ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження №
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р. суддя Дарницького
районного суду м. Києва Заруба П.І.., при
секретарі Порхун Н.П., за участю
прокурора Нестеренка Д.О., розглянувши
матеріали, які надійшли з прокуратури
Дарницького району м.Києва про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 176-2 КУпАП
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.
Олександрія, Кіровоградської області
не працюючої, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, будучи державним службовцем та
обіймаючи посаду головного
спеціаліста відділу економіки
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації, порушила
вимоги ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», відповідальність за яке
передбачено ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

Так, розпорядженням Голови Дарницької
районної в місті Києві державної
адміністрації № 80-к від 28.12.2010 року
ОСОБА_3 призначена на посаду головного
спеціаліста відділу економіки
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації та відповідно
до вказаного розпорядження за
попереднім місцем роботи їй присвоєно
13 ранг державного службовця.

Разом з тим, ОСОБА_3 01.07.2011 року
попереджено про спеціальні обмеження,
встановленні Законами України «Про
державну службу» та «Про засади
запобігання і протидії корупції» щодо
прийняття на державну службу та
проходження державної служби, про що
міститься особистий підпис
ОСОБА_3

Розпорядженням Голови Дарницької
районної в місті Києві державної
адміністрації № 246-к від 14.08.2013 ОСОБА_3
звільнено з посади головного
спеціаліста відділу економіки
Дарницької районної в місті Києві
державної адміністрації з 16.08.2013 року
за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про державну службу» на державних
службовців поширюються обмеження,
передбачені Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції».

Ст. 12 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»,
передбачено обов'язок суб'єктів
декларування подавати щорічно до 1
квітня за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою, встановленою цим
Законом.

При цьому, законодавцем передбачена
диференціація строків подання
декларації в залежності від наявності
чи відсутності певних підстав,
зазначених в цій статті.

Так, ч. 1 ст.12 цього Закону була змінена
Законом України №224-VІІ від 14 травня 2013
року і з 09 червня 2013 року абзац другий
діє у наступній редакції: «Суб'єкти
декларування, які звільняються або
іншим чином припиняють діяльність,
пов'язану з виконанням функцій держави
або місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, зобов'язані
протягом одного року подавати за своїм
останнім місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим Законом.

Таким чином, ОСОБА_3 як суб'єкт
декларування, яка звільнилася з
займаної посади у серпні місяці 2013 року
(припинила діяльність пов'язану з
виконанням функцій держави), повинна
була подати Декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за період, не
охоплений раніше поданими
деклараціями у день звільнення
(припинення діяльності), тобто 16.08.2013
року, однак станом на 08.07.2014 року таких
дій не вчинила.

Таким чином порушення вимог ст. 12
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», а саме неподання
декларації в день звільнення за період,
не охоплений раніше поданими
деклараціями, тягне за собою
адміністративну відповідальність,
передбачену ч.1 ст.172-6 КУпАП.

В суді ОСОБА_3 свою вину визнала
повністю, щиро розкаялася, крім того її
винність у вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення
підтверджується матеріалами справи,
зокрема: протоколом по адміністративне
правопорушення, розпорядженням про
призначення та звільнення ОСОБА_3,
посадовою інструкцією та декларацією.

За таких обставин приходжу до висновку
доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні
вимог фінансового контролю,
передбачених ч.1 ст.12 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", а саме у неподанні
(несвоєчасному поданні) декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, за період, не
охоплений раніше поданими
деклараціями, передбачені Законом
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", тобто у вчинені
адміністративного корупційне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Враховуючи обставини скоєного, особу
ОСОБА_3, зокрема, те, що вона раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався, пом'якшуючою обставиною
суд визнає щире каяття, відсутність
обставин, що обтяжують
відповідальність, вважаю правильним
призначити адміністративне стягнення
у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» з ОСОБА_3 підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 0,03
мінімальних заробітних плат, що
становить 36,54 грн.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 172-6 ч.1, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4
Закону України «Про судовий збір»
суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
172-6 КУпАП та накласти на неї
адміністративне стягнення у вигляді
адміністративного штрафу в розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 170
гривень в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в
розмірі 0,03 розміру мінімальної
заробітної плати, що становить 36, 54 грн.

Строк пред'явлення постанови до
примусового виконання протягом трьох
місяців з дня її винесення.

Постанова може бути оскаржена, на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня її
винесення до Апеляційного суду м. Києва
через Дарницький районний суд м. Києва.

За відсутності скарги або
протесту постанова набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку встановленого на оскарження.

Суддя