Справа № 751/3647/14 Головуючий у 1
інстанції Шипов І. М. Провадження №
33/795/136/2014 Категорія -
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року місто Чернігів

апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

судді апеляційного суду - Миронцова
В.М.,

з участю особи, притягнутої до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові справу за апеляційною
скаргою захисника ОСОБА_2 в інтересах
особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 на постанову Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 13
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1, працюючого слідчим в
СУ УМВС України в Чернігівській
області, притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 3400 грн. Стягнуто з
ОСОБА_1 на користь держави 36 грн. 54 коп.
судового збору.

Як встановив суд, 08 квітня 2014 року, о 21
год 25 хв, ОСОБА_1 в м. Чернігові по
проспекту Миру, 19, керував автомобілем
марки "КІА Спортейдж", державний
номерний знак НОМЕР_1, в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду,
захисник подав апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати, справу
провадженням закрити за відсутністю в
діях ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення. Зазначає, що судом було
порушено право на захист ОСОБА_1, хоча
двічі було заявлено клопотання про
відкладення розгляду справи, проте суд
безпідставно відхилив ці клопотання.
Також повторно заявлялось клопотання
про виклик свідка захисту, однак також
було безпідставно відхилено. Вважає, що
суд перевищив свої повноваження,
вийшовши за межі суті
адміністративного правопорушення та
безпідставно аналізував дії ОСОБА_1 на
предмет відповідності їх Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", проігнорував
вимоги п.п. а) п. 3 Європейської
Конвенції. Звертає увагу на стиль
написання судового рішення, а саме щодо
якості судового рішення та щодо змісту,
які, на його думку, не відповідають
Висновку за № 11 (2008) Консультативної
ради Європейських суддів. Зазначає, що
судом були порушені вимоги ч. 1 ст. 268
КУпАП, оскільки ОСОБА_1 було вчасно
надано клопотання про відкладення
розгляду справи. Наголошує на
порушенні судом вимог ст. 276 КУпАП,
оскільки вчинення ДТП, місце обліку
транспортного засобу та місце
проживання порушника розташовані на
території Деснянського району, а
справа розглядалась Новозаводським
районним судом м. Чернігова.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 його
захисника, які підтримали у засіданні
апеляційного суду апеляційну скаргу з
вказаних в ній підстав і просили її
задовольнити, переглянувши матеріали
справи, дослідивши доводи, викладені у
апеляційній скарзі, вважаю, що остання
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 заперечив факт управління
транспортним засобом, пояснивши, що
після вживання пива він попросив
ОСОБА_3 керувати належним йому
автомобілем.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
вирішення її в точній відповідності із
законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП суд при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення, крім іншого,
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, при обставинах, зазначених у
постанові, відповідає фактичним даним
справи, ґрунтується на досліджених
судом першої інстанції доказах, які
також були предметом перевірки
апеляційного суду.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, підтверджується матеріалами
справи: - протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 960223 від 08 квітня 2014 року
відповідно до якого ОСОБА_1 керував
транспортним засобом "КІА Спортейдж",
державний номерний знак НОМЕР_1, в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
вимоги п. 2.9 "а" Правил дорожнього руху
(а.с. 4); - висновком щодо результатів
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції від 08 квітня
2014 року за № 513, згідно якого ОСОБА_1
перебував в стані алкогольного
сп'яніння (а.с. 5).

Згідно наявних в матеріалах справи
пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вони були
свідками того, як на ОСОБА_1 був
складений протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 130 КУпАП в зв'язку з перебуванням
його за кермом автомобіля в
нетверезому стані згідно медичного
висновку № 513 від 08.04.2014 року (а.с. 6,7).

Свідок ОСОБА_6 в суді показав, що він
разом з ОСОБА_7 08.04.2014 року перебували в
складі наряду по патрулюванню міста.
Від працівників відділу інспекції з
особового складу УМВС України в
Чернігівській області поступила
інформація про те, що водій
транспортного засобу марки «КІА», яким
керує працівник міліції перебуває в
нетверезому стані, а тому потрібно
зупинити даний транспортний засіб.
Після зупинки вказаного автомобіля
було встановлено особу водія ним
виявився ОСОБА_1, який представився, що
він є працівником міліції та
запропонував його відпустити і не
складати протокол. Ні він, ні його
напарник ОСОБА_7 не погодились на
пропозицію ОСОБА_1 і доставили
останнього до медичного закладу в
якому було встановлено ступінь
сп'яніння ОСОБА_1, яка перевищувала 2
промілі алкоголю після чого було
складено адмінпротокол.

Аналогічні свідчення дав свідок ОСОБА_7

Допитаний в засіданні апеляційного
суду свідок ОСОБА_8-начальник відділу
інспекції особового складу УМВС
України в Чернігівській області
пояснив, що в вечірній час 08.04.2014 року в
місті проводили профілактичні заходи
разом з інспектором його відділу
ОСОБА_9 В районі річкового порту в кущах
побачили автомобіль в якому
знаходились двоє чоловікив які вживали
спиртні напої. Те, що даний автомобіль
належить працівнику міліції ОСОБА_1 він
знав і тому передали дану інформацію в
ДАІ з проханням зупинити даний
автомобіль. Через певний час
зателефонували працівники ДАІ і
повідомили, що даний автомобіль їми
зупинений. Після освідування ОСОБА_1 в
медичному закладі на останнього був
складений протокол по ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, ні в момент затримки даного
транспортного засобу, ні під час
освідування ОСОБА_1 жодного разу не
повідомляв, що він автомобілем не
керував, а навпаки намагався вирішити
питання щодо нескладання протоколу.

Аналогічні свідчення дав в засіданні
апеляційного суду свідок ОСОБА_9

Разом з тим, допитаний в засіданні
апеляційного суду свідок ОСОБА_3
заперечив факт того, що ввечері 08.04.2014
року ОСОБА_1 керував автомобілем,
оскільки після того, як останній вжив
бутилку пива то попросив його сісти за
кермо, а коли їх зупинили працівники
ДАІ то, ОСОБА_1 довідавшись, що у нього
немає з собою водійського посвідчення
запропонував помінятись місцями, що
вони і зробили. Коли підійшов працівник
міліції то з із за керма вже вийшов
ОСОБА_1 який почав спілкуватись з
останнім, однак розмови між ними він не
чув. При цьому, він намагався пояснити
працівникам міліції, що автомобілем
керував він, а не ОСОБА_1, однак його
ніхто не слухав і жодних пояснень з
цього приводу не відбирав.

Такі свідчення свідка ОСОБА_3 не можуть
бути визнані об'єктивними, оскільки
вони не узгоджуються зі свідченнями
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
та дослідженими в суді матеріалами
адміністративної справи.

Більш того, відповідно до досліджених в
засіданні апеляційного суду
матеріалів службового розслідування
проведеного згідно наказу начальника
УМВС області від 16.04.2014 року №349 по
факту грубого порушення службової
дисципліни ст. лейтенантом міліції
ОСОБА_1, останнім 16.06.2014 року
власноручно складено пояснення в якому
він зазначив, що 08.04.2014 року після
вживання пляшки пива керував власним
автомобілем і був зупинений
працівниками ДАІ.

Таким чином, викладені обставини
вказують на те, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив матеріали
адміністративної справи, дав вірну
оцінку доказам та обґрунтовано визнав
ОСОБА_1 винуватим у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Твердження апелянтів в скарзі про те,
що судом першої інстанції були
порушені права особи, яка притягується
до адміністративної відповідальності
на особисту участь в судовому
засіданні не можна розцінювати, як
порушення вимог ст. 268 КУпАП, оскільки
як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про
дати розгляду справи. Більш того,
нез'явлення в судове засідання 13.06.2014
року правопорушника без поважних
причин нашло своє відображення в
протоколі судового засідання (а.с.43) при
цьому, жодних документів
підтверджуючих факт перебування на
стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 на час
розгляду справи ні його захисником, ні
самим правопорушником не надано і на
адресу суду не надходило. Більш того, в
засіданні суду першої інстанції захист
правопорушника здійснювала захисник
ОСОБА_2, яка є професійним адвокатом, а
тому, місцевим судом вимоги закону та
право на захист ОСОБА_1 не були
порушені.

Доводи правопорушника та його
захисника про те, що суд безпідставно
аналізував дії ОСОБА_1 на предмет
відповідності їх Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" не заслуговують на увагу,
оскільки, такі посилання суду першої
інстанції апеляційний суд розцінює
виключно, як доказ того, що автомобілем
керував саме ОСОБА_1, коли його зупинили
працівники ДАІ ОСОБА_6 та ОСОБА_7, і які
в судовому засіданні підтвердили, що
водій ОСОБА_1 відразу представився
працівником міліції та запропонував
відпустити його не складаючи протокол,
і більш того, жодних правових наслідків
такі посилання суду за собою не
тягнуть.

Також не заслуговують на увагу і доводи
апелянта щодо стилю написання судового
рішення та зауваження щодо його якості,
оскільки постанова суду в повній мірі
відповідає вимогам КУпАП.

Доводи в апеляційній скарзі про
порушення судом вимог ст. 276 КУпАП, а
саме, чому даний протокол розглядався
Новозаводським районним судом м.
Чернігова, а не за місцем вчинення ДТП,
обліку транспортного засобу чи місця
проживання порушника не заслуговують
на увагу, оскільки апеляційний суд
вважає такими, що не впливають на
законність та обґрунтованість
постановленого щодо ОСОБА_1 судового
рішення.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення та для
запобігання вчинення нових
правопорушень як самим порушником, так
і іншими особами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП та призначив стягнення у виді
штрафу.

Порушень чинного законодавства про
адміністративні правопорушення під
час складання протоколу про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 та його розгляду в суді, які б
тягли за собою скасування постанови
суду, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на це, апеляційний суд не може
погодитись з доводами апеляційної
скарги скаржника та його захисника про
те, що суд порушив вимоги закону та
необґрунтовано обрав відносно ОСОБА_1
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400
грн., а тому і підстав для задоволення
скарги та скасування ухваленого
судового рішення не вбачає.

Зважаючи на вищенаведене, приходжу до
переконання, що місцевим судом було
вірно встановлено фактичний перебіг
подій, дані про особу порушника, його не
визнання вини, обставини, що
пом'якшують чи обтяжують
відповідальність за адміністративне
правопорушення, і належним чином
оцінено та проаналізовано наявні у
справі докази та правильно
кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.130
КУпАП, тобто порушення особою п. 2.9 "а"
встановлених Правил дорожнього руху.

При призначенні ОСОБА_1
адміністративного стягнення, суд
першої інстанції дотримався вимог
ст.ст. 33, 34 КУпАП.

За таких обставин, підстав для
задоволення апеляційної скарги
апелянтів та закриття провадження у
справі за відсутністю складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, не має.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Новозаводського районного суду м.
Чернігова від 13 червня 2014 року відносно
ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя В. М. Миронцов