АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВA
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Ященко
М.А., за участю представника особи, щодо
якої провадження у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил закрито, ОСОБА_2, прокурора
Рашевського М.О. та представника
митного органу - Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів Грабчака П.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
апеляційні скарги представника
митного органу ДєдєньовоїД.О. та
заступника прокурора Солом'янського
району м. Києва НагальнюкаР.В. на
постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 20 червня 2014
року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою закрито провадження у
справі про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_6 за вчинення порушення митних
правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК
України, у зв'язку з відсутністю в її
діях складу зазначеного
правопорушення.

Згідно протоколу № 0179/10000/14 про
порушення митних правил, 14 липня 2013
року в зоні діяльності Ягодинської
митниці з Польщі на митну територію
України автомобільним транспортом
д.н.з. НОМЕР_1/НОМЕР_2 на підставі
товаросупровідних документів:
міжнародної товарно-транспортної
накладної CMR № 282023 від 12 липня 2013 року,
книжки МДП № ХТ72888766 від 13 липня 2013 року
та інвойсу № ЕХ-0018 від 10 липня 2013 року
було переміщено товари «світильники,
торшери, настільні лампи», вагою брутто
6700,00 кг, загальною вартістю 22 978,94 дол.
США.

Відповідно до товаросупровідних
документів одержувачем вказаних
товарів є TOB «ВІВАТІМПОРТ» (,
м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 28), а їх
продавцем та відправником - компанія
«MAXIMUS BUSINESS LTD» (1F1, 25 Crighton Place, Edinburgh, EH7 4NY,
United Kingdom, Великобританія).

Товари поставлені на виконання умов
контракту № ЕХ-08-05-13 від 08 травня 2013
року, укладеного між TOB «ВІВАТІМПОРТ»
та компанією «MAXIMUS BUSINESS LTD»
(Великобританія) на умовах поставки СІР
Київ.

16 липня 2013 року вказані товари були
заявлені до митного оформлення в
Київській міжрегіональній митниці
Міндоходів (митний пост «Західний») в
режимі ІМ-40 за МД № 100250000/2013/063702,
оформлено та випущені у вільний обіг.

06 вересня 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів, з
метою перевірки законності ввезення
товарів на митну територію України, до
Департаменту митної справи Міндоходів
ініційовано направлення запиту до
митних органів Великобританії, звідки
10 грудня 2013 року, через Департамент
митної справи Міндоходів, надійшла
відповідь про те, що компанія «MAXIMUS BUSINESS
LTD» є ліквідованою та з 17 травня 2013 року
виключена з реєстру.

При цьому, до митного контролю, в якості
підстави для переміщення товарів через
митний кордон України, подані CMR № 282023
від 12 липня 2013 року та інвойс № ЕХ-0018
від 10 липня 2013 року, відповідно до яких
продавцем та відправником товарів є
компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD». Крім того, на
вказаних документах також міститься
посилання на контракт ЕХ-08-05-13 від 08
травня 2013 року та проставлено відбиток
печатки компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD», яка на
час видачі вищевказаних документів
була ліквідована.

Разом з тим, відповідно до ст. 6 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» № 959-ХІІ від 16 квітня 1991
року, суб'єкти, які є сторонами
зовнішньоекономічного договору
(контракту), мають бути здатними до
укладання договору (контракту)
відповідно до цього та інших законів
України та/або закону місця укладання
договору (контракту).

В контракті № ЕХ-08-05-13 від 08 травня 2013
року, в розділі «Определения»,
зазначено, що «Счет-фактура (инвойс)
является неотъемлемым документом к
Контракту, в котором стороны
согласовывают ассортимент, количество,
цену за единицу, общую стоимость,
условия поставки каждой партии Товара
и имеет силу Приложения
(Спецификации)».

Таким чином, на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «MAXIMUS
BUSINESS LTD», контракт ЕХ-08-05-13 від 08 травня
2013 року був фактично не дійсним, а
інвойс № ЕХ-0018 від 10 липня 2013 року, який
є невід'ємною частиною контракту та
його Доповненням (специфікацією) -
виданий ліквідованою компанією
(стороною зовнішньоекономічного
контракту), яка не є здатною до
укладання контракту.

У зв'язку із наведеним, товари
загальною вартістю 22 978,94 дол. США, або 183
670,67 грн. згідно курсу Національного
банку України на день переміщення (14
липня 2013 року), були переміщені через
митний кордон України з приховуванням
від митного контролю шляхом подання, як
підстави для переміщення товарів,
документів, що мають ознаки підробки,
містять неправдиві відомості щодо
відправника, одержувача та неправдиві
відомості, необхідні для визначення
митної вартості товарів, що є
порушенням митних правил, за що
передбачена відповідальність ч. 1 ст. 483
МК України. Відповідальною за вчинення
вказаного порушення митних правил є
директор TOB «ВІВАТІМПОРТ» ОСОБА_6, яка
до поставки товарів в Україну, під час
узгодження інвойсу № ЕХ-0018 від 10 липня
2013 року, що є невід'ємною частиною
контракту та його Доповненням
(специфікацією), повинна була
пересвідчитись в правоздатності
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD» (1F1, 25 Crighton Place,
Edinburgh. EH7 4NY, United Kingdom, Великобританія).

До висновку про необхідність закриття
провадження по справі про притягнення
ОСОБА_6 до адміністративної
відповідальності за вчинення
порушення митних правил, передбаченого
ч. 1 ст. 483 МК України, у зв'язку з
відсутністю в діях останньої складу
зазначеного правопорушення, суд першої
інстанції прийшов виходячи з того, що
контракт № ЕХ-08-05-13 був укладений між TOB
«ВІВАТІМПОРТ» та компанією «MAXIMUS BUSINESS
LTD» 08 травня 2013 року, тобто до того, як
останню було виключено з Реєстру.
Будь-яких доказів того, що компанія
«MAXIMUS BUSINESS LTD» на момент укладення
контракту була до цього нездатна ні у
протоколі про порушення митних правил,
ні у матеріалах справи не наведено.
Крім того, ні прокурором, ні
представником Київської
міжрегіональної митниці Міндцоходів
не заперечувалося та не було
спростовано, що дані, зазначені в
товаросупровідних документах,
правдиві та відповідають дійсності.
При цьому, TOB «ВІВАТІМПОРТ» виконало
всі вимоги закону при митному
оформленні товару, оскільки в митній
декларації за формою МД-3 зазначено
достатньо відомостей, за допомогою
яких можна ідентифікувати й
класифікувати товар. Ці відомості
відповідають положенням ст. 257 МК
України і ніяким чином не вплинули на
цілі справляння митних платежів, в тому
числі визначення коду товару згідно з
УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Не погодившись з постановою судді,
представник митного органу Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів Дєдєньова Д.О. та
заступник прокурора Солом'янського
району м. Києва Нагальнюк Р.В. подали
апеляційні скарги, в яких просять
постанову суду скасувати як незаконну,
необґрунтованою і постановлену з
грубим порушенням норм матеріального
права, та прийняти нову постанову,
котрою визнати ОСОБА_6 винною у
вчиненні порушення митних правил,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України та
накласти на неї адміністративне
стягнення, у виді, як конкретизує
представник митного органу, штрафу в
розмірі 100 % вартості товарів -
безпосередніх предметів
правопорушення з стягненням повної
вартості конфіскованих товарів,
враховуючи їх відсутність. Як
зазначають апелянти, суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про відсутність в діях ОСОБА_6
ознак складу інкримінованого їй
порушення митних правил, взагалі не
врахувавши обставин справи та
наявність в ній доказів на
підтвердження факту вчинення ОСОБА_6
вищезазначеного порушення митних
правил. При цьому, як вказує
представник митного органу, підставою
для порушення справи про порушення
митних правил № 0179/10000/14 щодо ОСОБА_6, як
посадової особи - директора TOB
«ВІВАТІМПОРТ», було офіційне письмове
повідомлення про вчинення порушення
митних правил, отримане від митних
органів Великобританії, за яким,
всього, щодо посадових осіб вказаного
товариства, було заведено 69 справ, по
42-х із котрих судом першої інстанції
було прийнято рішення про визнання
осіб, що притягуються до
відповідальності, винними у вчиненні
порушення митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 МК України з накладенням на
кожну з них стягнення у виді штрафу в
розмірі 100% вартості товарів - предметів
правопорушення з конфіскацією цих
товарів. Натомість оскаржувана
постанова суду, з урахуванням
абсолютної однаковості обставин по
справі із зазначеними вище справами,
прийнята в результаті неправильного
застосування норм матеріального права.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі
додатково звертає увагу апеляційного
суду на те, що під час розгляду справи в
суді першої інстанції не було прийнято
до уваги те, що відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику у справах про
контрабанду та порушення митних
правил» № 8 від 03 червня 2005 року,
підставою для переміщення товарів
через митний кордон є визначені
нормативними актами документи, без
яких неможливо одержати дозвіл митного
органу на пропуск товарів через митний
кордон. Це, зокрема, можуть бути митна
декларація, контракт, коносамент,
ліцензія, квота, товаросупровідні
документи, дозвіл відповідних
державних органів. При цьому,
документами, що містять неправдиві
дані, є, зокрема і такі, в яких відомості
щодо суті угоди, найменування,
асортименту, ваги, кількості чи
вартості товарів, а також їх
відправника чи одержувача, держави, з
якої вони вивезені чи в яку
переміщуються, не відповідають
дійсності.

Заслухавши пояснення представника
митного органу та прокурора які
підтримали подані апеляційні скарги та
просили їх задовольнити, пояснення
представника особи, щодо якої
провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
за порушення митних правил закрито, яка
заперечувала проти задоволення
апеляційних скарг, вважаючи постанову
суду законною і обґрунтованою,
перевіривши матеріали справи та
викладені в апеляційних скаргах
доводи, вважаю, що вони не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції на підставі наявних в
ній доказів прийшов до правильного
висновку про відсутність в діях ОСОБА_6
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483
МК України.

При прийнятті рішення суд послався на
те, що відповідно до цього закону
адміністративна відповідальність
настає за переміщення або дії,
спрямовані на переміщення товарів
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю,
тобто з використанням спеціально
виготовлених сховищ (тайників) та інших
засобів або способів, що утруднюють
виявлення таких товарів, або шляхом
надання одним товарам вигляду інших,
або з поданням митному органу як
підстави для переміщення товарів
підроблених документів чи документів,
одержаних незаконним шляхом, або таких,
що містять неправдиві відомості.

Отже, основним безпосереднім об'єктом
правопорушення за даним законом є
встановлений порядок переміщення
товарів та ТЗ через митний кордон
України, а об'єктивною стороною є дії,
спрямовані на переміщення товарів
через митний кордон України, тобто,
активна поведінка (вчинок) особи.

Суб'єктивна сторона передбачає
наявність прямого умислу, тобто винний
у скоєнні правопорушення чітко розуміє
та усвідомлює обставини і характер
незаконного переміщення товарів,
предметів і речовин через митну
територію України і прагне їх ввезти на
територію України з порушенням
встановленого порядку чи вивезти з
України у тому числі і шляхом надання
неправдивих відомостей, в даному
випадку про відправника товару.

З наведеного випливає, що винна особа
має надати, як підставу для переміщення
товарів та ТЗ через митний кордон
України, документи, які містять
неправдиві відомості про відправника
товару, усвідомлюючи, що насправді
дійсним відправником цього товару є
інша юридична чи фізична особа.

В матеріалах справи про порушення
митних правил відсутні, як і не були
надані під час судового розгляду в
судах першої та апеляційної інстанцій,
будь-які дані, які б свідчили, що в
даному випадку відправником товару є
не компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD», а якась інша
юридична чи фізична особа. Навпаки, під
час апеляційного розгляду, представник
митниці заявив, що на даний час він не
володіє будь-якою інформацією з цього
приводу, як і щодо того, що
інкриміновані ОСОБА_6 порушення митних
правил якимось чином вплинули на цілі
справляння митних платежів, в тому
числі визначення коду товару згідно з
УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Згідно з ч. 2 ст. 198 МК України, органу
доходів і зборів в пункті пропуску
через державний кордон України
відповідно до ст. 335 цього Кодексу
подаються документи, що містять
відомості про товари, достатні для їх
ідентифікації та необхідні для
прийняття рішення про попуск їх через
митний кордон України. Так, при
перевезенні автомобільним транспортом
документами, що містять відомості про
товари, є: комерційні документи на
товари, що перевозяться, які містять
відомості, зокрема, про найменування та
адресу перевізника, найменування
країни відправлення та країни
призначення товарів; найменування
товарів; відомості про кількість
вантажних місць та вид упаковки;
найменування товарів; вага брутто
товарів (у кілограмах) або об'єм товарів
(у метрах кубічних), крім
великогабаритних вантажів. Також
подається митна декларація і рахунок
або інший документ, який визначає
вартість товару.

За приписами ч. 7 ст. 257 МК України,
перелік відомостей, що підлягають
внесенню до митних декларацій,
обмежується лише тими відомостями, які
є необхідними для цілей справляння
митних платежів, формування митної
статистики, а також для забезпечення
додержання вимог цього Кодексу та
інших законодавчих актів.

Як видно з матеріалів справи, при
митному оформленні товару в режимі
«Експорт» TOB «ВІВАТІМПОРТ» зазначило
достатньо відомостей, за допомогою
яких можна ідентифікувати й
класифікувати товар, тобто виконало
вимоги відповідно до Порядку
заповнення митних декларацій на бланку
єдиного адміністративного документа,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України № 651 від 30 травня 2012
року.

З матеріалів справи також вбачається,
що контракт № ЕХ-08-05-13 був укладений між
TOB «ВІВАТІМПОРТ» та компанією «MAXIMUS
BUSINESS LTD» 08 травня 2013 року, тобто до того,
як компанію було виключено з Реєстру.
Таким чином, даних про те, що на момент
укладення контракту компанія «MAXIMUS
BUSINESS LTD» була до цього нездатна ні у
протоколі про порушення митних правил,
ні у матеріалах справи не наведено,
тобто не має даних, що вона діяла з
порушенням ст. 6 Закону України «Про
зовнішньоекономічну діяльність».

Як правильно вказав суд першої
інстанції, наведене свідчить про те, що
лист митних органів Великобританії від
23 жовтня 2013 року, в якому міститься
інформація про ліквідацію компанії
«MAXIMUS BUSINESS LTD» та виключення її з
реєстру 17 травня 2013 року, не може
вважатися належним та достатнім
доказом того, що відомості про
відправника товару, зазначені в
товаросупровідних документах, є
неправдивими.

Також, згідно ст.ст. 345-354 МК України,
митні органи мають право здійснювати
митний контроль правильності
заповнення митних декларацій,
декларацій митної вартості та
достовірності зазначених у них даних,
законності ввезення товарів на митну
територію України та ін., у тому числі
своєчасності, достовірності, повноти,
нарахування та сплати митних платежів,
результати якої оформлюються актом
(довідкою), в яких за наявності
зазначаються і факти заниження та
факти завищення податкових зобов'язань
підприємства, але і такі дані у справі
відсутні.

За таких обставин, суддя вважає, що в
судах першої та апеляційної інстанцій
митним органом не надано достатніх
доказів, які б беззаперечно вказували
на те, що дії ОСОБА_6, яка до 18 липня 2013
року виконувала обов'язки директора TOB
«ВІВАТІМПОРТ», тобто і під час
укладання контакту від 08 травня 2013 року
та переміщення товару через митний
кордон України, були спрямовані і
свідчили про подання нею органу
доходів і зборів, як підстави для
переміщення товарів, документів, що
містять неправдиві відомості стосовно
відправника товару.

Доводи в апеляційній скарзі
представника митного органу про те, що
відносно посадових осіб ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» заведено 69 справ, по 42-х
із котрих судом першої інстанції було
прийнято рішення про визнання винними
посадових осіб та накладення
стягнення, не може свідчити про
незаконність оскаржуваного рішення
суду. Підставою для скасування рішення
може бути лише неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального закону.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку наявним у справі доказам, і
прийшов до вірного висновку про
відсутність в діях ОСОБА_6 складу
інкримінованого їй адміністративного
правопорушення, а тому немає підстав
для задоволення поданих по справі
апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 530, 531 МК України, ст. 294
КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 20 червня 2014
року, якою закрито провадження у справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_6 за вчинення
порушення митних правил, передбаченого
ч. 1 ст. 483 МК України, у зв'язку з
відсутністю в її діях складу
зазначеного правопорушення залишити
без змін, а апеляційні скарги
представника митного органу -
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів
Дєдєньової Д.О. та заступника прокурора
Солом'янського району м. Києва
Нагальнюка Р.В. - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
М.А. Ященко

Справа № 33/796/907/2014

Категорія: ч. 1 ст. 483 МК України

Суддя у першій інстанції - БукінаО.М.