Справа № 359/4728/14-п Головуючий у І
інстанції Мельник О.О.Провадження №
33/780/510/14 Доповідач у 2 інстанції
ПОСТАНОВА

Іменем України

7 липня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Гайдай Р.М., за участю прокурора
Корнєвої С.А., представника Київської
Митниці Міндоходів Захарова А.О.,
представника правопорушника ОСОБА_2,
розглянувши апеляційну скаргу
представника Київської митниці
Міндоходів на постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 6 червня 2014 року,
якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Азербайджану, мешканця АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 471 МК України і
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 1700 гривень.

Повернуто ОСОБА_3 вилучену валюту у
розмірі 19850 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 36 грн. 54 коп. на користь держави.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови районного суду, 25
травня 2014 року о 10 год. 50 хв., в залі
«Приліт» терміналу «D» ДП ДМА
«Бориспіль», під час проведення
митного контролю пасажирів, які
прилетіли до України з Азербайджану, м.
Баку, рейсом № 683, у громадянина
Азербайджану ОСОБА_3, який обрав
проходження митного контролю по
каналу, позначеному символами зеленого
коридору ( «зелений коридор»), тим самим
заявивши, що переміщувані ним через
митний кордон товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та/або
обмеження щодо вивезення за межі
території України, після перетину ним
«білої лінії», яка позначає закінчення
зони спрощеного контролю «зелений
коридор», було виявлено 19 850 доларів
США, що станом на 25.05.2014 р. за офіційним
курсом НБУ є еквівалентом 10 000 Євро, що
знаходились у барсетці пасажира, чим
порушив порядок проходження митного
контролю в зонах ( коридорах)
спрощеного митного контролю, яким
обмежено переміщення валюти через
митний кордон України відповідно до
Постанови КМУ № 436 від 21.05.2012р.

В апеляційній скарзі представник
Київської Митниці Міндоходів Захаров
А.О. зазначає, що суд при ухвалені
постанови не врахував положення ст.ст.
265, 266, 465 МКУ. Вважає, що суд не вивчив та
не відобразив в постанові наявність
або відсутність в ОСОБА_3 нотаріально
посвідчених доручень на проведення
декларування зазначеної готівки, як це
визначено правилами митного контролю.
Всупереч доводам ОСОБА_3 в Азербайджані
схожі митні правила з Україною в тому
числі. Вказує на те, що ОСОБА_3 свідомо
ввів в оману суд, з метою уникнути
відповідальності за умисно вчинене
правопорушення. Крім того, суд в
постанові ствердив, що істотної шкоди
державі не заподіяно, але беручи до
уваги розбіжності між дійсними
обставинами справи та обставинами, які
досліджувались судом першої інстанції,
такий висновок передчасний. Також,
районний суд зазначив, що до ОСОБА_3
стягнення у виді конфіскації предмету
порушення на останнього буде покладено
індивідуальний надмірний тягар, не
врахував що правопорушнику належить
лише 1500 доларів США. Вважає, що суд
першої інстанції однобічно та
упереджено підійшов до накладення
стягнення у виді штрафу без
застосування конфіскації обмежених до
переміщення валютних цінностей, а
вказані у постанові суду обставини, що
стали підставою для повернення
вилучених коштів є неправомірними, у
зв'язку з цим просить постанову
скасувати, прийняти нову постанову,
якою ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
порушення митних правил за ст. 471 МК
України та накласти на нього стягнення
у виді штрафу у розмірі 1 700 грн. з
конфіскацією затриманої по справі
валюти у розмірі 19850 доларів США.

Заслухавши представника митниці
Захарова А.О., прокурора Корнєву С.,
котрі апеляційну скаргу підтримали у
повному обсязі, представника ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_2, котрий апеляційну
скаргу не підтримав і просить
постанову суду залишити без змін,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України
підтверджується матеріалами справи та
не оспорюється в апеляційній скарзі.

Доводи представника Київської митниці
Міндоходів про те, що судом не
враховано розбіжності між дійсними
обставинами справи та обставинами які
досліджувались в судовому засіданні є
необґрунтованими, оскільки, суд
вмотивував таке своє рішення, а також
врахував наданні представником
правопорушника докази, які
підтверджують цільове призначення
коштів, які перевозились через кордон,
а саме дані грошові кошти були зібрані
членами родини ОСОБА_3 для лікування їх
родички ОСОБА_5 у м. Києві, що
підтверджується медичною
документацією та копією
рахунку-фактури № 16/01 від 28.05.2014 року
про попередню оплату необхідних
медичних препаратів для лікування
хворої ОСОБА_5.

Крім цього, суд першої інстанції
врахував норми Європейської Конвенції
«З захисту прав і основних свобод
людини», яка ратифікована Україною
17.07.1997 року.

Представник Київської митниці
Міндоходів, звернув увагу на те, що
ОСОБА_3 належить лише 1500 доларів США, що
на думку суду лише підтверджує, що
застосування конфіскації, предметів
порушення митних правил, в даному
випадку є порушенням положень ст. 1
Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не
пропорційним, оскільки покладає на
ОСОБА_3, «індивідуальний надмірний
тягар», поскільки йому особисто
необхідно буде повернути вилучені
кошти.

За таких обставин вважаю, що суддею
дана належна оцінка доказам по справі,
правильно кваліфіковані дії, а
стягнення, накладене на ОСОБА_3 у виді
штрафу відповідає меті
адміністративного стягнення,
визначеній у ст. 23 КУпАП та є необхідним
і достатнім для виховання ОСОБА_3 в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, ст. 471 МК
України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Київської Митниці Міндоходів Захарова
А.О.. - залишити без задоволення, а
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 6 червня 2014 року щодо ОСОБА_3 - без
зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
Р.М. Гайдай