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 25 березня
2014 року відносно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після винесення,
є остаточною й оскарженню не підлягає.

суддя-підпис

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області В.Я.
Сарновський