АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Осіпова
Л.О., розглянувши апеляційну скаргу
захисника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на
постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 13 травня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 2 (два) роки.

Згідно з постановою суду першої
інстанції ОСОБА_3 9 березня 2014 року
в 00 год. 30 хв. по проспекту Маяковського,
22 у м. Києві керував автомобілем
«Тоуоtа» державнийномерний знак НОМЕР_1
з явними ознаками алкогольного
сп'яніння та в порушення п. 2.5 Правил
дорожнього руху України від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння відмовився.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 просить постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 13 травня 2014 року скасувати, а
провадження у справі закрити у зв'язку
з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 вважає, що постанова
суду першої інстанції винесена з
грубим порушенням норм процесуального
права, без об'єктивного з'ясування всіх
обставин справи та оцінки доказів.

Зокрема, захисник посилається на те, що
судом не було викликано та допитано
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вказаних у
протоколі про адміністративне
правопорушення, а свідків, що з'явились,
допитано з порушенням норм
процесуального права. Стверджує, що
поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 спростовуються факти, описані
суддею в постанові як встановлені, про
те, що працівники ДАІ пропонували
ОСОБА_3 пройти огляд на стан
алкогольного сп'яніння, та що останній
від його проходження відмовився.

Також захисник звертає увагу на те, що
ОСОБА_3 не було вручено копії протоколу
про адміністративне правопорушення, на
те, що судом, незважаючи на її
клопотання, не здійснювалась фіксація
судового засідання технічними
засобами, та їй не надано роздруківки
такого запису.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_2,
яка відповідно до свідоцтва про зміну
імені від 30.05.2014 р. серія НОМЕР_2 змінила
прізвище на ОСОБА_3, та ОСОБА_3, які
підтримали апеляційну скаргу, а також
при прийнятті рішення просили
врахувати дані про особу ОСОБА_3, який
має на утриманні двох неповнолітніх
дітей, а керування автомобілем є
джерелом його заробітку, вивчивши та
дослідивши матеріали справи, вважаю, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Висновок суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_3 у порушенні п.
2.5 ПДР України за обставин, викладених у
постанові судді, є обґрунтованим та
підтверджується сукупністю даних, що
містяться у складеному відповідно до
вимог ст. 256 КУпАП протоколі про
адміністративне правопорушення серія
АБ2 № 023392, зокрема, наявними у ньому та
виконаними власноручно ОСОБА_3
поясненнями про його відмову від
проходження тесту на місці та від
медичного огляду на стан алкогольного
сп'яніння (а.с. 2), а також в інших
матеріалах справи.

Так, відмова ОСОБА_3 від
запропонованого працівниками ДАІ
проходження огляду на стан
алкогольного сп'яніння, зокрема, тесту
на місці, підтверджується наявними в
матеріалах справи письмовими
поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10
(а.с. 5, 6).

Пояснення також ж змісту вказані
свідки надали і в суді першої
інстанції.

Не спростовують встановлених судом
обставин і пояснення свідків ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_6 в суді першої інстанції,
згідно яких вони на прохання ОСОБА_3
їздили до медичного закладу, де
останній мав пройти огляд на стан
алкогольного сп'яніння, проте до
медичного закладу з ним не заходили.

При цьому всупереч доводам захисника
допит свідків судом першої інстанції
проведено з дотриманням положень,
передбачених ст. ст. 272, 279 КУпАП.

Що стосується доводів захисника про
неповноту з'ясування судом всіх
обставин справи через невжиття заходів
щодо виклику та допиту зазначених у
протоколі про адміністративне
правопорушення свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, то вони є безпідставними,
оскільки в матеріалах справи про
адміністративне правопорушення наявні
письмові пояснення цих осіб, надані
ними працівникам ДАІ.

І, як вбачається з цих пояснень, ОСОБА_5
та ОСОБА_4 підтвердили, що в їх
присутності водій ОСОБА_3 відмовився
від проходження медичного огляду на
стан алкогольного сп'яніння (а.с. 3, 4).

Крім того, при розгляді справи в суді
першої інстанції ОСОБА_3 підтвердив, що
відмовився від проходження будь-якого
огляду на стан алкогольногосп'яніння,
пояснюючи це наявністю на місці події
великої кількості людей, а саме
працівників ДАІ, членів самооборони,
свідків.

Надання таких пояснень ОСОБА_3
підтвердив і в суді апеляційної
інстанції.

Всупереч доводам апеляційної скарги
розгляд справи про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_3 судом
першої інстанції проведено відповідно
до положень КУпАП, і посилання
захисника на нездійснення судом
фіксації судового засідання за
допомогою технічних засобів є
безпідставними, оскільки не
ґрунтуються на вимогах цього закону.

Є неспроможними і доводи захисника про
невручення ОСОБА_3 копії протоколу про
адміністративне правопорушення,
оскільки за матеріалами справи
останній своїм власноручним підписом
засвідчив, що ознайомився зі змістом
складеного протоколу та отримав його
копію (а.с. 2).

Таким чином, суд першої інстанції,
розглядаючи справу про
адміністративне правопорушення,
перевірив всі доводи ОСОБА_3 та його
захисника, повно та всебічно з'ясував
обставини справи, дав їм об'єктивну
оцінку та прийшов до правильного
висновку про наявність в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, і виніс постанову, яка
відповідає вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_3
судом першої інстанції накладено у
відповідності з вимогами ст. 33 КУпАП, в
межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з
урахуванням обставини справи,
характеру вчиненого правопорушення,
особи правопорушника, який протягом
року притягувався до адміністративної
відповідальності за порушення правил
дорожнього руху, та є необхідним з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суддя
судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду міста Києва

п о с т а н о в и л а :

постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 13 травня 2014 року, якою
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 2 (два) роки, залишити без
зміни, а апеляційну скаргу захисника
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - без
задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Осіпова Л.О.