АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/796/859/2014
Суддя 1 інстанції: Величко
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

11 липня 2014 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м.Києва Фрич Т.В., за
участю особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2 розглядаючи апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Святошинського
районного суду м.Києва від 13 червня 2014
року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Святошинського
районного суду м.Києва від 13 червня 2014
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України та
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 2
роки, без оплатного вилучення
транспортного засобу.

Згідно постанови, ОСОБА_2, 18 травня 2014
року приблизно о 12 год. 20 хв. по
бул.Дружби Народів в м.Києві, керував
автомобілем «ДЕО» державний номер
НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного
сп'яніння, різкий запах алкоголю з
ротової порожнини, тремтіння пальців
рук, почервоніння очей. Від огляду на
стан сп'яніння у встановленому законом
порядку відмовився, в присутності двох
свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України,
тобто вчинив правопорушення,
передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій
просить змінити постанову
Святошинського районного суду м.Києва
від 13 червня 2014 року в частині
накладення адміністративного
стягнення та застосувати до нього
адміністративне стягнення в межах,
передбачених санкцією ч.1 ст.130 КУпАП,
яке не пов'язане з позбавленням права
керування транспортними засобами.

Апелянт не погоджується із постановою
суду в частині застосування до нього
виду адміністративного стягнення у
виді позбавлення спеціального права,
наданого даному громадянинові. Апелянт
стверджує, що напередодні ввечері,
17.05.2014 року вживав пиво, але до моменту
зупинки його працівниками міліції
пройшов тривалий час, а тому на час
керування транспортним засобом він не
перебував в стані алкогольного
сп'яніння. Крім того, у нього в
автомобілі знаходилась дружина та двоє
малолітніх дітей, за яких він ніс
особисту відповідальність.

Апелянт просить врахувати те, що він
щиро розкаявся, має на вихованні двох
малолітніх дітей, те, що він працює у
ТОВ «Енергопромислова група» на посаді
водія, раніше до адміністративної
відповідальності не притягувався. Крім
того, зазначає, що його робота на посаді
водія - є основним джерелом існування
та доходу його сім'ї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2, який підтримав подану
апеляційну скаргу та просив її
задовольнити, перевіривши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у
порушенні ним п.2.5 Правил дорожнього
руху України є обгрунтованим,
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 №456018 від 18.05.2014 року, письмовими
поясненнями свідків, рапортом
працівника міліції Костюченка Д.В., а
томувина ОСОБА_2 у вчиненні ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена і
ніким під сумнів не ставиться.

Відповідно до вимог ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративне правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи.

Згідно вимог ст.33 КУпАП стягнення за
адміністративне правопорушення
накладається у межах, установлених цим
Кодексом та іншими законами України.
При накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Проте судом першої інстанції при
накладенні адміністративного
стягнення у виді позбавлення ОСОБА_2
права керування транспортними
засобами строком на 2 роки без
оплатного вилучення транспортного
засобу, яке застосовується до
правопорушника за грубе або повторне
порушення порядку користування цим
правом, судом не були враховані
характер вчиненого правопорушення,
дані про особу ОСОБА_2, ступінь його
вини, обставини, що пом'якшують
відповідальність за адміністративне
правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_2, щиро
розкаявся, має на утриманні двох
малолітніх дітей, раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався, працює у ТОВ
«Енергопромислова група» на посаді
водія і позбавлення права керування
автомобілем ставить його сім»ю у дуже
скрутне становище, оскільки його
робота є основним джерелом існування
та доходу його сім'ї, має позитивну
характеристику з місця роботи,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність, вважаю можливим
змінити вид адміністративного
стягнення, накладений районним судом,
на штраф.

На підставі викладеного, керуючись
ст.294 КУпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову Святошинського
районного суду м.Києва від 13 червня 2014
року, якою ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП України та накладено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 2
роки без оплатного вилучення
транспортного засобу, - змінити.

Накласти на ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, - адміністративне
стягнення у виді штрафу, в розмірі
двісті неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 3 400 (три
тисячі чотириста) гривень, а в решті
постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Т.В.Фрич