АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року

м. Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
міста Києва ВасильєваМ.А.,

при секретарі
- Горлачі Р.М.

за участю

прокурорів
- Машненкової Д.О.

Рашевського М.О.

представника

Київської регіональної митниці
- Дєдєньової Д.О.

представника особи, щодо якої

провадження щодо якої закрито
- адвоката ОСОБА_4

особи,щодо якої провадження закрито,
- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу представника
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів Борматововї О.М. на
постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 6 червня 2014 року, якою
провадження у справі про притягнення

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, директора TOB
«ВІВАТІМПОРТ», , адреса
реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт: НОМЕР_2,
виданий 6 серпня 2003 року Лубенським MB ГУ
МВС України в Полтавській області,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, -

закрито у зв'язку з відсутністю події
та складу порушення митних правил,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду, відносно ОСОБА_5
12 березня 2014 року складено протокол №
0178/10000/14 про порушення митних правил,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК
України, які проявилися в наступному.

5 липня 2013 року в зоні діяльності
Південної митниці з Туреччини на митну
територію України у контейнерах №
АRCU8373110 та № АRCU8476057 на підставі
товаросупровідних документів:
коносаменту (Bill of Landing) № 13/06/300/02688-0005463
від 2 липня 2013 року, інвойсу № ЕХ- 16 від 27
червня 2013 року переміщено товари
«рушники», вагою брутто
16 340.00 кг., загальною вартістю 38 213,54 дол.
США.

Відповідно до товаросупровідних
документів:

- продавцем є компанія «MAXIMUS BUSINESS
LTD» (1F1, 25 Crighton Place, Edinburgh, EH7 4NY, United Kingdom,
Великобританія)

- відправником товарів є «SANKO DIS
TICARET A.S.» (BURAC MAN. SANI KONUKOGLU BULVARI NO:223 SEHITKAMIL,
27001 GAZIANTEP. Туреччина)

- одержувачем товарів є ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» (, м. Київ, вул.
Кіквідзе, буд. 28).

Товари поставлені на виконання умов
контракту № ЕХ-08-05-13 від 8 травня 2013
року, укладеного між ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
та компанією ««MAXIMUS BUSINESS LTD»
(Великобританія) в на умовах поставки
СІР Київ.

8 липня 2013 року товари, заявлені до
митного оформлення в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів
(митний пост «Західний») з режимі ІМ-40
за МД № 100250000/2013/062863, оформлено та
випущено вільний обіг.

6 вересня 2013 року відповідно до
законодавства України з питань митної
справи, зокрема ст. 567 Митного кодексу
України Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів з метою перевірки
законності ввезення товарів на митну
територію України до Департаменту
митної справи Міндоходів ініційовано
направлення запиту до митних органів
Великобританії.

10 грудня 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів з
Департаменту митної справи Міндоходів
листом № 26448/7/99- 99-24-03-10-17 від 5 грудня 2013
року вх. № 21850/5 отримано
відповідь митних органів
Великобританії.

З відповіді митних органів
Великобританії встановлено, що «MAXIMUS
BUSINESS LTD» є ліквідованою та з 17 травня 2013
року виключена з реєстру.

До митного контролю, в якості підстави
для переміщення товарів через митний
кордон України, подано інвойс № ЕХ-0016
від 27 червня 2013 року, відповідно до
якого продавцем товарів є компанія
«MAXIMUS BUSINESS LTD»

Крім того, на інвойсі № ЕХ-0016 від 27
червня 2013 року, який також містить
посилання на контракт ЕХ-08-05-13 від 08
травня 2013 року, проставлено печатку
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD», яка відповідне
до відповіді митних органів
Великобританії, на час видачі
вищевказаних документів є
ліквідованою.

Відповідно до статті 6 Закону України №
959-ХІІ від 16 квітня 1991 року «Про
зовнішньоекономічну діяльність»
суб'єкти, які є сторонами
зовнішньоекономічного договору
(контракту), мають бути здатними де
укладання договору (контракту)
відповідно до цього та інших законів
України та/або закону місця укладання
договору (контракту).

В контракті № ЕХ-08-05-13 від 8 травня 2013
року в розділі «Определения»
зазначено, що «Счет - фактура (инвойс) -
являетcя неотьемлемым документом к
Контракту, в котором стороны
согласовывают ассортимент, количество,
цену за единицу, общую стоимость,
условия поставки каждой партии Товара
и имеет силу Приложения
(Спецификации)».

Отже, на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «MAXIMUS
BUSINESS LTD», контракт ЕХ-08-05-13 від 8 травня
2013 року був фактично недійсним, а
інвойс № ЕХ-0016 від 27
червня 2013 року, яка є невід'ємною
частиною контракту та його Доповненням
(специфікацією виданий ліквідованою
компанією (стороною
зовнішньоекономічного контракту), яка
не є здатною до укладання контракту.

В зв'язку з викладеним вище, митний
орган вважає, що товари «рушники»
загальною вартістю 38 213,54 дол. США., або
305 440,83 грн. згідно курсу Національного
банку України на день переміщення (5
липня 2013 року) переміщені через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю, шляхом подання як
підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві
відомості щодо відправника та продавця
товарів, що є порушенням митних правил,
відповідальність за яке, передбачена
ст. 483 МК України.

Відповідно до облікової картки ТОВ
«ВІВАТІМПОРТ» та наказів товариства
№1, №2-к в період з 19 грудня 2012 року по 19
липня 2013 року на посаді директор
підприємства перебувала ОСОБА_5.

Директор за своїми посадовими
обов'язками є керівником підприємства
і відповідає за фінансово-господарську
діяльність підприємства зобов'язаний
надавати для митного контролю і
оформлення документи з достовірною та
правдивою інформацією.

Відповідно, директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
ОСОБА_5 до поставки товарів в Україну,
під час узгодження інвойсу № ЕХ-0010 від
25 червня 2013 року, який є невід'ємною
частиною контракту та його Доповненням
(специфікацією), повинна була
пересвідчитись в правоздатності
компанії компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» (1F1, 25
Crighton Place, Edinburgh, EH7 4NY, United Kingdom,
Великобританія).

Таким чином, митний орган вважає, що дії
громадянки України ОСОБА_5 призвели до
переміщення товарів загальною
вартістю 305 440,83 грн. через митний кордон
України з приховуванням від митного
контролю, шляхом подання як підстави
для переміщення товарів документів, що
мають ознаки підробки, містять
неправдиві відомості щодо відправника,
одержувача та неправдиві відомості,
необхідні для визначення митної
вартості товарів.

Місцевий суд дійшов до висновку про
закриття справи за відсутністю події
та складу адміністративного
правопорушення та мотивував його тим,
що всі вимоги митного законодавства
при митному оформленні товару,
зазначеного у протоколі про порушення
митних правил, в режимі «Експорт» TOB
«ВІВАТІМПОРТ» виконані, оскільки в
митній декларації за формою МД-3
зазначено достатньо відомостей, за
допомогою яких можна ідентифікувати й
класифікувати товар. При цьому,
відомості, зазначені в митній
декларації, відповідають положенням
ст. 257 МК України і ніяким чином не
вплинули на цілі справляння митних
платежів, в тому числі визначення коду
товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної
вартості.

Крім того, як зазначено у постанові
суду, з матеріалів справи вбачається,
що контракт № ЕХ-08-05-13 був укладений
між TOB «ВІВАТІМПОРТ» та компанією «MAXIMUS
BUSINESS LTD» 8 травня 2013 року, тобто,до того,
як останню було виключено з Реєстру.
Будь-яких доказів того, що компанія
«MAXIMUS BUSINESS LTD» на момент укладення
контракту була до цього нездатна, ні у
протоколі про порушення митних правил,
ні у матеріалах справи не наведено. У
зв'язку з цим, лист митних органів
Великобританії від 23 жовтня 2013 року про
те, що компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» є
ліквідованою та з 17 травня 2013 року
виключена з реєстру не може вважатися
належним та достатнім доказом того, що
відомості про продавця та відправника
товару, зазначені в товаросупровідних
документах, є неправдивими, а така
позиція представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
ґрунтується лише на припущеннях.

За таких обставин місцевий суд прийшов
до висновку, що митним органом не
надано достатніх доказів, які б
беззаперечно вказували на те, що дії
ОСОБА_5 спрямовані на переміщення
товарів через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю, та
подання органу доходів і зборів як
підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві
відомості щодо продавця та
відправника, виходячи з ч. 3 ст. 62
Конституції України.

Не погоджуючись з постановою суду
представник Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів БорматоваО.М.
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду та
постановити нову, якою визнати ОСОБА_5
винною у вчиненні порушення митних
правил, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК
України та накласти на неї
адміністративне стягнення у виді 100
відсотків вартості предметів
правопорушення з конфіскацією товарів
- безпосередніх предметів
правопорушення, а враховуючи
відсутність цих товарів з стягненням
їх вартості.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог представник Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
зазначає, що судом першої інстанції
взагалі не були враховані обставини
справи та наявність всіх необхідних
доказів в матеріалах справи щодо вини
ОСОБА_5 у порушенні митних правил.

Крім того апелянт зазначає, що вказана
справа порушена відносно громадянки
ОСОБА_5 як посадової особи - директора
TOB «Віватімпорт» у відповідності ч. 3
ст. 491 МК України, на підставі
документів, що надані від митних
органів Великобританії.

Крім того, звертається увага на те, що
всього на підставі наданої в
офіційному повідомленні інформації
відносно посадових осіб TOB
«Віватімпорт» заведено 69 справ, з яких
42 вже розглянуті судом першої
інстанції та в яких прийнято рішення
про визнання осіб, що притягуються до
відповідальності, винними у вчиненні
порушення митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 МК України та накладено
стягнення у вигляді штрафу розміром 100%
вартості товарів - предметів
правопорушення з конфіскацією цих
товарів. Серед вказаних 42 постанов про
притягнення посадових осіб TOB
«Віватімпорт» до відповідальності, 11
постанов винесено безпосередньо
суддею Оксютою Т.Г. як і оскаржувана
постанова. В тому числі й постанови
про притягнення до відповідальності
громадянки ОСОБА_5

На думку апелянта, враховуючи
абсолютну однаковість обставин
вказаних справ про порушення митних
правил, заведених відносно посадових
осіб TOB «Віватімпорт» на підставі
офіційного повідомлення митних
органів Великобританії, вбачається
факт суперечливого застосування норм
матеріального права судом першої
інстанції.

Заслухавши пояснення представника
митного органу, прокурора, які
підтримали апеляційну скаргу у повному
обсязі, ОСОБА_5 та її представника, які
просили відмовити у задоволенні
апеляційної скарги, вважаючи постанову
суду законною та обґрунтованою,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
вважаю, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 486 МК України, завданням
провадження у справах про порушення
митних правил є своєчасне, всебічне та
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи, вирішення її з дотриманням
вимог закону.

При розгляді справи про порушення
митних правил суд, відповідно до вимог
ст.489 МК України, зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа у його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи є підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
місцевий суд на підставі наявних у
справі та перевірених доказів в їх
сукупності дотримався зазначених
вимог закону, та обґрунтовано прийшов
до висновку про відсутність у діях
ОСОБА_5 складу правопорушення .

Так, за змістом ст. 458 МК України,
порушення митних правил є
адміністративним правопорушенням, яке
являє собою протиправні, винні (умисні
або необережні) дії чи бездіяльність,
що посягають на встановлений цим
Кодексом та іншими актами
законодавства України порядок
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
пред'явлення їх органам доходів і
зборів для проведення митного контролю
та митного оформлення, а також
здійснення операцій з товарами, що
перебувають під митним контролем або
контроль за якими покладено на органи
доходів і зборів цим Кодексом чи іншими
законами України, і за які цим Кодексом
передбачена адміністративна
відповідальність, тобто, ознаками
складу адміністративного
правопорушення є: а) об'єкт
адміністративного правопорушення; б)
об'єктивна сторона адміністративного
правопорушення; в) суб'єкт
адміністративного правопорушення; г)
суб'єктивна сторона адміністративного
правопорушення, наявність сукупності
яких обов'язкова для кваліфікації
конкретного діяння, як
адміністративного правопорушення.

Порушення митних правил, передбачене
диспозицією ч. 1 ст.483 МК України,
полягає у переміщенні або діях,
спрямованих на переміщення товарів
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю,
тобто, з використанням спеціально
виготовлених сховищ (тайників) та інших
засобів або способів, що утруднюють
виявлення таких товарів, або шляхом
надання одним товарам вигляду інших,
або з поданням органу доходів і зборів
як підстави для переміщення товарів
підроблених документів чи документів,
одержаних незаконним шляхом, або таких,
що містять неправдиві відомості щодо
найменування товарів, їх ваги (з
урахуванням допустимих втрат за
належних умов зберігання і
транспортування) або кількості, країни
походження, відправника та/або
одержувача, кількості вантажних місць,
їх маркування та номерів, неправдиві
відомості, необхідні для визначення
коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його
митної вартості.

Об'єктом правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК
України, пов'язаного з порушенням
митних правил, є охоронюваний МК
України та іншими актами законодавства
України порядок переміщення товарів
через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю.

Об'єктивною стороною передбаченого ч. 1
ст. 483 МК України правопорушення є
переміщення або дії, спрямовані на
переміщення товарів через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю, зокрема, поданням
органу доходів і зборів як підстави для
переміщення товарів підроблених
документів чи документів, одержаних
незаконним шляхом, або таких, що
містять неправдиві відомості,
необхідні для визначення коду товару
згідно з УКТ ЗЕД та його митної
вартості.

Суб'єктивна сторона за ч. 1 ст.483 МК
України передбачає прямий умисел,
тобто, винний у скоєнні правопорушення
чітко розуміє та усвідомлює обставини
і характер незаконного переміщення
товарів, предметів і речовин через
митну територію України і прагне їх
ввезти на територію України чи вивезти
з України з конкретною метою порушення
встановленого порядку.

Суб'єктом наведеного правопорушення є
громадяни, які на момент вчинення
такого правопорушення досягли
16-річного віку, а при вчиненні порушень
митних правил підприємствами -
посадові особи цих підприємств.

Враховуючи викладене, в разі того, якщо
притягнення ОСОБА_5 до
відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК
України обґрунтовується поданням нею,
як зазначено у протоколі про порушення
митних правил, органу доходів і зборів
невідповідних документів, як підстав
для переміщення товару через митний
кордон України, то у цьому випадку
повинно бути доведено: 1) підроблення
таких документів; 2) чи одержання їх
незаконним шляхом; 3) або наявність в
них неправдивих відомостей щодо
найменування товарів, їх ваги (з
урахуванням допустимих втрат за
належних умов зберігання і
транспортування) або кількості, країни
походження, відправника та/або
одержувача, кількості вантажних місць,
їх маркування та номерів; 4) або
наявність в них неправдивих
відомостей, необхідних для визначення
коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його
митної вартості.

При цьому, згідно до вимог ч. 7 ст. 257 МК
України, перелік відомостей, що
підлягають внесенню до митних
декларацій, обмежується лише тими
відомостями, які є необхідними для
цілей справляння митних платежів,
формування митної статистики, а також
для забезпечення додержання вимог
цього Кодексу та інших законодавчих
актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 МК України
органу доходів і зборів в пункті
пропуску через державний кордон
України згідно із статтею 335 цього
Кодексу подаються документи, що
містять відомості про товари, достатні
для їх ідентифікації та необхідні для
прийняття рішення про пропуск їх через
митний кордон України.

Пунктом 1 ч. 1 ст.335 МК України
передбачено, що при перевезенні
автомобільним транспортом під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України декларант,
уповноважена ним особа або перевізник
залежно від виду транспорту, яким
здійснюється перевезення товарів,
надають органу доходів і зборів в
паперовій або електронній формі такі
документи та відомості:

а) документи на транспортний засіб,
зокрема ті, що містять відомості про
його державну реєстрацію (національну
належність);

б) транспортні (перевізні) документи
(міжнародні товаротранспортні
накладні);

в) визначений актами Всесвітнього
поштового союзу документ, що
супроводжує міжнародні поштові
відправлення (за їх наявності);

г) комерційні документи (за наявності)
на товари, що перевозяться, які містять
відомості, зокрема, про найменування та
адресу перевізника, найменування
країни відправлення та країни
призначення товарів, найменування та
адреси відправника (або продавця) та
отримувача товарів;

ґ) відомості про кількість вантажних
місць та вид упаковки;

д) найменування товарів;

е) вага брутто товарів (у кілограмах)
або об'єм товарів (у метрах кубічних),
крім великогабаритних вантажів, а
також подається митна декларація і
рахунок або інший документ, який
визначає вартість товару.

З урахуванням вищевикладених положень,
саме ОСОБА_5, відповідно до протоколу
про порушення митних правил, повинна
була надати митному органу, як підставу
для переміщення товарів через митний
кордон України, документи, які містять
неправдиві відомості відносно
відправника та одержувача товару, а
також неправдиві відомості, необхідні
для визначення його митної вартості,
усвідомлюючи, що в дійсності
відправником та одержувачем товару є
інша юридична або фізична особа та те,
що зазначена митна вартість товару не
відповідає реальній.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено під час розгляду
справи як в суді першої інстанції, так і
в апеляційній інстанції, митним
органом не надано доказів того, що «SANKO
DIS TICARET A.S.» (BURAC MAN. SANI KONUKOGLU BULVARI NO:223
SEHITKAMIL, 27001 GAZIANTEP. Туреччина) не є
відправником товарів, а TOB
«ВІВАТІМПОРТ» - не є одержувачем
товарів.

Навпаки, під час апеляційного розгляду
представник митних органів зазначив
про те, що саме TOB «ВІВАТІМПОРТ» є
одержувачем товарів, а щодо
відправника товарів - будь-якої
інформації, що ним не є «SANKO DIS TICARET A.S.»,
не має, як і не має даних щодо
неправильно визначеної митної
вартості товару.

З огляду на викладене, приходжу до
висновку, що при митному оформленні
товару в режимі «Експорт» TOB
«ВІВАТІМПОРТ» зазначило достатньо
відомостей, за допомогою яких можна
ідентифікувати й класифікувати товар,
тобто, виконало вимоги відповідно до
Порядку заповнення митних декларацій
на бланку єдиного адміністративного
документа, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 651 від
30 травня 2012 року.

При цьому, під час
апеляційного розгляду справи
представник митних органів та прокурор
не надали доказів на підтвердження
доводів апеляційної скарги та даних,
викладених у протоколі про порушення
митних правил про те, що на час поставки
товарів, враховуючи ліквідацію
компанії «MAXIMUS BUSINESS LTD», контракт
ЕХ-08-05-13 від 8 травня 2013 року був
фактично недійсним, а інвойс № ЕХ-0016
від 27 червня 2013 року, який є невід'ємною
частиною контракту та його Доповненням
(специфікацією) виданий ліквідованою
компанією (стороною
зовнішньоекономічного контракту), яка
не є здатною до укладання контракту,
оскільки відповідно до матеріалів
справи зазначений контракт укладений
між TOB «ВІВАТІМПОРТ» та «MAXIMUS BUSINESS LTD» до
виключення назви фірми «MAXIMUS BUSINESS LTD» з
Реєстру 17 травня 2013 року, а тому
відсутні докази щодо недійсності
даного контракту.

Крім того, стаття 1000 Закону про
компанії 2006 року (Сompanies Act 2006) визначає,
що якщо орган, що реєструє, «має розумні
підстави думати», що компанія не веде
бізнес або не функціонує, він може,
після висилки двох повідомлень поштою
й попереджувальною публікацією в
урядовому віснику, виключити назву
компанії з державного реєстру. Після
публікації повідомлення про це в
урядовому віснику компанія вважається
розпущеною. Однак відповідальність
(якщо така є) кожногодиректора,
менеджера, що управляє, й інших
працівників компанії залишається в
силі і її можна застосуватиточно так
само, як якби компанія не була
ліквідована.

Також, зазначеним законом передбачено,
що компанія, виключена з реєстру як
бездіяльна, протягом шестироків може
бути відновлена за заявою її
колишнього директора або учасника в
адміністративному порядку (самим
органом, що реєструє).
Відновленняможливо, якщо компанія
фактично була діючої в момент
виключення, за умови надання
простроченої звітності й сплати
відповідних штрафів, а також якщо
вдержави немає заперечень у зв'язку з
переданим йому майном компанії. Після
відновленнякомпанія вважається такою,
що ніколи не виключалася з реєстру
(ст.ст. 1024-1025).

За таких обставин висновок місцевого
суду про те, що лист митних органів
Великобританії від 23 жовтня 2013 року про
те, що компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» є
ліквідованою та з 17 травня 2013 року
виключена з реєстру, не може вважатися
належним та достатнім доказом того, що
відомості про продавця та відправника
товару, зазначені в товаросупровідних
документах, є неправдивими, а така
позиція представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
ґрунтується лише на припущеннях, є
обґрунтованим.

Крім того, як пояснили в суді
апеляційної інстанції представник
митного органу та прокурор, будь-яких
законодавчих актів, які б зобов'язували
контрагента пересвідчитись в
правоздатності компанії, з якою
укладено договір, не має, у зв'язку з чим
є безпідставними посилання в
апеляційній скарзі на наявність у
справі доказів та у протоколі про
порушення митних правил на те, що
директор ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» ОСОБА_5 до
поставки товарів в Україну, під час
узгодження інвойсу № ЕХ-0010 від 25 червня
2013 року, який є невід'ємною частиною
контракту та його Доповненням
(специфікацією), повинна була
пересвідчитись в правоздатності
компанії компанія «MAXIMUS BUSINESS LTD» (1F1, 25
Crighton Place, Edinburgh, EH7 4NY, United Kingdom,
Великобританія).

Обов'язок декларування
товарів і транспортних засобів
передбачає вимогу заявлення за
встановленою формою точних відомостей
про товари і транспортні засоби, мету
їх переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення (ст. 81 МК України). В
п. 5 ст. 1 МК України вказано, що особою,
яка здійснює зазначені дії є декларант.

Відповідно до стандартних правил 3.6 та
3.8 Додатка II до Протоколу про внесення
змін до Міжнародної конвенції про
спрощення та гармонізацію митних
процедур, вчиненого 26 червня 1999 року в
м. Брюсселі, до якого Україна
приєдналася згідно із Законом України
від 5 жовтня 2006 року № 227- V (далі -
Протокол), національне законодавство
визначає умови, за яких особа може
виступати як декларант.

Декларантом може бути тільки особа, яка
має чітко визначені повноваження щодо
товарів і транспортних засобів, що
переміщуються через митний кордон та
підлягають декларуванню, а також
відповідно до зазначених повноважень
реалізовує право на декларування.

Декларант несе відповідальність перед
митною службою за достовірність даних,
представлених ним у декларації (п. 3.8
Протоколу, ст. 88 МК України).

Так, ч. 1 ст. 87 МК України визначено, що
декларантами можуть бути підприємства
або громадяни, яким належать товари і
транспортні засоби, що переміщуються
через митний кордон України, або
уповноважені ними митні брокери
(посередники).

Як вбачається з матеріалів справи, на
час укладення контракту та надходження
товарів відповідно до контракту на
митну територію України, ОСОБА_5 була
директором ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» -
власником товару, який одержало ТОВ.
Слід мати на увазі, що декларування
товарів і транспортних засобів,
власником яких є підприємство, можливе
працівником даного підприємства, який
має відповідні повноваження. Таким
працівником може бути особа, яка,
відповідно до установчих документів, є
розпорядником фінансових та
матеріальних цінностей, або особа,
зарахована до штату даного
підприємства, якій розпорядником
коштів у встановленому законодавством
порядку надані повноваження щодо
декларування товарів і транспортних
засобів, що належать вказаному
підприємству (шляхом видання
відповідного наказу та видачі
доручення).

Разом з тим, в матеріалах справи
відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_5
у встановленому законодавством
порядку були надані повноваження саме
щодо декларування товарів і
транспортних засобів, які
переміщувалися через митний кордон на
підставі контракту вищевказаного
контракту, а також, як вбачається з
наявних у справі документів про митне
оформлення товару, декларантом в них
зазначений ОСОБА_10 (ас. 5-6), тобто, ОСОБА_5
не є декларантом і не може нести
відповідальність за дії, які вона не
вчиняла і не була уповноважена вчиняти.

Також, митним органом не надано
достатніх, належних та допустимих
доказів того, що дії ОСОБА_5 як
директора ТОВ «ВІВАТІМПОРТ» були
спрямовані і свідчили про подання нею
органу доходів і зборів, як підстави
для переміщення товарів, документів, що
містять неправдиві відомості стосовно
відправника товару.

З огляду на викладене висновок
суду першої інстанції про відсутність
складу правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 483 МК України, в діях ОСОБА_5 є
правильним, законним та обґрунтованим
сукупністю наявних у справі доказів, а
тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Що стосується доводів
апеляційної скарги про те, що відносно
посадових осіб ТОВ «ВІВАТІМПОРТ»
заведено 69 справ, по 42-х з яких судом
першої інстанції прийнято рішення про
визнання винними посадових осіб та
накладення стягнення, а по інших
прийняті протилежні рішення із
закриттям провадження у справі у
зв'язку з відсутністю складу
правопорушення в діях зазначених осіб,
то вони є безпідставними, та не можуть
свідчити про незаконність
оскаржуваного рішення суду та не є
підставою для скасування постанови
суду у даній справі, оскільки
відповідно до вимог діючого
законодавства (МК України, КУпАП) по
кожній конкретній справі суд з'ясовує
обставини справи всебічно, повно і
об'єктивно, та приймає рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 530, 531 МК України, ст. 294
КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 6 червня 2014
року, якою закрито провадження у справі
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_5 за вчинення
порушення митних правил, передбаченого
ч. 1 ст. 483 МК України, у зв'язку з
відсутністю в її діях складу
зазначеного правопорушення залишити
без зміни, а апеляційну скаргу
представника митного органу -
Київської міжрегіональної митниці
Міністерства доходів і зборів - без
задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва

М.А.Васильєва