АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 606/798/14-пГоловуючий у 1-й
інстанції Малярчук В.В. Провадження №
33/789/78/14 Доповідач - Комендат
Р.Т.Категорія - ч.1 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2014 р.
м.Тернопіль

Суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області Комендат
Р.Т., за участі особи притягнутої до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1,

Прокурора Оскоріп В.В.,

Захисника ОСОБА_2,

розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Теребовлянського районного
суду від 06 червня 2014 року,-

В с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП і
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 340
грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в
розмірі 36 грн. 54 коп.

Згідно постанови суду першої
інстанції, ОСОБА_1 в період з 01 березня
2013 року по12 березня 2014 року,
перебуваючи на посаді головного
лікарня Теребовлянської центральної
комунальної районної лікарні
відповідно до п.п. «а» п.2 ч.1 ст.4 ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції» (далі Закон) будучи суб'єктом
відповідальності за корупційне
правопорушення, володіючи
нормативно-правовою базою, що
регламентує засади службових та
адміністративних відносин, умисно,
всупереч п.1,2 ч.1 ст.14 ЗУ « Про засади
запобігання і протидію корупції», не
вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів та невідкладно ні
в письмовій, ні в усній формі не
повідомив свого безпосереднього
керівника, а саме голову
Теребовлянської районної ради, а також
голову Теребовлянської районної
адміністрації про наявність конфлікту
інтересів, а саме, про те, що особисто
підписував наступні накази:

№ 01 від 02.01.2014 року про переведення
свого сина лікаря ортопеда -
травматолога ОСОБА_3 на 0, 75 посади
лікаря ортопеда - травматолога
поліклінічного відділення та 0,25 посади
лікаря ортопеда - травматолога
хірургічно - травматологічного
відділення з 02.01.2014 року із оплатою
згідно штатного розпису;

№ 40 від 04.06.2014 року про надання своєму
сину лікарю ортопеду - травматологу
ОСОБА_3 основної відпустки з 17.06.13 року
по 02.07.2013 року із виплатою матеріальної
допомоги на оздоровлення;

№ 44 від 17.06.2013 року про надання своєму
сину лікарю - хірургу ОСОБА_4 основної
та додаткової відпустки за особливий
характер праці з 01.07.13 по 31.07.13 року із
виплатою матеріальної допомоги на
оздоровлення;

№ 176 від 23.12.2013 року про преміювання
своєї дружини завідуючої
акушерсько-гінекологічним відділенням
ОСОБА_5 у розмірі одного посадового
окладу та своїх синів лікаря-ортопеда -
травматолога ОСОБА_3 і лікаря хірурга
ОСОБА_4 у розмірі 22 % посадового окладу
за результатами роботи у 2013 році;

№ 73 від 20.08.2013 року про надання своїй
дружині завідуючій
акушерсько-гінекологічного відділення
ОСОБА_5 основної відпустки із виплатою
матеріальної допомоги на оздоровлення;

№ 49 від 01.07.2013 року про надання своїй
дружині завідуючій
акушерсько-гінекологічного відділення
ОСОБА_5 відпустки за особливі умови
праці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
адміністративне провадження відносно
нього закрити за відсутності складу
адміністративного правопорушення,
мотивуючи тим, що порушено його право
на захист неконкретним
обвинуваченням, неякісним протоколом,
який складений з порушенням вимог ст.256
КУпАП та прийнятий судом до
провадження.

Апелянт зазначає, що згідно протоколу
№15 від 07.04.2014 року «Про порушення п.1, 2
ч.1 ст.14 ЗУ «Про засади запобігання та
протидію корупції» і ст.172-7 КУпАП він
притягнутий до відповідальності за
дії, які ще не відбулися і на його
зауваження з приводу вказаної помилки
головуючий не відреагував.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про засади і
запобігання та протидію корупції» він
міг мати у безпосередньому
підпорядкуванні близьких осіб. В свою
чергу, праця підпорядкованих осіб
зобов'язує адміністрацію, в особі
ОСОБА_1 надавати відпустки, виплачувати
допомогу, премії та переводити на інші
посади у відповідності до вимог
чинного законодавства. У протоколі від
07.04.2014 року та постанові
Теребовлянського районного суду від
06.06.2014 року не наведено жодного
обґрунтування відмови у застосуванні
ст.9 цього Закону.

Крім цього, фабула правопорушення, ні в
протоколі, ні в оскаржуваній постанові
не є конкретною. З протоколу не
зрозуміло коли було виявлено
правопорушення, не вказано кого
конкретно із керівників він мав
повідомити про конфлікт інтересів і
коли саме - до чи після видання
відповідних наказів, про що саме та у
якій формі документально. Також не
вказано в якій саме редакції (із
змінами та доповненнями станом на
відповідну дату) застосовувався
вказаний закон. З протоколу не
зрозуміло де наведена фабула
правопорушення та де зазначена
доказова база і протокол не був
направлений на доопрацювання. Також у
протоколі, який був наданий ОСОБА_1 не
зазначена нумерація аркушів.

Стверджує, що не наведені кваліфікуючі
ознаки правопорушення, передбаченого
ст.172-7 КУпАП. Суд посилається на те, що
вказана ст.172-7 КУпАП передбачає
відповідальність вже за сам факт
неповідомлення у випадках
передбачених законом про конфлікт
інтересів, однак, не врахував того
факту, що ОСОБА_1 листом №111 від 25.03.2014
року повідомив керівництво про те, що в
Теребовлянській ЦРКЛ, яка знаходиться
під його керівництвом , працюють його
сини, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та його дружина
ОСОБА_5, який наявний в матеріалах
справи.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1 та
представника його інтересів - адвоката
ОСОБА_2, які підтримали підстави
апеляційної скарги і просять постанову
суду першої інстанції скасувати, а
провадження у справі закрити за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП, висновок
прокурора, який вважає доведеним склад
адміністративного правопорушення в
діях ОСОБА_1, передбачений ст.172-7 КУпАП,
а його апеляційну скаргу
безпідставною, дослідивши доводи
викладені в апеляційній скарзі та
перевіривши матеріали справи, приходжу
до висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Згідно з вимогами ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Судом першої інстанції, вимоги
вказаних статей виконані, про що
свідчить зміст постанови суду.

Так, відповідно до положень ст.172-7
КУпАП, адміністративна
відповідальність наступає за
неповідомлення особою безпосереднього
керівника у випадках, передбачених
законом, наявність конфлікту
інтересів.

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» конфлікт інтересів це -
суперечність між особистими майновими,
немайновими інтересами особи чи
близьких їй осіб та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішення, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Суб'єктом даного правопорушення є
особи, зазначені у пункті 1, підпункті
«а» пункту 2 частини першої ст.4 ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції».

Дослідженням матеріалів справи
встановлено, що ОСОБА_1 з 21.12.1987 року по
даний час перебуває на посаді
головного лікаря Теребовлянської
районної лікарні, тобто є суб'єктом
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП, відповідно
до підпункту «а» пункту 2 частини
першої ст.4 ЗУ «Про засади запобігання і
протидії корупції»- як посадова особа
юридичної особи публічного права, яка
не зазначена в пункті 1 частини першої
цієї статті.

Відповідно до Посадової інструкції
головного лікаря Теребовлянської ЦКРЛ
розділу 3 пунктів:

3.3 Встановлює форму та систему оплату
праці;

3.4. Проводить приймання працівників на
роботу та їх звільнення;

3.5 Заохочує та накладає стягнення на
персонал;

3.6 Видає накази та розпорядження.

Враховуючи те, що у безпосередньому
підпорядкуванні ОСОБА_1, як головного
лікаря Теребовлянської ЦКРЛ
перебувають призначені ним на посади:

- завідуюча відділенням, лікар
акушер-гінеколог ОСОБА_5 наказ №19 від
10.03.1992 року;

- ординатор хірургічного відділу
ОСОБА_4 наказ №5 від 02.02.2004 року;

- лікар ортопед-травматолог
поліклінічного відділу ЦКРЛ ОСОБА_3
Наказ №68 від 01.08.2008 року, які є
відповідно його дружиною та синами, і
він повинен був відповідно до п.1,2 ч.1
ст.14 ЗУ «Про засади запобігання і
протидії корупції» в редакції від
14.05.2013 року, який набрав чинності 01.07.2013
року невідкладно у письмовій формі
повідомити безпосереднього керівника -
начальника відділу охорони здоров'я
Теребовлянської районної державної
адміністрації та голову
Теребовлянської районної ради про
наявність конфлікту інтересів,
оскільки згідно з розділом 7 посадової
інструкції головного лікаря
Теребовлянської ЦКРЛ ОСОБА_1
підпорядкований керівникові місцевого
органу самоврядування та керівнику
вищого органу управління охорони
здоров'я.

Однак, відповідно до листа
Теребовлянської районної ради №106/5-8
від 14.03.2014 року та листа
Теребовлянської районної державної
адміністрації №03-421/02/13 від 14.03.2014 року,
за період з 01.03.2013 року по 12.03.2014 року
інформація з підтверджувальними
матеріалами щодо фактів про наявність
конфлікту інтересів у медичних та
лікувальних закладах Теребовлянського
району відсутня. Тому лист, на який
посилається ОСОБА_1 не має юридичного
значення, оскільки поданий після
вчинення корупційного правопорушення.

Крім цього, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 особисто
підписував наступні накази: №01 від
02.01.2014 року про переведення свого сина
лікаря ортопеда - травматолога ОСОБА_3
на 0, 75 посади лікаря ортопеда -
травматолога поліклінічного
відділення та на 0,25 посади лікаря
ортопеда-травматолога
хірургічно-травматологічного
відділення з 02.01.2014 року з оплатою
згідно штатного розпису;

№176 від 23.12.2013 року про преміювання
своєї дружини завідувача акушерсько -
гінекологічним відділенням ОСОБА_5 у
розмірі одного посадового окладу та
своїх синів лікаря
ортопеда-травматолога ОСОБА_3 та лікаря
хірурга ОСОБА_4 у розмірі 22% посадового
окладу за результатами роботи у 2013
році;

№73 від 20.08.2013 року про надання своїй
дружині завідувачу
акушерсько-гінекологічним відділенням
ОСОБА_5 основної відпустки із виплатою
матеріальної допомоги на оздоровлення;

№49 від 01.07.2013 року про надання своїй
дружині завідувачу
акушерсько-гінекологічним відділенням
ОСОБА_5 відпустки за особливі умови
праці.

Таким чином, порушення вимог п.1, 2 ч.1
ст.14 ЗУ «Про засади запобігання і
протидії корупції», тобто невідкладне
у письмовій формі повідомлення
безпосереднього керівника
(керівництва) про наявність конфлікту
інтересів та невжиття заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів, які
випливають з вищенаведених дій
головного лікаря ОСОБА_1 стосовно своїх
підлеглих лікарів - дружини та синів,
свідчать про прямий умисел ОСОБА_1 на
порушення вимог ст.172-7 КУпАП.

Враховуючи наведене, вважаю, що
посилання ОСОБА_1 в ході розгляду
справи судом першої інстанції та в
своїй апеляційній скарзі, як і його
захисника на положення ст.9 ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції» при тлумаченні доказів, які
містяться в матеріалах
адміністративної справи, суд першої
інстанції обґрунтовано не взяв до
уваги, оскільки у протоколі про
вчинення адміністративного
правопорушення стосовно ОСОБА_1
йдеться про порушення ним вимог п.1,2. ч.1
ст.14 ЗУ « Про засади запобігання і
протидії корупції» і ст.172-7 КУпАП.

Таким чином, вважаю, що рішення суду
першої інстанції про визнання ОСОБА_1
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП та накладення стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 грн. є законним та
обґрунтованим, а тому підстав для
задоволення його апеляційної скарги не
встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.
294 КУпАП,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
залишити без задоволення, а постанову
судді Теребовлянського районного суду
від 06 червня 2014 року про визнання
ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП і накладення
на нього адміністративного стягнення у
виді штрафу в розмірі 340 грн. в доход
держави - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.Т. Комендат