Справа № 145/1096/14-п
Провадження № 33/772/262/2014
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач: Бурденюк С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р.
м. Вінниця

Суддя, судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Вінницької
області Бурденюк С.І. розглянувши
апеляційну скаргу на постанову
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 01.07 2014 року, якою

В
с т а н о в и в :

Постановою Тиврівського районного
суду Вінницької області від 01.07 2014 року
ОСОБА_3 визнаний винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та до
нього застосовано адміністративне
стягнення у вигляді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів строком на два роки.

Згідно матеріалів справи, 14.06.2014
року о 10.50 год. в с. Строїнці ОСОБА_3
керував транспортним засобом «Т-25» з
ознаками алкогольного сп'яніння. Від
проходження огляду на стан сп'яніння
відмовився.

Не погодившись з прийнятим судом
рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій ставить питання про
скасування постанови Тиврівського
районного суду Вінницької області від
01.07 2014 року, закривши справу у зв'язку з
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що при
складанні відносно нього
адміністративного протоколу не було
жодного свідка, не зважаючи на те, що
вони вказані у протоколі; постанова
суду базується на припущеннях
інспектора ВДАЇ, що призвело до
неправильного встановлення обставин
справи.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги ОСОБА_3, вважаю, що
апеляційна скарга останнього підлягає
до часткового задоволення.

В судовому засіданні безспірно
встановлено, що 14.06.2014 року о 10.50 год. в с.
Строїнці ОСОБА_3 керував транспортним
засобом «Т-25» з ознаками алкогольного
сп'яніння. Від проходження огляду на
стан сп'яніння відмовився.

Щодо доводів апеляційної скарги про
те, що ОСОБА_3 під час керування
транспортним засобом не знаходився у
стані алкогольного сп'яніння, то суд їх
до уваги не приймає, оскільки вони в
даному випадку не мають значення для
розгляду справи, так як відмова особи
від проходження медичного огляду на
стан сп'яніння утворює самостійний
склад адмінправопорушення
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та
підтверджуються належними доказами,
які суд приймає до уваги, а саме даними
протоколу про адмінправопорушення
серія АБ2 №670347 від 14.06.2014 року, в якому
ОСОБА_3 в присутності двох свідків
власноручно вказав, що напередодні
вживав спиртні напої, на освідування в
лікарню їхати відмовився(а.с. 4).

Відповідно до висновку КЗ
«Вінницький обласний наркологічний
диспансер «Соціотерапія» №1104 від
14.06.2014 року, огляд ОСОБА_3 проведено 14.06.14
о 14.20 годині, тобто через 3 години 30
хвилин після складання протоколу.
Відповідно до вказаного висновку у
ОСОБА_3 ознак сп'яніння не виявлено (а.с.
20).

Відповідно до ч. 4 ст. 266 КУпАП, - огляд
осіб на стан алкогольного сп'яніння,
здійснюється в закладах охорони
здоров'я не пізніше двох годин з
моменту встановлення підстав для його
здійснення. Огляд у закладі охорони
здоров'я та складення висновку за
результатами огляду проводиться в
присутності працівника міліції.

Відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП, - огляд
особи на стан алкогольного сп'яніння,
проведений з порушенням вимог цієї
статті, вважається недійсним.

При цьому в протоколі про
адміністративне правопорушення
скаржник власноручно зазначив, що
відмовляється від проходження
медичного огляду, зазначив, що
напередодні вживав спиртні напої.

Твердження ОСОБА_3 про те, він
власноручно написав у протоколі, що
дійсно напередодні вживав алкогольні
напої, оскільки боявся, суд вірно
оцінив критично та розцінив як спробу
уникнути від адміністративної
відповідальності.

Оскільки в матеріалах справи
достатньо доказів про вчинення ОСОБА_3
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.. 130 ч. 1 КУпАП, так як
він відмовився від проходження
медичного огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння, що
саме по собі є складом
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.. 130 ч. 1 КУпАП, він
підлягає адміністративній
відповідальності з призначенням йому
адміністративного стягнення.

Відповідно до ст.. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

З врахуванням конкретних обставин
справи та особи ОСОБА_3, який раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався, позитивно
характеризується за місцем роботи та
по місцю проживання, має на утриманні
малолітню дитину, 2001 року народження
(а.с.15) та неповнолітню дитину, 1997 року
народження, дружину, яка фактично не
працює та перебуває на обліку як
безробітна в Тиврівському РЦЗ з 18.12.2013
року, що підтверджується довідкою (а.с.
16), є єдиним годувальником в сім ї, а
тому сплатити визначений розмір штрафу
не має змоги, а інше стягнення таке, як
позбавлення права керувати
транспортними засобами до нього не
можуть бути застосовані, оскільки він
працює трактористом садової бригади
підприємства і даний транспорт є
джерелом його доходу, наявність прав на
керування транспортними засобами
надає ОСОБА_3 можливість працювати,
тому вважаю за можливе змінити
постанову місцевого суду та
застосувати адміністративне стягнення
у вигляді громадських робіт.

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 293, 294 КУ п АП, -

П О С Т А
Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задоволити частково, постанову судді
Тиврівського районного суду
Вінницької області від 01.07 2014 року в
справі про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 130
КУаАП змінити.

Застосувати до ОСОБА_3
адміністративне стягнення у вигляді 40
(сорока) годин громадських робіт.

Дана постанова є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:

З оригіналом вірно.