Справа № 738/1820/14-п
№ провадження 3/738/292/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року
м.Мена

Менський районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого - судді Волошиної Н.В.,

з участю секретаря Костюка І.А.,

прокурора Голован О.О.,

особи, яка притягається до
адміністративної

відповідальності ОСОБА_1

розглянувши адміністративну справу
про притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
АДРЕСА_1, громадянки України, з
середньо-спеціальною освітою,
незаміжньої, пенсіонерки,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
проживаючої по АДРЕСА_1, -

за ст.172-7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В
И В:

Згідно з протоколом про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, ОСОБА_1, будучи депутатом 6-го
скликання Миколаївської сільської
ради Менського району Чернігівської
області, тобто відповідно до п. "б" ч. 1
статті 4 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції"
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, всупереч
вимогам ч. 1 ст. 14 вищевказаного Закону,
не вжила заходів щодо будь - якої
можливості запобігти виникненню
конфлікту інтересів, а також не
повідомила в письмовій формі
сільського голову та сільську раду про
наявність конфлікту інтересів в її
депутатській діяльності під час
розгляду на сесії, поданих 26 листопада
2013 року нею та її дітьми ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 до Миколаївської сільської ради
Менського району Чернігівської
області клопотань про надання дозволу
на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 0,25 га, розташованої по АДРЕСА_1,
у спільну сумісну власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та земельної ділянки
орієнтовною площею 0,35 га, розташованої
в АДРЕСА_1, для ведення особистого
селянського господарства, під час
розгляду яких на сесії всі присутні
депутати, в тому числі і ОСОБА_1,
проголосували «за» одноголосно, тобто
вчинила адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене ст. 172-7
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у
вчиненні вказаного адміністративного
корупційного правопорушення визнала,
та пояснила, що дійсно на сесії
сільської ради розглядалися її
клопотання та клопотання її дітей про
надання дозволу на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, за вирішення яких
вона проголосувала «за», оскільки їх
заяви розглядалися не кожна окремо, а
за списком, тобто разом з іншими
заявами мешканців села. Всі присутні
на сесії депутати знали, що на сесії
розглядається її особисте клопотання
та клопотання її дітей.

Прокурор в судовому засіданні
висловила думку про наявність в діях
ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, в зв'язку з чим вважає за
необхідне визнати її винною та
притягнути до адміністративної
відповідальності, наклавши
адміністративне стягнення у виді
штрафу у мінімальному розмірі,
визначеному санкцією даної статті.

Заслухавши особу, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
думку прокурора, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про відсутність
події і складу адміністративного
правопорушення, виходячи з наступного.

Відповідно до примітки ст. 172-7 КУпАП та
положень ст. 1 ч. 1 Закону України „Про
засади запобігання і протидії
корупції" конфлікт інтересів - це
суперечність між особистими
інтересами особи та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» особи, зазначені у пункті 1
та підпунктах "а", "б" пункту 2 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані: 1) уживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів; 2)
невідкладно у письмовій формі
повідомляти безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів.

Ці заходи можуть бути різноманітного
характеру і залежать від посади, яку
обіймає особа, її службових
повноважень, характеру конфлікту
інтересів та інших чинників
ситуативного характеру.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України
„Про статус депутатів місцевих рад"
депутат місцевої ради як представник
інтересів територіальної громади,
виборців свого виборчого округу та
член ради, здійснюючи депутатські
повноваження, повинен дотримуватися
таких правил депутатської етики: не
використовувати депутатський мандат в
особистих інтересах чи в корисливих
цілях.

Відповідно до ч. 3 згаданої вище статті,
визначено, що на депутатів місцевих рад
поширюються вимоги та обмеження,
встановлені Законом України „Про
засади запобігання і протидії
корупції".

Так, ст. 4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
визначено, що депутати місцевих рад є
суб'єктами відповідальності за
корупційні правопорушення.

Правова природа будь-якого
корупційного правопорушення
визначається через зміст понять
корупції і корупційного
правопорушення, зазначених в ст.1
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», а саме:
корупційним правопорушенням
визнається умисне діяння, що містить
ознаки корупції, вчинене особою,
зазначеною у частині першій статті 4
цього Закону, за яке законом
установлено кримінальну,
адміністративну, цивільно-правову та
дисциплінарну відповідальність, а
корупцією - використання особою,
зазначеною в частині першій статті 4
цього Закону, наданих їй службових
повноважень та пов'язаних із цим
можливостей з метою одержання
неправомірної вигоди або прийняття
обіцянки/пропозиції такої вигоди для
себе чи інших осіб або відповідно
обіцянка/пропозиція чи надання
неправомірної вигоди особі, зазначеній
в частині першій статті 4 цього Закону,
або на її вимогу іншим фізичним чи
юридичним особам з метою схилити цю
особу до протиправного використання
наданих їй службових та пов'язаних із
цим можливостей.

Судом встановлено, що рішенням
Менського районного суду
Чернігівської області від 27 травня 2013
року за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
визнано право власності по 1/12 частці за
кожним в житловому будинку з
надвірними будівлями, розташованому по
АДРЕСА_1, в порядку спадкування після
померлого 20 березня 2003 року ОСОБА_4; та
визнано за ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
право власності по ? частці за кожним у
вказаному будинку з надвірними
будівлями, як на частки належні їм у
майні колгоспного двору.

У відповідності до встановленого
чинним законодавством порядку
безоплатної приватизації земельних
ділянок громадянами, ОСОБА_1 та її діти
- ОСОБА_3 та ОСОБА_2, будучи
співвласниками вказаного нерухомого
майна, звернулися до Миколаївської
сільської ради Менського району
Чернігівської області із клопотаннями
про надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку
орієнтовною площею 0,25 га та для ведення
особистого селянського господарства
орієнтовною площею 0,35 га, розташованих
по АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність
(а.с. 14-16).

Зазначені клопотання були розглянуті
на 19 сесії 6-го скликання Миколаївської
сільської ради Менського району
Чернігівської області 04 грудня 2013 року,
за результатами розгляду яких прийнято
рішення про надання ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 0,25 га, розташованої по
АДРЕСА_1, для будівництва та
обслуговування житлового будинку у
спільну сумісну власність.

Рішення щодо надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства орієнтовною площею 0,35 га
на сесії не приймалось.

З огляду на викладене та виходячи з
аналізу визначення корупційного
правопорушення, в діях ОСОБА_1 не
вбачається умислу на використання
наданих їй службових повноважень та
пов'язаних із цим можливостей з метою
одержання неправомірної вигоди для
себе чи членів своєї сім'ї, оскільки
вона та її діти звернулися у
визначеному законом порядку до
сільської ради з метою узаконення прав
на земельну ділянку, якою
користувались тривалий час, а не на
будь-яку іншу земельну ділянку, на яку б
претендували інші особи, на даній
земельній ділянці розташовані об'єкти
нерухомості, співвласниками яких вони
є, і спору з приводу цієї земельної
ділянки немає.

Крім того, на сесії вирішувалося ще
тільки питання про надання дозволу на
виготовлення технічної документації, а
не про передачу земельної ділянки у
власність.

Посилання прокурора на те, що при
розгляді на сесії вказаного питання
порядку денного всі присутні депутати,
в тому числі і ОСОБА_1, проголосували
«за» одноголосно, не заслуговують на
увагу, оскільки, окрім всього
зазначеного, з протоколу 19 сесії 6-го
скликання Миколаївської сільської
ради Менського району Чернігівської
області від 04 грудня 2013 року
вбачається, що клопотання ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розглядалися разом із
заявами інших громадян одним списком,
а не кожне окремо, і голосування також
здійснювалося за весь список.

Як вбачається з письмових
пояснень сільського голови ОСОБА_5 та
депутатів сільської ради ОСОБА_6,
ОСОБА_7, останні були обізнані про те,
що на сесії вирішувалися заяви ОСОБА_1
та її дітей (а.с. 8, 9, 11). Не викликає
сумніву і той факт, що інші депутати
сільської ради знали про це, оскільки
всі проживають в одному селі, знають
один одного.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність в даному
випадку суперечностей між особистими
інтересами ОСОБА_1 та її службовими
повноваженнями, що виключає наявність
конфлікту інтересів та необхідність
подання нею відповідної письмової
заяви сільському голові.

Зрештою, Закон України «Про засади
запобігання і протидії корупції» не
направлений на обмеження громадян в
реалізації ними своїх законних прав та
інтересів.

Одне лише визнання ОСОБА_1 своєї вини у
вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення, яке
ґрунтується на необізнаності в чинному
законодавстві, не може бути підставою
для притягнення її до адміністративної
відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про відсутність події та
складу адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КупАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у разі
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення
розпочате провадження у справі про
адміністративне правопорушення
підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 172-7, 247, 279, 284 КУпАП,
суд -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст. 172-7 Кодексу України про
адміністративні правопорушення -
закрити за відсутністю події та складу
адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Чернігівської
області через Менський районний суд
Чернігівської області протягом десяти
днів з дня винесення постанови.

Суддя
Н.В. Волошина