АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/392/14 Справа № 192/815/14
Головуючий у 1 й інстанції - Омелюх
В.М. Доповідач - Коваленко Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області Коваленко
Н.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, за участю
прокурора прокуратури
Дніпропетровської області Карпенка
Р.І., захисника ОСОБА_3, особи,
притягнутої до адміністративної
відповідальності ОСОБА_4, матеріали за
апеляційною скаргою прокурора
Солонянського району
Дніпропетровської області на
постанову Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 08
травня 2014 року у справі про
адміністративне правопорушення, щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не працюючого, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1,

якою закрито провадження в справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 08
травня 2014 року щодо ОСОБА_4 закрито
провадження в справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, на
підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
складеному щодо ОСОБА_4, останній
будучи суб'єктом декларування, під час
звільнення з займаної посади з 05
листопада 2013 року по 19 листопада 2013
року - дати подання заяви про
звільнення та дати наказу про його
звільнення і у строк до 01 квітня 2014 року
не подав до Солонянської районної
адміністрації декларації про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2013 рік,
достовірно знаючи про необхідність
подання такої декларації.

Мотивуючи рішення, районний суд вказав,
що дійсно було встановлено подію
неподання ОСОБА_4 у визначений законом
строк декларації про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру, але відсутні докази
вчинення ним цих дій умисно, у зв'язку з
чим дійшов висновку про відсутність
підстав для притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності та
закрив провадження за відсутністю в
його діях складу адміністративного
правопорушення.

Не погоджуючись з вищевказаною
постановою прокурор Солонянського
району Дніпропетровської області 19
травня 2014 року подав апеляційну скаргу,
тобто в межах, встановленого ч. 2 ст. 294
КУпАП, десятиденного строку на
апеляційне оскарження постанови суду.
В поданій апеляційній скарзі прокурор
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою ОСОБА_4 визнати винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги прокурор посилається на те, що
постанова є незаконною та
необґрунтованою, а висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи. Так, прокурор зазначає, що судом
першої інстанції було залишено поза
увагою те, що ОСОБА_4 достовірно знаючи
про обов'язок подання декларації не
подав її у визначений законом строк,
тобто вчинив адміністративне
правопорушення, що виразилося в його
бездіяльності.

Захисник, діючий в інтересах ОСОБА_4 -
ОСОБА_3 подав заперечення на апеляційну
скаргу прокурора, в яких просив
апеляційну скаргу прокурора залишити
без задоволення, а постанову суду щодо
ОСОБА_4 - без змін.

В суді апеляційної інстанції прокурор
підтримав апеляційну скаргу,
підтвердив доводи викладені в ній та
просив задовольнити подану апеляційну
скаргу.

ОСОБА_4, його захисник ОСОБА_3 просив
апеляційний суд залишити апеляційну
скаргу прокурора без задоволення, а
постанову суду без змін, як законну та
обґрунтовану.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши
учасників апеляційного провадження,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, дійшов висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги прокурора
про наявність в діях ОСОБА_4 складу
корупційного адміністративного
правопорушення, є обґрунтованими та
такими, що відповідають фактичним
обставинам справи, що містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, встановити чи було вчинене
адміністративне правопорушення та чи
винна особа у його вчиненні, дослідити
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що районний суд, в
порушення зазначених вимог закону,
належним чином не з'ясував обставини
справи, оскільки викладені в постанові
висновки суду про відсутність в діях
ОСОБА_4 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що
містяться в матеріалах даної справи.

Так, закриваючи провадження у справі
про притягнення ОСОБА_4 до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП у зв'язку
з відсутністю складу даного
адміністративного правопорушення, суд
першої інстанції обґрунтував своє
рішення тим, що в матеріалах справи
відсутні докази вчинення ОСОБА_4
умисних дій, спрямованих на неподання
або несвоєчасне подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру.

Такі висновки суду першої інстанції
апеляційний суд вважає
необґрунтованими та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки вказані висновки суду
першої інстанції спростовуються
доказами, що містяться в матеріалах
справи, при цьому при наявності
суперечливих доказів, які мають
істотне значення для висновків суду, в
оскаржуваній постанові не вказано,
чому суд взяв до уваги одні докази і
відкинув інші.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», суб'єкти декларування,
зобов'язані щорічно до 1 квітня
подавати за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою, що додається до
цього Закону. Суб'єкти декларування,
які звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями.

Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне
правопорушення визнається вчиненим
умисно, коли особа, яка його вчинила,
усвідомлювала протиправний характер
своєї дії чи бездіяльності,
передбачала її шкідливі наслідки і
бажала їх або свідомо допускала
настання цих наслідків.

Так, згідно протоколу про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
складеному відносно ОСОБА_4, останній,
будучи суб'єктом декларування, з 05
листопада 2013 року по 19 листопада 2013
року - дати подання заяви про
звільнення та дати наказу про його
звільнення і у строк до 01 квітня 2014 року
не подав до Солонянської районної
адміністрації декларації про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2013 рік,
достовірно знаючи про необхідність
подання такої декларації /а. с. 2-4/.

Матеріалами справи підтверджено що
розпорядженням голови Солонянської
районної державної адміністрацій від 19
листопада 2013 року № К-553/0/6-13 ОСОБА_4
звільнено з посади керівника відділу
освіти райдержадміністрації за угодою
сторін /а.с. 129/.

З письмових пояснень ОСОБА_4 слідує, що
він під час звільнення не подав
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
відпрацьований період часу до
Солонянської районної державної
адміністрації. При цьому, останній не
подав декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за 2013 року до 01 квітня 2014
року. Також, у своїх поясненнях ОСОБА_4
зазначив, що з 19 листопада 2013 року у
відпустці, за межами України, під
вартою не перебував, тяжкими хворобами
не хворів /а.с. 6/.

Разом з цим, твердження викладені в
запереченнях про те, що ОСОБА_4 прагнув
подати відповідну декларацію до 01
квітня 2014 року, однак подав її лише 07
квітня 2014 року через тимчасову
непрацездатність, апеляційний суд
розцінює як спосіб захисту останнього
спрямований на уникнення
адміністративної відповідальності на
вчинене діяння.

Так, згідно довідки КЗ «Солонянська
центральна районна лікарня» ОСОБА_4
перебував на амбулаторному лікуванні
лише з 28 березня 2014 року по 04 квітня 2014
року /а.с. 161/, а відтак на переконання
апеляційного суду останній мав
можливість реалізувати свій обов'язок,
про який він був достовірно обізнаний,
щодо подання необхідної декларації на
день звільнення за період, не охоплений
раніше поданими деклараціями, а також
щодо подання декларації за 2013 року до 01
квітня 2014 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що ОСОБА_4 не належить
до тих визначених законом суб'єктів
декларування, які не мали можливості
подати до 1 квітня 2014 року декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік через вичерпний перелік
об'єктивних труднощів.

Таким чином, апеляційний суд всебічно
дослідивши фактичні дані, що містяться
в матеріалах справи, а також
співставивши їх з поясненнями ОСОБА_4
приходить до висновку, що останній не
подав до райдержадміністрації як на
день звільнення декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, так і до 01
квітня 2014 року декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2013 року, тобто
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 176-2
КУпАП.

При цьому, суд апеляційної інстанції
акцентує увагу на тому, що вина ОСОБА_4 у
формі умислу полягає в усвідомленні
ним противоправного характеру
вчиненої бездіяльності, тобто її
незаконності, котра була направлена на
неподання декларації про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру, передбаченої Законом
України «Про засади запобігання і
протидії корупції».

Разом з цим, відповідно до ст. 22 КУпАП,
при малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення суд
може звільнити порушника від
адміністративної відповідальності і
обмежитись усним зауваженням.

На думку апеляційного суду вчинене
ОСОБА_4 правопорушення не завдало
значної шкоди будь-яким охоронюваним
законом правам та інтересам держави, не
становить великої суспільної
небезпечності, а обставини, що
обтяжують його відповідальність,
відсутні.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
необхідність скасування постанови
суду першої інстанції з прийняттям
нової постанови, якою слід звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 22, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора
Солонянського району
Дніпропетровської області -
задовольнити частково.

Постанову Солонянського районного
суду Дніпропетровської області від 08
травня 2014 року - скасувати.

Прийняти нову постанову Апеляційного
суду Дніпропетровської області, якою
звільнити ОСОБА_4 від адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 176-2 КУпАП за
малозначністю, обмежившись усним
зауваженням.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області

Н.В.Коваленко