Провадження №
Єдиний унікальний № 742/2961/14
Постанова

Іменем України

08 липня 2014 року
м.
Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд
Чернігівської області

в складі: головуючого-судді
Павлова В.Г.,

секретаря
Хотінь Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи про
адміністративне правопорушення
№ 742/2961/14, які надійшли від ВДАІ
Прилуцького МВ про притягнення до
адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, жителя
АДРЕСА_1, пенсіонера

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2014 року до Прилуцького
міськрайонного суду від ВДАІ
Прилуцького МВ надійшов протокол серії
АА2 № 957931 від 25.06.2014 року про
адміністративне правопорушення,
складений відносно ОСОБА_1 за вчинення
ним адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

25.06.2014 року близько 10 години ОСОБА_1,
керуючи автомобілем ВАЗ 2104 /д.н.з.
НОМЕР_1/, в м. Прилуки по вул. Київській,
в порушення вимог п.10.9 ПДР України,
виїжджаючи з стоянки не переконався в
безпечності руху заднім ходом,
внаслідок чого допустив зіткнення з
автомобілем ВАЗ 21013 /д.н.з НОМЕР_2/ під
керуванням ОСОБА_2, що рухався позаду,
спричинивши пошкодження автомобіля
останнього, тим самим вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.124 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
належним чином повідомлений про день,
час та місце розгляду протоколу, подав
до канцелярії суду письмову заяву про
розгляд справи без його участі,
обставини вчинення правопорушення за
ст.124 КУпАП, визнав у повному обсязі,
щиро розкаювався у вчиненому та просив
застосувати мінімальний вид та розмір
адміністративного стягнення.

Суд, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, приходить до
висновку, що в діях ОСОБА_1
вбачаються ознаки складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, а саме -
порушення правил дорожнього руху, що
спричинило пошкодження транспортних
засобів, дорожніх споруд.

Відповідно до положень п.10.9 ПДР,
під час руху транспортного засобу
заднім ходом водій не повинен
створювати небезпеки чи перешкод іншим
учасникам руху. Для забезпечення
безпеки руху він у разі потреби повинен
звернутися за допомогою до інших осіб.
При цьому, вказана норма не позбавляє
первинного обов'язку водія
транспортного засобу дотримуватись та
виконувати інші вимоги Правил, зокрема
п.10.1 відповідно до якого, перед
початком руху, перестроюванням та
будь-якою зміною напрямку руху водій
повинен переконатися, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху. Відтак,
навіть у разі скористання водієм
допомогою інших осіб під час руху
заднім ходом, з водія не знімається
обов'язок належним чином виконувати
усі правила, і саме ця особа повинна
нести відповідну відповідальність у
разі їх порушення.

Окрім того, факт вчинення ОСОБА_1
інкримінованого адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, також підтверджується
сукупністю зібраних доказів, а саме:
протоколом про адміністративне
правопорушення від 25.06.2014 року серії АА2
№ 957931, письмовими поясненнями особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності та поданою письмовою
заявою, копією схеми наслідків ДТП,
письмовими поясненнями
особи-правопорушника на окремому
аркуші.

Суд не вбачає підстав для звільнення
ОСОБА_1 від відповідальності за ст.124
КУпАП згідно примітки до зазначеної
статті, оскільки з письмових пояснень
водія, викладених письмово та наданих
під час розгляду справи вбачається, що
він не скористався правом повідомлення
про вказану пригоду відповідно до
п.п.33.2 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

В зв'язку з вищевикладеним, суд,
проаналізувавши наявні в справі
матеріали в їх сукупності, приходить до
переконання, що дана
дорожньо-транспортна пригода та її
наслідки перебувають у прямому
причинному зв'язку саме з порушенням
ОСОБА_1 вимог п.10.9 ПДР України, що і було
зазначено в протоколі про
адміністративне правопорушення.

За встановлених фактичних обставин
справи, беззаперечно встановлено, що
ОСОБА_1 скоїв правопорушення, що
передбачене диспозицією ст.124 КУпАП,
оскільки вищезазначені факти його вини
є переконливими, достатніми, в повному
обсязі відповідають фактичним
обставинам справи та знайшли своє
підтвердження в доказах, які містяться
в матеріалах справи, що були повно та
всебічно досліджені під час судового
засідання.

Відповідно до ст.23 КУпАП,
адміністративні стягнення є мірою
відповідальності і застосовуються з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобіганню
вчинення нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.33
КУпАП при накладенні
адміністративного стягнення
враховується характер вчиненого
правопорушення, особу правопорушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини що пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Обставиною, що пом'якшує
відповідальність ОСОБА_1 за вчинення
ним адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, є щире
розкаяння. Обтяжуючих
відповідальність обставин,
передбачених ст.35 КУпАП, під час
розгляду справи, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення
адміністративного стягнення на ОСОБА_1
за скоєння ним адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, суд враховує характер вчиненого
ним адміністративного правопорушення,
особу правопорушника: вік, соціальне
положення та рівень правосвідомості,
ступінь його вини та відношення до
скоєного адміністративного
правопорушення, наявність пом'якшуючої
- щире розкаяння та відсутність
обтяжуючих вину обставин, відсутність
відомостей про попередні притягнення
до адміністративної відповідальності,
небажання дотримуватись встановленого
порядку в забезпеченні безпеки
учасників дорожнього руху.

За таких обставин, дотримуючись
принципу співвідношення між тяжкістю
вчиненого адміністративного
правопорушення та заходом державного
примусу, враховуючи наявність
негативних наслідків скоєного
адміністративного правопорушення,
вважаю за необхідне та достатнє для
виховання особи, запобігання вчинення
нових правопорушень застосувати до
ОСОБА_1 адміністративне стягнення, в
межах мінімальної межі санкції статті
у виді штрафу.

Обставин, які б позбавляли можливості
суд застосувати до ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу не встановлено. Окрім того, суд
також вважає, що в даному випадку саме
такий вид і розмір стягнення,
враховуючи вищевикладені обставини,
буде достатньою мірою
відповідальності для виховання особи,
що вчинила дане адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також в повній мірі
забезпечить запобігання вчинення
нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами,
та повністю відповідатиме меті його
застосування.

Керуючись ст.124, ст.ст.221, 283-285 КУпАП, суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_1
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 (триста сорок)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 36
грн 54 к. судового збору.

Роз'яснити правопорушнику, що згідно зі
ст.307 КУпАП штраф повинен бути
сплачений порушником не пізніше як
через п'ятнадцять днів з дня вручення
йому постанови про накладення штрафу, а
в разі оскарження або опротестування
такої постанови - не пізніше як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або протесту без
задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу
у строк, установлений частиною першою
статті 307 КУпАП, постанова про
накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308
КУпАП, надсилається для примусового
виконання до відділу державно
виконавчої служби за місцем проживання
порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом.

Згідно ст.291 КУпАП постанова судді
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
протесту прокурора.

Постанова судді може бути оскаржена
особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області

В.Г.Павлов