АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д Х А Р К І В С Ь
К О Ї О Б Л А С Т І
Справа № 645/3079/14-п
Головуючий 1-ої інстанції: Бабкова Т.В.
Провадження № 33/790/274/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2014 року суддя
апеляційного суду Харківської області
Цілюрик В.П. за участю особи, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_1, його
захисника - адвоката ОСОБА_2, прокурора
Бєлашова А.М.., розглянувши справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 на постанову судді
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 24 квітня 2014 року про
накладення адміністративного
стягнення за ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до цієї постанови
ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП з
накладанням адміністративного
стягнення - штрафу у розмірі 1000 грн. з
конфіскацією винагороди від роботи за
сумісництвом 1986 грн. 96 коп., та
стягнення на користь держави су3дового
збору у сумі 36 грн. 54 коп.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_1, обіймаючи
посаду старшого державного інспектора
з безпеки на річковому транспорті
Харківського міжрегіонального відділу
Департаменту державного нагляду та
контролю за безпекою на морському та
річковому транспорті, будучи службовою
особою державного органу,
уповноваженого на виконання функції
держави допустив порушення обмежень
щодо сумісництва та суміщення,
встановлені п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
корупції» у вигляді зайняття іншою
оплачуваною діяльністю.

Так, в період з 01.09.2013 року по 30.11.2013
року ОСОБА_1 обіймаючи вказану посаду,
згідно договору цивільно-правового
характеру, укладеного з Обласним
комунальним підприємством з виконання
норм екологічної безпеки Харківської
обласної ради № П-09-01/03 від 01.09.2013 року
виконував як підрядник роботи з
обслуговування та контролю за
технічним станом моторних катерів, за
що отримав оплату у розмірі 1986 грн. 96
коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить постанову Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 24 квітня
2014 року скасувати та прийняти нову
постанову, якою провадження у справі
закрити на підставі ст. 247 КУпАП за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП,
посилаючись на те, що суд, визнаючи його
винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
посилався на докази, які не
відповідають дійсності (договір про
виконання певних робіт). Апелянт
зазначив, що вказані роботи він
виконував у неробочий час відповідно
до договору, який не відповідає тому,
який міститься у матеріалах справи.

Крім того, апелянт вважає, що він
не є суб'єктом даного правопорушення,
так як він не виконує
організаційно-розпорядчі обов'язки, а у
протоколі про адміністративне
правопорушення не зазначено конкретне
місце вчинення адміністративного
правопорушення.

Також апелянт звертає увагу на те,
що на момент винесення оскаржуваної
ним постанови сплинули строки
накладення на нього адміністративного
стягнення.

Апелянт та його захисник також
вважають, що органи міліції не мали
права збирати докази до 30.01.2014 року, і
зібрані до цієї дати докази суд першої
інстанції не мав вважати підставами
доведеності вини ОСОБА_1, а також
заявили, що виконання умов вказаного
вище договору з боку ОСОБА_1 не містять
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-4 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 виконував
умови цього договору не в вільний від
роботи час, а у вихідні дні.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та
його захисника ОСОБА_2 на підтримку
апеляційної скарги і доповнену в
апеляційному суді тим, що органи
міліції не мали права збирати докази до
30.01.2014 року, і зібрані до цієї дати
докази суд першої інстанції не мав
вважати підставами доведеності вини
ОСОБА_1, прокурора ОСОБА_7., який вважав
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, вивчивши матеріали справи,
вважаю що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Виходячи зі змісту ст. ст. 280, 283
КУпАП, суддя при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати особисто, чи
було вчинене адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа у
його вчинення, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності у
тому числі і відповідно до положень ст.
247 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи,
ОСОБА_1, з 08.08.2013 року на підставі наказу
Державної інспекції України з безпеки
на морському та річковому транспорті №
402к обіймає посаду старшого державного
інспектора з безпеки на річковому
транспорті Харківського
міжрегіонального відділу Департаменту
державного нагляду та контролю за
безпекою на морському та річковому
транспорті, яка згідно п. 1 Положення
про Державну інспекцію України з
безпеки на морському та річковому
транспорті, затвердженого Указом
Президента від 08.04.2011 року № 477, входить
до системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері безпеки на морському
та річковому транспорті. Згідно
посадової інструкції старшого
державного інспектора з безпеки на
річковому транспорті Харківського
міжрегіонального відділу Департаменту
державного нагляд та контролю за
безпекою на морському та річковому
транспорті, затвердженої начальником
Харківського міжрегіонального відділу
Департаменту державного нагляду та
контролю за безпекою на морському та
річковому транспорті Булгаковим С.І.
08.08.2013 року, з якою ОСОБА_1 був
ознайомлений при прийняття на роботу.
ОСОБА_1 при виконанні свої
функціональних обов'язків повинен
керуватися Конституцією України,
законами України, постановами
Верховної Ради України, актами
Президента України та Кабінету
Міністрів України, Положенням про
Державну інспекцію України з безпеки
на морському та річковому транспорті,
затвердженим Указом Президента від
08.04.2011 року № 477, наказами Міністерства
Інфраструктури України та
Укрморрічінспекції, іншими
нормативно-правовими актами.
Положенням про Харківський
міжрегіональний Департамент
державного нагляду та контролю за
безпекою на морському та річковому
транспорті, при цьому основним
завданням старшого державного
інспектора є здійснення відповідно до
законодавства державного нагляду
(контролю) за безпекою на річковому
транспорті, для чого він наділений
адміністративно-розпорядчими та
контрольними функціями, бере участь у
розгляді справ про адміністративне
правопорушення, надає відповідні
приписи щодо усунення недоліків.

Таким чином апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що ОСОБА_1 є службовою
особою державного органу,
уповноваженою на виконання функцій
держави, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.
4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення.

В матеріалах справи міститься
договір № П-09-01-/03 від 1 вересня 2013 року,
укладений між Обласними комунальним
підприємством з виконання норм
екологічної безпеки Харківської
обласної ради в особі директора
Шпаркого С.А. та ОСОБА_1, відповідно до
якого останній зобов'язаний
здійснювати на Печенізькому
водосховищі роботу з навчання
працівників Обласного комунального
підприємства з виконання норм
екологічної безпеки Харківської
обласної ради, та контроль за технічним
станом моторних катерів, згідно
додатку № 1 до даного договору. Оплата
за виконанні роботи, згідно договору,
проводиться щомісячно, згідно акту
виконаних робіт. Цим договором
передбачений термін виконання робіт - з
1 вересня 2013 року до 30 листопада 2013 року.

Згідно актів виконаних робіт №№
ОУП-09-30/15, ОУП-10-31/15, ОУП-11-30/15 ОСОБА_1 у
вересні, жовтні, листопаді 2013 року
виконав обслуговування та контроль за
технічним станом моторних катерів,
згідно додатку № 1 до договору № П-09-01/03
від 01.09.2013 року. Вказані акти підписані
ОСОБА_1 та заступником директора
Обласного комунального підприємства з
виконання норм екологічної безпеки
Харківської обласної ради Лемента В.І.

Апеляційний суд вважає, що судом
першої інстанції, вважаючи доведеним
винуватість ОСОБА_1 та достатність
підстав для накладення на нього
адміністративного стягнення, не у
повній мірі були з'ясовані обставини,
яки перелічені у статті 280 КУпАП, а саме
те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. цього
Кодексу адміністративне стягнення за
вчинення корупційного правопорушення
може бути накладено протягом трьох
місяців з дня його виявлення, але не
пізніше одного року з дня його
вчинення.

Відповідно до інформації
прокуратури Харківської області від
16.06.2014 року, 02.12.2013 року в Харківській
міжрайонній прокуратурі з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері була зареєстрована скарга ОСОБА_6
на протиправні дії ОСОБА_1, в якій також
повідомлялось про порушення останнім
вимог п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції». Постановою від 11.01.2014 року №
07/2/1-17 вих було проведено перевірку цих
обставин. В матеріалах справи (а.с. 131)
мається відповідь заступника
начальника ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській
області від 13.01.2014 року на ім'я
начальника управління прокуратури
Харківської області на запит від 11.01.2014
року, в якій міститься інформація про
доходи ОСОБА_1 протягом
вересня-листопада 2013 року у зв'язку з
виконанням ним вищевказаного договору.

Таким чином, апеляційний суд
вважає, що моментом виявлення вчинення
ОСОБА_1 корупційного правопорушення
слід вважати дату проведення
прокуратурою відповідної перевірки, і
не погоджується з думкою прокурора, яка
ним висловлена в апеляційному суді, що
цей момент слід відраховувати з часу
прийняття рішення про складання
протоколу про корупційне
адміністративне правопорушення,
оскільки у цьому випадку ототожнюються
поняття виявлення правопорушення та
наявність достатніх доказів для
складання протоколу.

У зв'язку з невідповідністю постанови
суду першої інстанції у відношенні
ОСОБА_1 положенням ст. 280 КУпАП та з
урахуванням вимог ч. 7 ст. 294 цього
Кодексу про те, що апеляційний перегляд
справи може здійснюватись лише в межах
апеляційної скарги, зміст якої в даному
випадку унеможливлю погіршення
становища ОСОБА_1, а також за
відсутністю для прийняття такого
рішення іншого апеляційного поводу,
постанова судді підлягає скасуванню з
закриттям провадження по справі на
підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, виходячи з
переліку повноважень апеляційної
інстанції, обмежених частиною восьмою
статті 294 КУпАП.

У зв'язку із скасуванням судової
постанови з вищезазначених причин,
оцінка особи ОСОБА_1 я суб'єкта
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-4 КУпАП, про що йдеться в його
апеляційній скарзі правового значення
не має, а тому апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.
294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову судді Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 24.04.2014
року у відношенні ОСОБА_1 скасувати, а
провадження у справі закрити в зв'язку
із закінченням строків накладення
адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області
В.П. Цілюрик