АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/751/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу захисника ОСОБА_2 - адвоката
ОСОБА_3 на постанову судді Подільського
районного суду м. Києва від 27 березня 2014
року відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця міста Харкова, громадянина
України, українця, з вищою освітою,
працюючого в ТОВ «Максус Україна»,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний НОМЕР_2, про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про
адміністративне правопорушення,
складеним відносно ОСОБА_2, 04.01.2014 о 21
год. 27 хв. в м. Києві по вул. Кудрявська,
водій керував автомобілем в стані
алкогольного спяніння. Тест на стан
спяніння проводився приладом ARCE -0185
текст №1613, у встановленому законом
порядку в присутності двох свідків.
Своїми діями порушив п. 2.9 ПДР України,
тобто вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Постановою судді Подільського
районного суду м. Києва від 27 березня 2014
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушння,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на
нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на один рік. Відповідно до п. 5 ч.
2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»
стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 36, 50 грн.

28 травня 2014 року на вказану постанову
захисником ОСОБА_2 - адвокатом ОСОБА_4
подано апеляційну скаргу, в якій
апелянт просить скасувати постанову
Подільського районного суду м. Києва
від 27.03.2014 про позбавлення ОСОБА_2 права
керування транспортними засобами
строком на один рік.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не були
перевірені усі обставини справи, що
мають суттєве значення, а саме в
порушення вимог ст. 280 КУпАП суддя не
з'ясував, чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, адже, особа відносно
якої був складений протокол, не була
повідомлена належним чином про місце
та час розгляду справи про
адміністративне правопорушення, що
позбавило його можливості
скористатися процесуальними правами,
передбаченими законом, також суд не
викликав свідків та осіб, що склали
протокол.

Захисник також вказує на те, що
зазначена в протоколі відносно ОСОБА_2
інформація не відповідає дійсності,
оскільки за керомом автомобіля «HYUNDAI
SANTA FE», д. н. з. НОМЕР_1 04.01.2014 фактично
перебувала інша особа, ніж та, що
притягується до адміністративної
відповідальності, а саме громадянин
США ОСОБА_5, який мав посвідчення водія
міжнародного зразка, видане в м.
Нью-Йорк, про що було повідомлено
працівників ДАІ, але останні, вочевидь,
не знаючи, яким чином перевіряти
документи та проводити огляд на стан
сп'яніння іноземного громадянина,
вимагали надання українського
посвідчення водія від «будь-кого, хто
був в автомобілі». Ці обставини могли
бути підтверджені свідками, які
перебували в автомобілі, проте цих осіб
співробітники ДАІ відмовились
включити до протоколу в якості свідків.
Таким чином, вважає, що протокол щодо
ОСОБА_2 не міг бути складений, адже
спеціальним суб'єктом правопорушення,
передбаченого ст. 130 КУпАП, є водій
транспортного засобу, яким ОСОБА_2 на
момент зупинки та складення протоколу
не був.

Крім того, апелянт зазначає про те, що в
порушення вимог Інструкції про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, затвердженої
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України та Міністерства охорони
здоров'я України 09.09.2009 № 400/666,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 06.10.2009 року за №931/16947
співробітники ДАІ відмовились
доставити ОСОБА_2 до найближчого
закладу охорони здоров'я, якому надано
право на проведення огляду на стан
сп'яніння.

Одночасно захисник просить поновити
строк на апеляційне оскарження,
оскільки він був пропущений з поважних
причин через розгляд справи відносно
ОСОБА_2 у відсутність особи, відносно
якої був складений протокол, що
позбавило його реалізації прав на дачу
пояснень та представлення суду
доказів, а тому вказане судове рішення
було оскаржено після отримання копії
постанови.

Розглянувши заявлене клопотання, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про можливість поновлення
захиснику строку на апеляційне
оскарження судового рішення, оскільки
визнає причини його пропуску
поважними.

У судовому засіданні апелянт та особа,
відносно якої був складений протокол,
підтримали апеляційну скаргу, просили
її задовольнити та закрити провадження
по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП,
тобто за відсутності події і складу
адміністративного правопорушення в
діях ОСОБА_2.

Додатково ОСОБА_2 пояснив, що 04.01.2014 року
він знаходився, разом із своїми
товаришами, за адресою: м. Київ. вул.
Кудрявська біля автоммобіля «HYUNDAI SANTA
FE» д.н.з. НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3
Вказаний втомобіль був припаркований,
отже не рухався, а вони стояли біля
нього та розмовляли. Вважає, що
працівники ДАІ безпідставно склали
відносно нього протокол про
адміністративне правопорушення,
оскільки на місці водія в той момент в
автомобілі сидів його товариш
громадянин США ОСОБА_5, який мав
посвідчення водія міжнародного зразка.
Маючи намір оформити правопорушення,
працівники ДАІ наполягали на тому, що
одному із нас, окрім товариша-іноземця,
потрібно пройти тест на вміст алкоголю
та пред`явити посвідчення водія
українського зразка на що він і
погодився. Також пояснив, що в той час
автомобіль не рухався, проте, для
освітлення, були ввімкнені фари. Вказує
на те, що свідки, які зазначені в
протоколі не були присутні з початку
фіксування правопорушення, а лише при
проходженні тесту на алкогольне
сп`яніння, при цьому відмовившись
внести до протоколу свідків, які були
присутні біля автомобіля. Крім того,
ОСОБА_2 стверджував, що він та інші
особи фактично не керували
транспортним засобом, який знаходився
припаркованим на тротуарі, а лише
перебували в його салоні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 та його захисника, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає її такою, що підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП при розгляді адміністративної
справи органом (посадовою особою)
повинно бути вжито всіх необхідних
заходів для повного, всебічного і
об'єктивного дослідження доказів та
з'ясовано: чи було вчинено
правопорушення, чи винна дана особа у
його вчиненні, а також інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Проте, ці вимоги закону суддею, як
убачається з матеріалів справи, не
виконані.

Так, ОСОБА_2 належним чином не був
повідомлений про день і час розгляду
справи, внаслідок чого не з'явився у
судове засідання, що в свою чергу
потягло порушення його процесуальних
прав, та призвело до прийняття суддею
районного суду необґрунтованого
рішення, при поверхневому дослідженні
матеріалів справи.

В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі
про адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких у визначеному законом порядку
відповідним органом встановлюється
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інших обставин справи, що мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненням особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами, а також
іншими документами.

Разом з тим, зазначені вимоги закону
відповідними працівниками ДАІ та судом
першої інстанції належним чином не
виконані.

Так, за висновком судді у постанові
винуватість ОСОБА_2. у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні матеріалами
адміністративної справи, а саме:
випискою із алкотестеру, протоколом
про адміністративне правопорушення та
рапортом.

Проте, такий висновок не можна визнати
обґрунтованим та належним чином
вмотивованим.

Як убачається з матеріалів справи,
працівниками органів
Державтоінспекції за результатами
проведеної перевірки щодо наявності в
діях ОСОБА_2 порушення 2.9 ПДР України,
був складений протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 130 КУпАП, тобто за керування
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння. Ці обставини за
матеріалами справи підтверджені
фактично лише рапортом працівника
міліції. При цьому відповідна посадова
особа обмежилась лише зазначенням
даних осіб - свідків, які були присутні
при використанні спеціального приладу
для встановлення стану алкогольного
спяніння у ОСОБА_2

Разом з тим, відповідно до п.4.2
Інструкції з оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративне правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху, затвердженої Наказом МЮ України
26.02.2009 №77, у разі оформлення протоколу
про адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП наявність
свідків є обовязковою і інспектор ДАІ
зобовязаний до протоколу про
адміністративне правопорушення додати
письмові пояснення свідків
правопорушення. Проте такі пояснення
свідків, як і пояснення особи, відносно
якої складений протокол щодо обставин
порушенням ним ПДР, у справі відсутні.

Навпаки, у суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 та його захисник, який був
присутнім на місці події, в
категоричній формі стверджували, що
транспортний засіб взагалі не рухався,
був припаркований на тротуарі, в салон
автомобіля на місце водія сіла взагалі
інша особа - громадян США ОСОБА_5, який
також підтвердив ці обставини у своєму
письмовому повідомленні на адресу
суду апеляційної інстанції та
посилався, що працівники
державтоінспекції безпідставно склали
протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_2, який
не є тією особою яка керувала
транспортним засобом.

Крім того, апелянти вказували, що
співробітники Державтоінспекції, не
знаючи, на їх думку, яким чином
оформлювати відповідні документи про
можливе адміністративне
правопорушення на іншу особу, стали
вимагати документи у ОСОБА_2, який
перебував у салоні на місці пасажира та
запропонували саме йому пройти
дослідження на наявність ознак
алкогольного спяніння, від чого він не
відмовився, оскільки не припускав, що
відносно нього буде складений
протокол.

Разом з тим, із змісту ст. 272 КУпАП
вбачається, що хто б не знаходився в
автомобілі у момент здійснення
передбаченого правопорушення, ця особа
з ініціативи водія повинна бути
внесена в протокол в якості свідка, і
аргумент співробітників ДАІ про
зацікавленість таких свідків не є
підставою для відмови включити їх до
протоколу. Надалі, особа, яка розглядає
адміністративну справу, визнаючи
свідків зацікавленими, може не
прийняти до уваги їх показання. Проте,
як вбачається із протоколу про
адміністративне правопорушення,
свідки подій, окрім тих, що були
присутні при використанні спецзасобу
до ОСОБА_2 не були зазначені у
протоколі.

Під час апеляційного розгляду даного
протоколу та судового рішення було
беззаперечно встановлено, що такі
твердження апелянтів будь-якими
матеріалами справи про
адміністративне правопорушення не
спростовані, а наявний фактично лише
один рапорт співробітника мілції та
протокол про адміністративне
правопорушення будь-яким чином не
можуть свідчити про факт керування
ОСОБА_2 транспортним засобом.

На ці обставини не звернув уваги суддя
районного суду, а тому, не перевіривши
усі обставини подій, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
справи, прийняв передчасне, належним
чином невмотивоване рішення, а тому
постанову судді не можна визнати
законною та обгрунтованою, а відтак
вона підлягає скасуванню.

При цьому, відсутність у справі
належних доказів, що підтверджують
керування ОСОБА_2 транспортним засобом
«HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1 у стані
алкогольного сп'яніння, а також
необхідність, з огляду на показання
ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_5, проведення
додаткової перевірки щодо обставин
подій та визначення особи, яка могла
припуститися порушень ПДР,
позбавляють і суд апеляційної
інстанції прийняти остаточне рішення
по справі, прийти до обґрунтованого
висновку про наявність або відсутність
в діях ОСОБА_2 ознак складу
адмінправопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, матеріали справи
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП
підлягають поверненню органам ДАІ на
додаткову перевірку та для
встановлення події правопорушення та
особи, яка 04.01.2014 керувала транспортним
засобом «HYUNDAI SANTA FE» д.н.з. НОМЕР_1, з
послідуючим направленням справи за
наявності для цього законних підстав
на розгляд місцевого суду із
врахуванням положень ст. 38 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційні
вимоги ОСОБА_2 та його захисника
підлягають частковому задоволенню

Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд
апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_3 - задовольнити
частково.

Постанову судді Подільського
районного суду м. Києва від 27 березня 2014
року відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП
- скасувати.

Матеріали адміністративної справи та
протокол про адміністративне
правопорушення (серії АА2 №938688),
складений 04.01.2014 повернути до ДПС ДАІ
ГУ МВС України в м. Києві для додаткової
перевірки для встановлення події
правопорушення та особи, яка могла
припуститися порушення ПДР, та на
дооформлення з послідуючим
направленням, за наявності на це
законних підстав, матеріалів на новий
судовий розгляд, з урахуванням вимог
ст. 38 КУпАП.

Суддя Апеляційного

суду міста Києва
СтрижкоС.І.