АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2014 року
м.
Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Васильєва М.А.,

при секретарі
- Горлачі Р.М.

за участю

прокурорів
- Анісімова В.О.

Машненкової В.І.

представника

Київської регіональної митниці
- Романенка Г.В.

представника особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності,
- адвоката ОСОБА_3

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності,
- ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу представника ОСОБА_3
в інтересах особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_4, на постанову Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 квітня 2014
року, якою

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Риги,
громадянка Латвії, яка працює
директором ТОВ «ІДАЛЬГО», , яке зареєстроване за адресою:
Київська обл., Києво-Святошинський
район, с.Петрівське, вул. Київська, 36,
проживає за адресою: АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1,

визнана винною у порушенні митних
правил за ст. 472 МК України, та на неї
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 319767,84 грн.

Цією ж постановою конфісковані
безпосередні предмети порушення
митних правил, які були вилучені
відповідно до протоколу про порушення
митних правил № 0154/10000/14 від 6
березня 2014 року, а саме, ікра лососевих
риб: ікра форелі (Oncorhynchus mykiss)
заморожена, очищена, слабо солена,
вміст солі 3,5 %, дата виготовлення 25
листопада 2013 року, в первинній упаковці
по 1 кг в лотках з кришкою, вага нетто 4860
кг. Торгова марка SEAFOOD-EXRES OCEANCOOL.
Виробник SEAFOOD-EXRES OCEANCOOL. Країна
виробництва - DE (Німеччина), які
зберігаються на складі Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів, за
адресою: м. Київ, бульв. Івана Леспсе, 8-а.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, відносно ОСОБА_4
складено протокол про порушення митних
правил, передбачених ст.472 МК України,
яке полягає в тому, що 8 грудня 2013 на
митну територію України через пункт
пропуску «Ягодин - Дорогуск»
Ягодинської митниці в транспортному
засобі з держномером тягач НОМЕР_2,
напівпричіп-рефрежиратор НОМЕР_3 на
адресу TOB "ІДАЛЬГО" (08141, Київська
область, Київсько-Святошинський район,
с. Петрівське, вул. Київська, 36, ) ввезено товар: ікра
лососевих риб: ікра форелі (Oncorhynchus mykiss)
заморожена, очищена, слабо солена,
вміст солі 3,5%, дата виготовлення 25
листопад 2013 року, в первинній упаковці
по 1кг в лотках з кришкою, вага нетто
4860кг. марка SEAFOOD-EXRES OCEANCOOL. Виробник
SEAFOOD-EXRES OCEANCOOL виробництва - DE
(Німеччина). Фактурна вартість - 38880,00 USD
(доларів США).

Підставою для переміщення даних
товарів через митний кордон України
були: попередня декларація одержувача
товару TOB «ІДАЛЬГО» від 7 грудня 2013 року
№ 100270000/2013/865015, а також
товаросупровідні документи: інвойс від
2 грудня 2013 року № 20130073, книжка МДП від 6
грудня 2013 року № ХТ.73870613, CMR від 06 грудня
2013 року № 20130073/WAT32354, про що свідчать
відтиски штампів Ягодинської митниці N
130 «Під митним контролем».

10 грудня 2013 року після доставки у
Київську міжрегіональну митницю
Міндоходів, зазначені товари були
заявлені директором TOB «ІДАЛЬГО»
ОСОБА_4 у вільний обіг митного
оформлення № 2 митного поста
«Столичний» Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів за митною
декларацією №100270002/2013/282082.

Разом із вказаною митною декларацією
ОСОБА_4 до митниці були наступні
документи:

- контракт від 24 травня 2013 року № 01,
укладений між компанією «SEAFOOD-EXRES
OCEANCOOL», зареєстрованою в Німеччині за
адресою: Schifbauerring, 45, D-18109 Rostok, в особі
директора Kurt Wiede та TOB "ІДАЛЬГО", в особі
директора ОСОБА_4;

- інвойс від 2 грудня 2013 року № 20130073;

- книжка МДП від 6 грудня 2013 року №
ХТ.73870613;

- CMR від 6 грудня 2013 року № 20130073/WAT32354;

- ветеринарне свідоцтво форми № 2 від 9
грудня 2013 року Щ-30 №226718;

- сертифікат відповідності від 11 грудня
2013 року №UA1.003.X007555-13 (Серії ВГ бланк №
103902) на товар «обрізки лосося
заморожені»;

- додаток до сертифікату відповідності
від 11 грудня 2013 року №UA1.003.X007555- 13 (Серія
ГЄбланк № 019804) на товар «черевця
лосося, триммінги лосося, шматочки
лосося, ікра лосося, слабо солена»;

- та інші необхідні для здійснення
митного контролю та митного оформлення
документи, які зазначені в гр. 44 ВМД.

В поданих до митного оформлення копій
сертифікату відповідності зазначено,
що він виданий на товар «обрізки лосося
заморожені», а в копії додатку
зазначено, що він виданий на товари,
серед яких ікра форелі слабо солена.

Під час перевірки було встановлено, що
відомості, зазначені у сертифікаті
відповідності від 11
липня 2013 №UA 1.003.Х007555-13 (Серія ВГ бланк №
103902) та додатку до нього (Серії ГЄ бланк
№ 019804) мають розбіжності з відомостями,
що містяться в цих документах у Єдиній
Автоматизованій Інформаційній Системі
далі (ЄАІС), оскільки згідно з даними
ЄАІС до вказаного сертифікату додаток
не видавався.

10 грудня 2013 року на підставі ч. 2 ст. 264 МК
України було повідомлено декларанта
ОСОБА_4 про необхідність надання
оригіналів сертифікату та додатку до
нього з метою автентичності поданих
копій. Декларантом оригінали
документів не надані.

У зв'язку з цим 19 грудня 2013 року за №
14.1/4-26/9643 було направлено лист до органу
сертифікації «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТУ»
щодо підтвердження факту видачі
сертифіката відповідності, додатку до
нього та надання належним чином
завірених копій цих документів.

13 січня 2014 року було отримано відповідь
«УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТУ» від 20 грудня
№14-08/1494 (вх. КММ від 13.01.2014
№703/7) (арк. справи №35) про те що:

- сертифікат відповідності № UA
1.003.Х007555-13 видано 10 липня 2013 року на
бланку серії ВГ № 103902 за заявою TOB
"ІДАЛЬГО", , на товар
«обрізки лосося заморожені». Додаток
до цього сертифікату не видавався;

- додаток до сертифіката відповідності
на бланку серії ГЄ № 019804 був оформлений
до сертифікату відповідності № UA
1.003.Х009945-13 від 05 вересня 2013 року на товар
«частини лосося заморожені».

При огляді сертифікатів відповідності
наданих до митниці ОСОБА_4 і одержаних
від органу сертифікації
«УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТУ», а також при
огляді додатків до сертифікатів
відповідності наданих до митниці
ОСОБА_4 та одержаних від органу
сертифікації «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТУ»,
встановлено вказані вище розбіжності

6 березня 2014 року працівниками
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів відносно ОСОБА_4 складено
протокол про порушення митних правил
№0154/10000/14, за ознаками вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 472
Митного кодексу України, згідно якого
дії ОСОБА_4 були кваліфіковані, як такі,
що виразилися у недекларуванні
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, тобто незаявлені за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей щодо якості та
безпеки продуктів лову та харчової
продукції, які підлягають
обов'язковому декларуванню у разі
переміщення через митний кордон
України.

Не погоджуючись з постановою суду,
посилаючись на істотні порушення норм
матеріального та процесуального права,
представник ОСОБА_3 в інтересах особи,
яка притягнута до адміністративної
відповідальності ОСОБА_4, подав
апеляційну скаргу з доповненнями, в
якій просить скасувати постанову суду,
а провадженні у справі закрити у
зв'язку з відсутністю складу
правопорушення.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог апелянт звертає увагу на те, що в
порушення норм процесуального права,
представником митниці протокол про
порушення митних правил на ОСОБА_4 був
складений майже через три місяці з дня
виявлення помилки ЄАІС на МП
«Столичний», при цьому, за відсутності
останньої.

Вказане порушення, як зазначає
представник, призвели до того, що по
тим, обставинам, які викладені у
протоколі про порушення митних правил,
ОСОБА_4 не були дані пояснення, як і не
були вони додані до самого протоколу, в
якості доказу відсутності її вини за
ст. 472 МК України.

Крім того, апелянт вказує на те, що
ОСОБА_4 не було роз'яснено про
можливість припинення провадження у
справі шляхом компромісу, чим її
позбавлено конституційних гарантій.

Також представник зазначає, що ОСОБА_4 в
порушення п. 7 ст. 494 МК не було вручено
копію протоколу про порушення митних
правил, натомість невідомі особи
доставили його на орендоване останньою
робоче місце, відоме митному органу і
без усякої відмітки про вручення,
залишили його там.

На думку апелянта, існують
обґрунтовані сумніви щодо
неупередженості судді суду першої
інстанції, якою винесене оскаржуване
судове рішення по розгляду даної
справи, у зв'язку з тим, що розгляд
справи розпочався у визначений митним
органом час, який був зазначений у
протоколі, а не у час та місці,
визначеному судом після розподілу
справи автоматизованою системою
документообігу суду, і крім того, не у
15- ти термін, як того вимагає, а через 22
дні після направлення протоколу до
суду.

Крім того, представник зазначає, що в
порушення ст. 472 МК України в протоколі
про порушення митних правил не
конкретизовано, які саме неточності у
графі 44 ВМД № 1002700/2013/282082 допущені
декларантом.

При цьому, як вважає апелянт, суд першої
інстанції не прийняв до уваги те, що
уповноважений орган митниці дійшов
висновку про ознаки порушення Закону
«Про рибу…». Тобто, за таких обставин
протокол про це порушення, мав право
складати лише уповноважений
представник ветеринарної служби
України, але не митниці, як і розглядати
такий протокол не мав право суд,
відповідно до вимог ст. 221 КУпАП.

Також представник звертає увагу на те,
що судом першої інстанції не дано
належної правової оцінки доказам, які
були надані стороною захисту, зокрема,
про те, що при оформлені ВМД була
допущена технічна помилка, внаслідок
надання копії додатку до сертифікату,
який був при оформленні ВМД у брокера,
як зразок, та відразу після її
виявлення, декларантом у відповідності
приписів ст. 269 МК України, декларація
була відкликана. За таких обставин
митниця була зобов'язана негайно
надати відмову, разом з тим, надала таку
відмову лише після складання протоколу
про порушення митних правил.

Тобто, як зазначає апелянт, до моменту
складання протоколу про порушення
митних правил, ВМД № 1002700/2013/282082 була
відкликана у зв'язку з технічною
помилкою, відповідно за яку, санкція ст.
472 МК України не застосовується.

При цьому, апелянт звертає увагу на те,
що, протокол складений та розглянутий
судом після закінчення строку
накладення адміністративного
стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП.

Більше того, в апеляційній скарзі
зазначається про те, що 9 квітня 2014 року
Верховною Радою України до ст. 10 Закону
України «Про рибу, інші водні ресурси
та харчову продукцію з них» внесені
зміни, якими вимоги про надання
сертифікату відповідності при митному
оформлені рибопродуктів виключені.
Таким чином, на думку представника, суд
першої інстанції керувався неіснуючою
станом на 18 квітня 2014 року нормою
Закону.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_4 та її
представника, які підтримали
апеляційну скаргу у повному обсязі,
прокурора та представника митниці, які
просили відмовити у задоволенні
апеляційної скарги, вказуючи про те, що
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, вивчивши
матеріали справи та додатково надані
матеріали, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП
апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції не обмежений
доводами апеляційної скарги, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення
норм процесуального права.
Апеляційний суд може дослідити нові
докази, які не досліджувалися раніше,
якщо визнає обґрунтованим ненадання їх
до місцевого суду або
необґрунтованим відхилення їх
місцевим судом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, а також виявлення причин та
умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень.

Згідно з вимогами ст.ст. 278, 280 КУпАП, суд
першої інстанції при підготовці до
розгляду справи про адміністративне
правопорушення має вирішити питання
про правильність складання протоколу
та інших матеріалів справи, чи є
необхідність у витребуванні
додаткових матеріалів, а при розгляді
справи зобов'язаний з'ясувати: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Проте зазначені вимоги закону судом
першої інстанції виконані не були, не
з'ясовані в повному обсязі всі
обставини справи.

Як вбачається з протоколу про
порушення митних правил, ОСОБА_4
всупереч вимог ч. 5 ст. 494 МК
України не роз'яснені її права.

Наявний у протоколі запис про те, що
остання відмовилася від підпису (ас. 2),
є сумнівним, оскільки ОСОБА_4
підписаний кожний аркуш протоколу, а в
кінці протоколу нею власноручно
зроблений запис про отримання нею
примірника протоколу та те, що вона з
протоколом не згодна (ас.6).

Крім того, у постанові судді немає
опису обставин, встановлених судом при
розгляді справи, а є лише посилання на
дані, що містяться в протоколі про
порушення митних правил, складеного
щодо ОСОБА_4, що не відповідає вимогам
ст. 283 КУпАП.

Також, як вбачається з протоколу
судового засідання, судом першої
інстанції ОСОБА_4 фактично пояснення з
приводу обставин, зазначених у
протоколі про порушення митних правил,
не давала, а її пояснення, викладені у
постанові суду, не відповідають
зафіксованим у протоколі судового
засідання (ас. 77-70, 82, 103, 105-107).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відносно ОСОБА_4
складений протокол про порушення
митних правил № 0154/10000/14 від 6 березня 2014
року за порушення ст. 472 МК України, та
вона визнана винною та притягнута до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ст.. 472 МК України, тобто у
недекларуванні товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, тобто не заявленні за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей щодо якості та
безпеки продуктів лову та харчової
продукції, які підлягають
обов'язковому декларуванню у разі
переміщення через митний кордон
України.

Разом з тим, відповідно до ст.
257 МК України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Умови та порядок декларування, перелік
відомостей, необхідних для здійснення
митного контролю та митного
оформлення, визначаються цим Кодексом.
Положення про митні декларації та
форми цих декларацій затверджуються
Кабінетом Міністрів України, а порядок
заповнення таких декларацій та інших
документів, що застосовуються під час
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, - центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Перелік відомостей, що підлягають
внесенню до митних декларацій,
обмежується лише тими відомостями, які
є необхідними для цілей справляння
митних платежів, формування митної
статистики, а також для забезпечення
додержання вимог цього Кодексу та
інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
здійснюється органами доходів і зборів
на підставі митної декларації, до якої
декларантом залежно від митних
формальностей, установлених цим
Кодексом для митних режимів, та
заявленої мети переміщення вносяться
такі відомості, у тому числі у вигляді
кодів:

1) заявлений митний режим, тип
декларації та відомості про
особливості переміщення;

2) відомості про декларанта,
уповноважену особу, яка склала
декларацію, відправника, одержувача,
перевізника товарів і сторони
зовнішньоекономічного договору
(контракту) або іншого документа, що
використовується в міжнародній
практиці замість договору (контракту),
а в разі якщо зовнішньоекономічний
договір (контракт) укладено на підставі
посередницького договору, - також про
іншу, крім сторони
зовнішньоекономічного договору
(контракту), сторону такого
посередницького договору;

3) відомості про найменування країн
відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби
комерційного призначення, що
використовуються для міжнародного
перевезення товарів та/або їх
перевезення митною територією України
під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари:

а) найменування;

б) звичайний торговельний опис, що дає
змогу ідентифікувати та класифікувати
товар;

в) торговельна марка та виробник
товарів (за наявності у
товаросупровідних та комерційних
документах);

г) код товару згідно з УКТ ЗЕД;

ґ) найменування країни походження
товарів (за наявності);

д) опис упаковки (кількість, вид);

е) кількість у кілограмах (вага брутто
та вага нетто) та інших одиницях виміру;

є) фактурна вартість товарів;

ж) митна вартість товарів та метод її
визначення;

з) відомості про уповноважені банки
декларанта;

и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та
інших платежів, а також про
застосування заходів гарантування їх
сплати:

а) ставки митних платежів;

б) застосування пільг зі сплати митних
платежів;

в) суми митних платежів;

г) офіційний курс валюти України до
іноземної валюти, у якій складені
рахунки, визначений відповідно до
статті 3 1 цього Кодексу;

ґ) спосіб і особливості нарахування та
сплати митних платежів;

д) спосіб забезпечення сплати митних
платежів (у разі застосування заходів
гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний
договір (контракт) або інший документ,
що використовується в міжнародній
практиці замість договору (контракту),
та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують
дотримання встановлених
законодавством заборон та обмежень
щодо переміщення товарів через митний
кордон України;

9) відомості про документи, передбачені
частиною третьою статті 335 цього
Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за
бажанням декларанта).

Таким чином, недекларування
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, передбачає внесення до
митної декларації будь-яких
недостовірних відомостей відносно
переміщеного товару.

Проте, в протоколі про
порушення митних правил при викладенні
обставин вчинення правопорушення
ОСОБА_4 не вказано, які відомості, що
свідчили б про недекларування товарів,
та в якій графі митної декларації
зазначені або не зазначені останньою,
що не відповідає вимогам ст.. 494 та ст. 472
МК України.

Одночасно під час
апеляційного розгляду встановлено
наступне.

ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.. 259 МК
України була подана попередня митна
декларація.

Згідно ч. 8 ст. 259 МК України попередня
митна декларація приймається органом
доходів і зборів, якщо її перевіркою
встановлено, що вона містить необхідні
відомості щодо товару і до неї додано
необхідні документи або їх копії, у
тому числі у вигляді електронного
документа. У разі відсутності на момент
подання попередньої митної декларації
оригіналів документів дозволяється
подання їх копій. Факт прийняття
декларації засвідчується посадовою
особою органу доходів і зборів, яка її
прийняла, шляхом проставлення на ній
відбитка відповідного митного
забезпечення та інших відміток (номера
декларації, дати та часу її прийняття
тощо), у тому числі з використанням
інформаційних технологій.

Частиною 13 ст. 259 МК України
передбачено, якщо попередня митна
декларація містить лише відомості,
достатні для ввезення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення на митну територію України
та забезпечення їх доставки до органу
доходів і зборів призначення, або після
оформлення попередньої митної
декларації змінюються заходи
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності, для
випуску товарів декларантом або
уповноваженою ним особою подається
додаткова декларація.

Під час апеляційного розгляду справи
сторонами не заперечувалося прийняття
митними органами попередньої митної
декларації, поданою ОСОБА_4

При цьому, як пояснила ОСОБА_4 в
судовому засіданні, нею до 10 грудня 2013
року були сплачені всі необхідні митні
платежі, з приводу яких до неї не було
жодних зауважень, і ці обставини також
не оспорювалися й представником
митниці в судовому засіданні.

Разом з тим, відповідно до протоколу
про порушення митних правил, при огляді
сертифікатів відповідності, наданих до
митниці ОСОБА_4, і одержаних від органу
сертифікації «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТУ»,
а також при огляді додатків до
сертифікатів відповідності, наданих до
митниці ОСОБА_4 та одержаних від органу
сертифікації «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТУ»,
встановлено розбіжності.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4, які
наявні в матеріалах справи, та
підтверджені нею при апеляційному
розгляді справи, оформленням
документів для розмитнення товару
займалися співробітники її фірми. Коли
їй стало відомо про наявність
помилкового сертифікату
відповідності, який надавався
співробітникам фірми при оформленні
документів для зразку, нею про це було
заявлено інспектору митної служби, а
також неодноразово, до закінчення
митного оформлення, подавалися заяви
про відклик митної декларації у зв'язку
з технічною помилкою. Крім того, як
вказала в суді ОСОБА_4, для
митного оформлення товару були надані,
за виключенням українського
сертифікату відповідності, всі
необхідні документи, в т.ч. сертифікати
якості і відповідності товару від
виробника в перекладі, ветеринарне
свідоцтво від виробника в перекладі,
ветеринарне свідоцтво ДК ВМ України,
тощо. В подальшому нею разом із заявами
про відклик митної декларації був
наданий належним чином оформлений
сертифікат відповідності на товар,
зазначений в ВМД (ас. 63-67).

Відповідно до матеріалів справи,
починаючи з 12 грудня 2013 року ОСОБА_4
дійсно подавалися неодноразово заяви
про відклик митної декларації у зв'язку
з технічною помилкою, а також повторно
надавались належним чином оформлені
документи, в т.ч. і належно отриманий
сертифікат відповідності на товар,
зазначений у ВМД.

Проте, в матеріалах справи наявна
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів тільки від 7
березня 2014 року, у якій причиною
відмови зазначено складання протоколу
про порушення митних правил від 6
березня 2014 року (ас. 96).

З огляду на встановлене, апеляційний
суд приходить до наступного.

Зі змісту ст.. 269 МК України вбачається,
що відповідно до положень цієї статті
за письмовим зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи та з дозволу
органу доходів і зборів відомості,
зазначені в митній декларації, можуть
бути змінені або митна декларація може
бути відкликана. У разі відмови у
наданні такого дозволу орган доходів і
зборів зобов'язаний невідкладно,
письмово або в електронному вигляді,
повідомити декларанта про причини і
підстави такої відмови.

Відповідно до ст.. 256 МК України відмова
у митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення органу доходів і
зборів про неможливість здійснення
митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через невиконання
декларантом або уповноваженою ним
особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Згідно зі ст.. 269 МК України внесення
змін до митної декларації, прийнятої
органом доходів і зборів, допускається
до моменту завершення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
відповідно до заявленого митного
режиму, а також протягом трьох років з
дня завершення їх митного оформлення.
Зміни повинні стосуватися лише
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, зазначених у
митній декларації.

Внесення до митної декларації змін, які
впливають на застосування до товарів
заходів тарифного та/або нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, здійснюється за умови
дотримання таких заходів.

Відкликання митної декларації
допускається лише до моменту
завершення митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення відповідно до заявленого
митного режиму.

При цьому, згідно ст.. 268 МК України,
допущення у митній декларації помилок,
які не призвели до неправомірного
звільнення від сплати митних платежів
або зменшення їх розміру, до
незабезпечення дотримання заходів
тарифного та/або нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, не тягне за собою
застосування санкцій, передбачених цим
Кодексом та іншими законодавчими
актами України, крім випадків,
передбачених частиною третьою цієї
статті.

У випадках, передбачених частиною
першою цієї статті, посадові особи
органів доходів і зборів надають
декларантам або уповноваженим ним
особам можливість виправити помилки,
допущені в митній декларації.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 МК України, якщо
особа систематично (більше двох разів
протягом місяця) допускає у митній
декларації помилки, зазначені в
частині першій цієї статті (крім
орфографічних помилок), орган доходів і
зборів застосовує до такої особи
санкції, передбачені цим Кодексом та
іншими законодавчими актами України.

За визначенням митного
законодавства, сукупність дій, що
підлягають виконанню відповідними
особами і митними органами з метою
дотримання вимог законодавства з
питань державної митної справи, є
митними формальностями (п. 29 статті 4 МК
України).

Виконання митних
формальностей, необхідних для випуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення визначається
як митне оформлення (п. 23 статті 4 МК
України).

Частина 4 статті 255 МК України
визначає, що митне оформлення
вважається завершеним після виконання
всіх митних формальностей, визначених
цим Кодексом відповідно до заявленого
митного режиму. Таким чином у випадку
виконання особою дій, визначених
законодавством України, та надання
митним органом дозволу на користування
та/або розпорядження товарами, щодо
яких здійснюється митне оформлення,
митне оформлення вважається
закінченим.

З огляду на викладене,
враховуючи встановлення митним
органом саме розбіжностей (відповідно
до протоколу про порушення митних
правил) у поданих для митного
оформлення товару документів, а саме,
у сертифікаті відповідності, за
обставин, що виявлені розбіжності не
призвели до неправомірного звільнення
від сплати митних платежів або
зменшення їх розміру, до
незабезпечення дотримання заходів
тарифного та/або нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, а відкликання митної
декларації ОСОБА_4 відбувалося до
моменту завершення митного оформлення
товарів, за відсутності наданої
митним органом у встановленому законом
порядку своєчасно відмови з вказівкою
причин та підстав такого рішення,
приходжу до висновку, що відклик митної
декларації ОСОБА_4 відбувався у
відповідності до вимог діючого
законодавства та свідчить про прийняті
ОСОБА_4 заходи для усунення саме
виявлених розбіжностей.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 521 МК
України за відсутності в діях особи,
яка вчинила порушення митних правил,
ознак кримінального правопорушення
провадження у справі про це
правопорушення може бути припинено
шляхом компромісу. Компроміс полягає в
укладенні мирової угоди між зазначеною
особою та органом доходів і зборів,
посадова особа якого здійснює
провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 30
січня 2014 року, тобто, до складання
протоколу про порушення митних правил,
митним органом отримана відповідь із
Солом'янського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про те, що під час перевірки по
факту можливих неправомірних дій з
боку посадових осіб ТОВ «Ідальго»,
вчинених під час митного оформлення
товарів, факту вчинення кримінального
правопорушення встановлено не було (ас.
41).

За таких обставин доводи апеляційної
скарги про порушення з боку митних
органів права ОСОБА_4 на компроміс
заслуговують на увагу і є
обґрунтованими.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст.
3 МК України норми законів України, які
пом'якшують або скасовують
відповідальність особи за порушення
митних правил, передбачені цим
Кодексом, мають зворотну дію в часі,
тобто, їх норми поширюються і на
правопорушення, вчинені до прийняття
цих законів. Норми законів України, які
встановлюють або посилюють
відповідальність за такі
правопорушення, зворотної дії в часі не
мають.

Апеляційним судом також враховується,
що 9 квітня 2014 року внесені зміни до ст..
10 Закону України «Про рибу, інші водні
живі ресурси та харчову продукцію з
них», які набрали чинності 25 квітня 2014
року, відповідно до яких для
здійснення митного оформлення щодо
якості та безпеки

продуктів лову та харчової продукції з
них іноземного виробництва суб'єкт
господарювання подає тільки
сертифікат походження та ветеринарне
свідоцтво на кожну партію продукції
(крім

харчової продукції з продуктів лову),
тобто, при митному оформленні товарів
іноземного виробництва , а саме,
продуктів лову та харчової продукції з
них іноземного виробництва, не
передбачено надання сертифікату
відповідності.

Згідно пункту 4 Рішення
Конституційного Суду України від 22
грудня 2010 року N 23-рп/2010 конституційний
принцип правової держави передбачає
встановлення правопорядку, який
повинен гарантувати кожному
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини (статті 1, 3, частина друга
статті 19 Основного Закону України).
Конституція України визначає основні
права і свободи людини і громадянина та
гарантії їх дотримання і захисту,
зокрема: … юридична відповідальність
особи має індивідуальний характер
(частина друга статті 61); обвинувачення
не може ґрунтуватися на доказах,
одержаних незаконним шляхом, а також на
припущеннях; усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь (частина третя статті 62);
конституційні права і свободи людини і
громадянина не можуть бути обмежені,
крім випадків, передбачених
Конституцією України (частина перша
статті 64).

У відповідності до п.4.1 вказаного
Рішення, Конституційний Суд України на
підставі наведеного дійшов висновку,
що адміністративна відповідальність в
Україні та процедура притягнення до
адміністративної відповідальності
ґрунтуються на конституційних
принципах та правових презумпціях, які
зумовлені визнанням і дією принципу
верховенства права в Україні.
Конституція України має найвищу
юридичну силу, закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй (частина друга статті 8
Конституції України).

З огляду на викладене, висновки суду
про те, що при умові того, що ОСОБА_4 були
помилково подані вказані вище
сертифікати відповідності то
відповідно остання мала доводити, що на
дату митного оформлення у неї були
наявні та чинні сертифікати
відповідності і надати їх на огляд суду
в обґрунтування своїх дій, не
ґрунтуються на законі, оскільки особа
не повинна доводити свою
невинуватість, а також те, що в даному
випадку ОСОБА_4 були вчинені свідомі та
умисні дії шляхом подання
недостовірних даних щодо якості та
безпеки товару у формі нечинних
(недійсних) сертифікатів відповідності
з метою прискорення митного оформлення
та уникнення простою при здійсненні
митного оформлення, є припущеннями, а
висновки митних органів про те, що
своїми діями ОСОБА_4 вчинила
правопорушення митних правил,
передбачене ст.. 472 МК України, належним
чином не обґрунтовані та не доведені.

За вищевказаних обставин апеляційна
скарга під лягає задоволенню, а
постанова суду - скасуванню із закриття
провадження у справі відповідно до п. 3
ч. 1 ст. 527 МК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 3
ч. 1 ст. 527, ст. 528 МК України, ст.ст. 293, 294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу
представника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4
- задовольнити.

Постанову Солом'янського
районного суду м. Києва від 18 квітня 2014
року, якою ОСОБА_4 визнана винною у
порушенні митних правил за ст. 472 МК
України, та на неї накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 319767,84 грн., з
конфіскацією безпосередніх предметів
порушення митних правил, - скасувати,
провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва

М.А. Васильєва