АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/893/2014 Головуючий у першій
інстанції - ЛазаренкоВ.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Ковальська В.В., за участю прокурора
Свербиуса А.О., представника Київської
регіональної митниці Грабчака П.В.,
захисника ОСОБА_4, розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_5, на постанову
судді Солом'янського районного суду
м. Києва від 06 червня 2014 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності за порушення митних
правил, передбачених ч. 1 ст. 483 Митного
Кодексу України, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 06 червня 2014
року ОСОБА_5 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України у виді
штрафу в розмірі 222 825,98 гривень.

Цією ж постановою з ОСОБА_5 стягнуто на
користь держави вартість
безпосередніх предметів порушення
митних правил у розмірі 222 825,98 гривень.

Згідно з постановою порушення митних
правил вчинено за наступних обставин.

17.09.2013 року в зоні діяльності
Ягодинської митниці з Польщі на митну
територію України компанією «Maximus Business
LTD» (Великобританія) на виконання умов
контракту від 08.05.2013 року №ЕХ-08-05-13,
укладеного з ТОВ «Віватімпорт»,
автомобільним транспортом р.н. НОМЕР_1
переміщено товари «одяг, взуття,
сумки», вагою брутто 3144,12 кг, загальною
вартістю 27877,64 дол. США.

Через митний кордон України вказаний
товар переміщено на підставі наступних
товаросупровідних документів:
міжнародної товарно-транспортної
накладної CMR№295947 від 17.09.2013 року, книжки
МДП № XF.72881847, інвойсу від 16.09.2013 року №
ЕХ-0037.

18.09.13року товари, заявлені до
митного оформлення в Київській
міжрегіональній митниці Міндоходів в
режимі ІМ-40 за митною декларацією
№100250000/2013/070995, оформлено та випущено у
вільний обіг.

06.09.2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів з
метою перевірки законності ввезення
товарів на митну територію України до
Департаменту митної справи Міндоходів
ініційовано направлення запиту до
митних органів Великобританії.

10.12.13 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів з
Департаменту митної справи Міндоходів
листом від 05.12.2013 року №26448/7/99-99-24-03-10-17
отримано відповідь митних органів
Великобританії.

З відповіді митних органів
Великобританії органом доходів і
зборів встановлено, що компанія «Maximus
Business LTD», яка згідно товаросупровідних
документів виступає відправником
товару, є ліквідованою та з 17.05.2013 року
виключена з реєстру.

На підставі зазначеного органом
доходів і зборів зроблено висновок про
те, що на час поставки товарів,
враховуючи ліквідацію компанії «Maximus
Business LTD», контракт від 08 травня 2013 року
№ЕХ-08-05-13 був фактично не дійсним, так
само як і інвойс від 16.09.2013 року №ЕХ-0037,
який є невід'ємною частиною контракту
та його Доповненням (специфікацією),
оскільки виданий ліквідованою
компанією (стороною
зовнішньоекономічного контракту), яка
не є здатною до укладання контракту.

У зв'язку з цим орган доходів і зборів
вважає, що товари «одяг, взуття, сумки»,
вагою брутто 3144,12 кг, загальною
вартістю 27877,64 дол. США., що згідно курсу
НБУ на день переміщення складала 222 825,98
грн., переміщені через митний кордон
України з приховуванням від митного
контролю, шляхом подання як підстави
для переміщення товарів документів, що
містять неправдиві відомості щодо
відправника та продавця товарів, що є
порушенням митних правил,
відповідальність за яке передбачена
ст. 483 МК України.

Також орган доходів і зборів вважає, що
у відповідності до положень ч. 2 ст. 459
МК України суб'єктом відповідальності
за вчинення даного порушення є
керівник декларанта ТОВ «Віватімпорт»
ОСОБА_5, який займає посаду директора
відповідно до наказу від 02.08.2013 року
№ 3-к.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати постанову
Солом'янського районного суду м. Києва
від 06 червня 2014 року, а провадження у
справі закрити.

Апелянт вважає, що в його діях немає
складу порушення митних правил,
передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України,
оскільки він об'єктивно не вчиняв
будь-яких дій щодо незаконного
переміщення товарів та не мав умислу на
вчинення таких дій, оскільки матеріали
справи не містять доказів, які б
підтверджували про вчинення дій,
спрямованих на переміщення через
митний кордон України товарів з
приховуванням від митного контролю
шляхом подання митному органу як
підстави для переміщення товарів
документів, що містять неправдиві дані.

В апеляції вказується на те, що
декларування товарів під час митного
оформлення здійснював ОСОБА_6

На думку апелянта, протокол про
порушення митних правил за своїм
змістом не відповідає вимогам ст. 494 МК
України, оскільки викладені у ньому
дані про місце, час вчинення, вид та
характер порушення митних правил мають
неконкретний характер та у протоколі
не згадується про вчинення будь-яких
дій безпосередньо ОСОБА_5

Посилаючись на ст. 61 Конституції
України апелянт вказує на те, що він не
може нести відповідальність за можливі
протиправні дії його контрагентів та
інших фізичних осіб.

Апелянт вважає недопустимим доказом
копію листа НМ Revenue@Customs з питань
взаємної митної оцінки та копію
неофіційного перекладу цього листа, у
якому слово «ліквідована» взято в
лапки, що, на думку апелянта, свідчить
про те, що компанія лише була виключена
з реєстру.

Окрім того, апелянт вказує на
незаконність рішення суду про
стягнення з нього на користь держави
вартості предметів порушення митних
правил, оскільки санкцією ст. 483 МК
України передбачено стягнення у виді
штрафу з конфіскацією товарів -
безпосередніх предметів порушення
митних правил.

Судом встановлено, що безпосередні
предмети порушення митних правил не
вилучались та були випущені у вільний
обіг, однак наявність чи відсутність
товарів судом не досліджувалась.

Заслухавши пояснення захисника, яка
підтримала апеляцію, прокурора та
представника Київської регіональної
митниці, які заперечували проти
апеляції, вважаючи постанову судді
законною і обґрунтованою, перевіривши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення та доводи апеляції,
вважаю, що апеляція до задоволення не
підлягає, а постанову судді слід
залишити без змін, виходячи з таких
підстав.

Висновок, викладений у постанові судді
про винність ОСОБА_5 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483
МК України при обставинах,
встановлених судом, відповідає
фактичним обставинам справи та
підтверджений наведеними у постанові
доказами: даними протоколу про
порушення митних правил, документами,
наданими до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів товариством
«Віватімпорт» для розмитнення товарів
(контракт, інвойс, товаросупровідні
документи) листом митних органів
Великобританії з інформацією про
ліквідацію компанії «Maximus Business LTD»,
наказом про призначення на посаду
директора ТОВ «Віватімпорт» ОСОБА_5

Доводи апеляції про відсутність в діях
ОСОБА_5 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483
МК України, є безпідставними та
спростовуються зібраними у справі
доказами.

Так, факт переміщення через митний
кордон України товарів Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Віватімпорт» підтверджується даними
картки обліку особи, яка здійснює
операції з товарами та відповідними
відмітками митниці на
товаросупровідних документах щодо
товару, який поставлявся компанією
«Maximus Business LTD» (Великобританія) ТОВ
«Віватімпорт» на виконання умов
контракту від 08.05.2013 року №ЕХ-08-05-13.

Відповідно до вищевказаних документів
особою, яка здійснювала операції з
товарами в Київській міжрегіональній
митниці Міндоходів було Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Віватімпорт», директором якого був
ОСОБА_5, а особами уповноваженими на
роботу з митними органами - ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 (а. с. 53-55).

Отже, відповідальність за дотримання
митних правил при митному оформленні
товарів у даному випадку покладалась
на товариство «Віватімпорт», а
відповідальність за порушення митних
правил на підставі ч. 2 ст. 459 МК України -
на посадову особу товариства, тобто на
директора ОСОБА_5

Та обставина, що документи від імені
товариства «Віватімпорт» були подані
до митниці не особисто директором
цього товариства, а особою,
уповноваженою на роботу з митними
органами (у даному разі, як убачається з
відмітки на картці, ОСОБА_7 (а.с.55), а не
ОСОБА_6, як про це вказано в апеляції), не
знімає відповідальності за порушення
митних правил з посадової особи
товариства.

Частиною другою статті 459 МК України
відповідальність за порушення митних
правил підприємствами покладається на
посадову особу підприємства, а не на
особу, уповноважену на роботу з митними
органами, яка декларувала товар на
митниці.

Слід зазначити, що в картці обліку
особи, яка здійснює операції з товарами
ТОВ «Віватімпорт» зазначені дані лише
щодо однієї посадової особи товариства
- директора ОСОБА_5, а в матеріалах
справи відсутні дані про те, що особі,
уповноваженій на роботу з митними
органами ОСОБА_7, документи ТОВ
«Віватімпорт» були передані не
директором товариства, а іншою
посадовою особою вказаного товариства.

Таким чином, доводи апеляції про те, що
в діях ОСОБА_5 відсутня об'єктивна
сторона правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 483 МК України, та він не є
суб'єктом вказаного правопорушення є
необґрунтованими.

Також ОСОБА_5 в апеляції посилався на
відсутність у нього умислу на вчинення
правопорушення, проте таке посилання є
немотивованим та безпідставним.

Так, внаслідок проведеної перевірки
митними органами було встановлено, що у
документах, наданих ТОВ «Віватімпорт»
для митного оформлення товарів 17.09.13
року, відправником товару була вказана
компанія «Maximus Business LTD», яка згідно з
інформацією митних органів
Великобританії була ліквідованою та з
17.05.2013 року виключена з реєстру.

У своїх поясненнях до протоколу про
порушення митних правил ОСОБА_5 не дав
відповіді на питання про причину, за
якої ліквідована компанія виступала
відправником товарів на адресу ТОВ
«Віватімпрот» та не навів мотивів, які
б давали підстави вважати, що у нього не
було умислу на подачу митним органам
документів, які містили неправдиві
відомості про відправника товару.

В апеляції ОСОБА_5 не наведено жодних
доводів щодо відсутності у нього
умислу на порушення митних правил, а в
матеріалах справи відсутні будь-які
дані, які б спростували наявність
такого умислу, тому посилання в
апеляції в цій частині є голослівним.

Доводи апеляції про те, що протокол про
порушення митних правил не відповідає
вимогам ст. 494 МК України також є
необґрунтованими, оскільки у протоколі
викладені обставини щодо часу, місця,
способу вчинення правопорушення,
конкретно зазначені вид і характер
порушення митних правил та вказані
дані щодо суб'єкту правопорушення з
посиланням на матеріали справи та
норми закону.

При розгляді справи щодо ОСОБА_5 суддею
не було допущено порушень
процесуального закону.

Посилання в апеляції на відсутність
доказів про ліквідацію компанії «Maximus
Business LTD» та недопустимість доказів не
може бути прийнято до уваги, оскільки
копія листа НМ Revenue@Customs про ліквідацію
компанії «Maximus Business LTD» та переклад
цього листа не були єдиними доказами у
справі, які засвідчували ліквідацію
вказаної компанії.

Так, окрім названого листа та його
перекладу в матеріалах справи є
довідка про компанію «Maximus Business LTD» та
витяг з сайту вказаної компанії в
мережі Інтернет, з яких убачається, що
згадана компанія була ліквідована 17
травня 2013 року (а.с. 92-95).

Щодо перекладу листа НМ Revenue@Customs з
англійської на українську мову, слід
зазначити, що в матеріалах справи є
переклад, виконаний працівником
митниці, уповноваженим вчиняти такі
дії. Сумнів щодо перекладу вказаного
документа, у якому певні слова були
взяті в лапки, був усунутий в судовому
засіданні апеляційної інстанції, де
представник митниці подав офіційний
переклад листа, з якого убачається, що
компанія «Maximus Business LTD» була таки
ліквідована.

Суддя апеляційного суду вважає, що не
заслуговують на увагу доводи апеляції
про неправильне застосування суддею
районного суду санкції ч. 1 ст. 483 МК
України.

Стягуючи з ОСОБА_5 на користь держави
вартість безпосередніх предметів
порушення митних правил, суддя
врахував те, що безпосередні предмети
порушення митних правил не вилучались
та були випущені у вільний обіг і
вмотивував таке рішення з посиланням
на п. 14 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про контрабанду та порушення
митних правил» від 03.06.2005 року № 8.

Це рішення ґрунтується на матеріалах
справи та відповідає вимогам закону,
яке передбачає безумовну конфіскацію
предметів порушення митних правил. У
разі випущення товарів у вільний обіг
суд позбавлений можливості з'ясувати
питання про наявність чи відсутність
товарів, тому посилання в апеляції на
те, що судом вказане питання не
досліджувалось, позбавлене сенсу.

Таким чином, постанова судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 06 червня 2014 про притягнення до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,
ОСОБА_5 є законною і обґрунтовано,
підстав для її скасування чи зміни
немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 06 червня 2014
року про притягнення до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, передбачених
ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,
ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну
скаргу ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова судді апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
В.В.Ковальська