Номер провадження: 33/785/376/14
Номер справи місцевого суду: 495/2148/14-п
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Тітієвська В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2014 року
м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської
області Тітієвська В.Д., за участю
прокурора Клименко С.Ю., ОСОБА_2. та її
представника ОСОБА_1, розглянувши
апеляційну скаргу в.о.
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Кривовид О.В. на постанову
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.05.2014 року, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Татарбунари, Одеської області,
громадянки України; працюючої головним
лікарем ДЗ «Спеціалізований
(спеціальний) санаторій «Приморський»
Міністерства охорони здоров'я»,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

закрите провадження по притягненню до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.185-8 КУпАП, в зв'язку з відсутністю
в її діях складу адміністративного
правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

Як вказано в протоколі про
адміністративне правопорушення від 24
березня 2014 року, ОСОБА_2, працюючи на
посаді головного лікаря державного
закладу «Спеціалізований
(спеціальний) санаторій «Приморський»
Міністерства охорони здоров'я України,
всупереч вимогам ч.1 ст. 8 Закону України
«Про прокуратуру» та положенням пункту
2 ч.1 ст. 20 цього ж Закону, не виконала
законну вимогу заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Францевича В.В., викладену у
листі від 12 березня 2014 року за вих.
№16-2437, про надання інформації та
документів щодо призначення ОСОБА_2 на
посаду головного лікаря даного
закладу.

17 березня 2014 року, листом за №85 не
виконала законну вимогу заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Францевича В.В. від 12 березня
2014 року за вих. №16-2437 про надання
інформації та документів щодо
призначення ОСОБА_2 на посаду головного
лікаря даного закладу.

У своїй відповіді від 17 березня 2014 року
за вих.№85 ОСОБА_2, на думку прокурора,
неправомірно зазначила про факт
порушення прокурором наказу №111,
шляхом не направлення на їх адресу
постанови на право проведення
перевірки.

Постановою суду першої інстанції
провадження по справі закрито на
підставі відсутності в діях ОСОБА_2
інкримінованого її складу
адміністративного правопорушення.

Прокурор, вважаючи постанову суду
незаконною, винесеною на підставі
неповно досліджених фактів, в своїй
апеляції ставить питання про
скасування вказаної постанови, з
винесенням нової, якою просить
притягнути ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.185-8 КУпАП,
наклавши на неї стягнення в межах
санкції вказаної статті.

Вислухавши прокурора, який підтримав
доводи апеляції, ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_1, які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали адміністративної
справи приходжу до висновку, про
залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанова суду - без
змін, за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
24.03.2014р. відносно ОСОБА_2 був складений
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2ст.185-8 КУпАП - ухилення
від виконання законних вимог
прокурора.

Згідно із Законом України від 12.07.2001 р.
№ 2663-ІН «Про внесення змін до Закону
України «Про прокуратуру», до ст. 5
Закону України «Про прокуратуру»
внесені зміни, згідно з якими до
функцій прокуратури більше не
відноситься здійснення загального
нагляду за дотриманням законів
підприємствами.

Відповідно до п. 9 розділу XV «Перехідних
положень» Конституції України,
прокуратура продовжує виконувати,
відповідно до чинних законів, функцію
нагляду за дотриманням та
застосуванням законів до набуття
чинності законів, які регулюють
діяльність державних органів щодо
контролю за дотриманням законів. На
даний момент закони, про які йде мова в
Перехідних положеннях Конституції
України, набули законної чинності і,
отже, прокуратура втратила свої
повноваження, пов'язані зі здійсненням
загального нагляду, зокрема на
проведення перевірки підприємств у
порядку загального нагляду за
дотриманням та застосуванням законів.

Отже, і вимога про надання документів
саме у порядку загального нагляду (ст. 8,
20 Закону) виходить за рамки повноважень
прокуратури.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про
прокуратуру», на яку є посилання у
вимозі, обов'язковими є вимоги
прокурора, які відповідають чинному
законодавству, тому для визначення
обов'язковості вимог у запиті повинно
було бути вказано, у зв'язку з
порушенням норм яких норм чинного
законодавства проводиться перевірка.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
прокуратуру», перевірка здійснюється у
порядку загального нагляду органами та
посадовцями прокуратури, лише коли
стосується виконання законів і
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності.

В матеріалах справи відсутня належна
інформація, яка слугувала б підставою
для проведення перевірки санаторію.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про прокуратуру»: «Прокурор
розглядає заяви та скарги про
порушення прав громадян і юридичних
осіб, крім скарг, розгляди яких
віднесено до компетенції суду».

Позиція відносно того, що спірні
правовідносини в суспільстві повинні
розглядатися за допомогою судових
органів, а не органів прокуратури,
підтверджується положеннями наказу
Генеральної прокуратури України від
28.10.2002 р. № 9 «Про організацію роботи з
розгляду звернень та особистого
прийому громадян в органах
прокуратури», який є обов'язковим для
виконання органами прокуратури та
співробітниками останніх. Зокрема,
згідно з п. 2 даного наказу звернення,
розгляд яких належить до компетенції
судових органів, слід вирішувати в разі
необхідності захисту інтересів
держави та громадян, які неспроможні
через фізичний та матеріальний стан
захистити свої порушені чи оскаржувані
права або реалізувати процесуальні
повноваження.

Відповідно до п. 6 наказу Генеральної
прокуратури України від 28.10.2002 р. № З
«Про організацію роботи органів
прокуратури у здійсненні нагляду за
додержанням і застосуванням законів»,
який також є обов'язковим для виконання
органами прокуратури і
співробітниками останніх, не
допускається прокурорське втручання в
господарську діяльність, якщо вона не
суперечить чинному законодавству,
тобто за наявності заяв або наявності
даних про порушення законів, а в даному
випадку, з вимоги не вбачається
будь-якого порушення законодавства з
боку підприємства «Спеціалізований
(спеціальний) санаторій «Приморський».

Згідно зі ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадовці
зобов'язані діяти тільки на підставі, у
межах повноважень і способом,
передбаченими Конституцією та
законами України.

Таким чином, вимоги прокурора про
надання документів та інформації в
даному випадку є незаконними, оскільки
вони не відповідають положенням
Конституції України і Закону України
«Про прокуратуру».

Між тим, відповідно до ч. З ст. 8 Закону
України «Про прокуратуру», передбачена
ст. 185 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
відповідальність, настає лише за
невиконання законних вимог прокурора.

Крім того, як пояснила в апеляційному
суді ОСОБА_2, після отримання копії
наказу про її призначення на посаду із
Міністерства охорони здоров'я України,
він був направлений на адресу
прокуратури город-Дністровського
району, що підтверджується копією
листа за вих. №90 від 24.03.2014 року.

З урахуванням вищевикладеного, підстав
для задоволення апеляції прокурора та
скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.293 КУпАП, суддя
апеляційного суду Одеської області,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу в.о.
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора Кривовида О.В.- залишити без
задоволення.

Постанову Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 06.05.2014 року, якою закрите
провадження по притягненню ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ч.1 ст.185-8 КУпАП, в зв'язку з
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення -
залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області

В.Д.Тітієвська