Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6850/14-п
Головуючий у 1-й інст.
Зіневич Інна Віталіївна
Категорія ст. 41 ч. 1 КУпАП
Доповідач Фомін Ю. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Апеляційний суд
Житомирської області в
складі :

судді судової палати у кримінальних
справах Фоміна Ю.В.,

за участю :
секретаря Велидчук І.М.,

особи, яка притягнута до

адміністративної
відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду в
м. Житомирі справу про
адміністративне правопорушення за
апеляційної скаргою особи, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_2, на постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від 28 травня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Житомира, який працює начальником
Житомирської філії концерну
«Військторгсервіс», проживає:
АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1, раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 41 ч. 1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
на нього накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в сумі 510
грн.

В постанові суду зазначено, що 22.04.2014
року, ОСОБА_2 за адресою: м. Житомир,
пр-т Миру, 22, відповідаючи як начальник,
відповідно до положення ЖФ
«Військторгсервіс», за дотримання
законодавства про оплату праці, вчинив
порушення.

Ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» щодо
виплати заробітної плати регулярно,
два рази на місяць, через проміжок часу,
що не перевищує 16 календарних днів. Так,
протягом 2014 року заробітна плата
виплачувалась частково та із
затримкою. На день перевірки
заборгованість із заробітної плати у
філії становить 103,4 тис. грн. в т.ч.
частково за січень 2014 року - 34,5 тис. грн.,
частково за квітень 2014 року виникла за
період роботи начальника філії ОСОБА_2,
що був призначений з 03.03.2014 року.
Зазначене порушення призвело до
порушення прав працівників на
отримання коштів, гарантованих
державою в строки передбачені трудовим
законодавством. Порушення встановлено
відносно всіх працівників і є
триваючим на день складення протоколу.

Ч. 3 ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» щодо
невиплати заробітної плати в
товаристві в першочерговому порядку.
Так, відповідно до наданої перевірці
довідки про рух коштів за березень 2014
року встановлено, що на розрахунковий
рахунок філії надійшло 129,5 тис. грн., з
них на виплату заробітної плати
спрямовано 32,2 тис. грн., на сплату
податків та інших обов'язкових
платежів - 0,5 тис. грн., на господарську
діяльність в т.ч. на комунальні та інші
платежі - 96,8 тис. грн. Таким чином,
відповідно до руху коштів підприємства
встановлено, що виконання зобов'язання
щодо оплати праці ставляться у
залежність від інших платежів і
здійснюється в останню чергу.
Порушення було скоєно проти всіх
працівників з березня 2014 року, яке не
сприяло погашенню заборгованості з
виплати заробітної плати та є
триваючим на момент складення
протоколу.

Ч. 1 ст. 116 КЗпП України щодо невиплати
при звільненні працівнику всіх сум, що
належать йому при звільненні в день
звільнення. Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звільнено 14.04.2014 року, а розрахункові
кошти не виплачено, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8. ОСОБА_9, ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 звільнено 15.04.2014 року, а
розрахункові кошти не виплачено.
Порушення встановлено відносно дев'яти
працівників, яке не усунуто на момент
складання протоколу.

Зазначене правопорушення призвело до
порушення прав працівника на
гарантовану чинним законодавством
оплату праці та можливості самостійно
розпоряджатись заробленими грошима.

Своїми діями ОСОБА_2 вчинив
правопорушення передбачене ст. 41 ч. 1
КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину
визнав та просив суворо не карати.

Враховуючи характер вчиненого
правопорушення, особу яка
притягується до адміністративної
відповідальності, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність. З огляду на наведене,
суд приходить до висновку про
накладення на особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу.

Крім того, відповідно до ст. 40-1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, судовий збір у
провадженні по справі про
адміністративне правопорушення у разі
винесення суддею постанови про
накладення адміністративного
стягнення сплачується особою, на яку
накладене таке стягнення.

В апеляційній скарзі особи, яка
притягнута до адміністративної
ідповідальності - ОСОБА_2, ставиться
питання про скасування вказаної
постанови щодо нього за
безпідставністю та необґрунтованістю,
з посиланням на те, що він, як начальник
філії, відповідно до своїх посадових
обов'язків, зобов'язаний здійснювати
своєчасну виплату податків і зборів до
бюджету та інших обов'язкових
відрахувань і платежів. У разі
невиконання вищезазначених вимог та не
проведення своєчасних розрахунків з
постачальниками товарів та послуг,
могла в подальшому припинитися
діяльність філії та втрата робочих
місць її працівниками. Це призвело б до
зупинення діяльності банно-прального
комбінату та солдатських лазень, а
також припинення діяльності
торгівельних закладів в закритих
військових містечках. Працівники, які
тривалий час відпрацювали в сфері
військової торгівлі та обслуговування
військовослужбовців, на нарадах
висловлювали пропозиції на отримання
заробітної плати в більш пізніші
терміни, щоб не допустити втрати
робочих місць. До адміністративної
відповідальності він раніше не
притягувався, порушення здійснив не
навмисне, наряду з іншими працівниками
заробітну плату також не отримував.

Заслухавши пояснення особи, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_2, який
підтримав апеляційну скаргу з
наведених в ній мотивів, але прохав
взяти до уваги те, що він до складання
акту працював керівником лише півтора
місяця, зазначивши, що з травня 2014 року
він вже звільнений від займаної посади,
що прийняти міри щодо частково
усунення порушення вимог трудового
законодавства, вивчивши доводи
апеляційної скарги та матеріали
справи, апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

Зі змісту протоколу № 06-03-034/0270 про
адміністративне правопорушення від
22.04.2014 року, складеного головним
державним інспектором праці
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Житомирській області
Фещенком П.А. слідує, що начальник
Житомирської філії концерну
«Військторгсервіс» ОСОБА_2 не виконав
законодавство про працю, а саме,
порушив вимоги ч. 1 ст. 116 КЗпП України; ч.
1 ст. 24 та ч. 3 ст. 15 ЗУ «Про оплату праці»
в частині не виплати заробітної плати

працівникам в день їх звільнення; щодо
виплати заробітної плати регулярно,
два рази на місяць; щодо невиплати
заробітної плати в першочерговому
порядку. За вказане порушення
передбачена відповідальність за ч. 1 ст.
41 КУпАП (а.с. 2). Про конкретні обставини
докладно вказано в постанові суду.

В постанові суд першої інстанції
послався на докази вини ОСОБА_2, а саме
на те, що він вину визнав, а також вище
зазначеним протоколом про
адміністративне правопорушення. В
засіданні апеляційного суду він вину
визнав частково, а саме наведені в
протоколі про адміністративне
правопорушення та в акті перевірки
факти порушень трудового
законодавства.

Апеляційний суд відмічає, що
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не
спростовують висновку суду першої
інстанції про доведеність його вини у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1
КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає,
що, згідно ст. 22 КУпАП, ОСОБА_2 може бути
звільнено від адміністративної
відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.
41 КУпАП, обмежившись усним зауваженням,
виходячи з того, що в засіданні суду
першої інстанції він вину визнав, в
засіданні апеляційного суду надав
довідку про те, що за лютий-березень 2014
року повністю, а за квітень 2014 року
частково працівникам філії видана
заробітна плата, з матеріалів справи
вбачається, що він керівну посаду
займає нетривалий час, в апеляційному
суді завив, що в травні 2014 року він
звільнений із займаної посади, а тому
таке рішення буде достатнім для
усунення зазначеного.

З урахуванням наведеного постанову
суду щодо ОСОБА_2 слід змінити.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,
апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу особи, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Богунського районного суду
м. Житомира від 28 травня 2014 року щодо
ОСОБА_2 змінити.

Виключити вказівку суду про
застосування до ОСОБА_2
адміністративного стягнення.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної
відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП
та обмежитись усним зауваженням.

В решті вказану постанову залишити без
зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя судової палати у кримінальних
справах

апеляційного суду Житомирської
області Ю.В. Фомін