Справа № 377/588/14-п Головуючий у І
інстанції Орел А. С.Провадження №
33/780/582/14 Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 147
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2014 року

м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Свінціцька О.П., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову судді Славутицького
міського суду Київської області від 24
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И
В :

Постановою судді Славутицького
міського суду Київської області від 24
червня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не працюючого, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів строком на
1 (один) рік.

Відповідно до зазначеної постанови, 26
травня 2014 року о 02 годині 40 хвилин
ОСОБА_1 в м. Славутич по вул. Героїв
Дніпра, керував автомобілем марки «ВАЗ
21099» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного
сп'яніння, чим порушив п. 2.9-а ПДР
України, а отже вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130
КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
постанову суду скасувати і винести
нову постанову, якою закрити
провадження по справі у зв»язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

На думку апелянта, постанова суду
першої інстанції є неправомірною, у
зв'язку із неповним з»ясуванням судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідністю висновків суду
обставинам справи та недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважає встановленими.

В обґрунтування своїх вимог зазначає,
що суд першої інстанції дійшов
невірного висновку про те, що він
проходив повторний огляд на стан
сп'яніння у лікаря-нарколога 27.05.2014
року. Лікар-нарколог скасував
попередній висновок від 26.05.2014р. на
підставі того, що лікар-анестезіолог не
мав права проводити огляд на стан
сп'яніння та провів його всупереч
Інструкції. При цьому повторний огляд
не проводився. Вказує, що суд першої
інстанції при винесенні постанови по
справі про адміністративне
правопорушення порушив вимоги статті
280 КУпАП, а саме, судом достеменно не
встановлено, чи було вчинене
адміністративне правопорушення, та не
наведено доказів на підтвердження
вказаного факту. За таких обставин
вважає, що суд першої інстанції повинен
був закрити провадження по справі у
зв»язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП.

Вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
суд вважає, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення з
наступних підстав.

Винність ОСОБА_1 у порушенні правил
дорожнього руху стверджується:
протоколом про адміністративне
правопорушення серії АБ2№084279 від 26.05.2014
року, в якому викладені обставини
вчинення правопорушення, тестуванням
ОСОБА_1 за допомогою приладу «Drager» тест
№519 від 26.05.2014 року з результатом 0,35%,
висновком щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції від 26.05.2014
року, згідно якого ОСОБА_1 перебував у
стані алкогольного сп»яніння. На
підставі зібраних у справі доказів
суддя дійшов до обґрунтованого
висновку про необхідність притягнення
ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130
КУпАП із накладенням на нього
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на один рік.

Відповідно до вимог п.1.6 «Інструкції
про виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції», огляд
водіїв на стан сп»яніння проводиться
лікарем закладу охорони здоров'я (у
сільській місцевості за відсутності
лікаря - фельдшером
фельдшерсько-акушерського пункту,
який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 1.7.Інструкції, у разі
відмови водія транспортного засобу
від проходження огляду на стан
сп'яніння на місці зупинки
транспортного засобу або його
незгоди з результатами огляду,
проведеного уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС, огляд на стан
сп'яніння проводиться в найближчому
закладі охорони здоров'я, якому надано
право на проведення такого огляду
відповідно до статті 266 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Згідно п. 13, 14 «Порядку направлення
водіїв транспортних засобів для
проведення огляду з метою виявлення
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції,

і проведення такого огляду», лікар, що
проводив у закладі охорони здоров'я
огляд водія транспортного засобу,
складає за його результатами
висновок. Висновок може бути
оскаржений водієм транспортного
засобу у встановленому законодавством
порядку.

При винесенні постанови про
притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП
суддею вказані вимоги чинного
законодавства були повною мірою
враховані, доказам по справі дана
належна оцінка.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
огляд ОСОБА_1 для визначення стану
сп»яніння було проведено лікарем
анестезіологом ДЗ СМСЧ -5 ОСОБА_2, який
пройшов спеціальну підготовку щодо
порядку проведення таких оглядів,
заклад, у якому працює лікар ОСОБА_2, а
саме ГУ СМСЧ №5 входить до переліку
установ охорони здоров»я Київської
області, які мають право на проведення
медичних оглядів з метою виявлення
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп»яніння. За результатами
вказаного огляду лікарем ОСОБА_2 було
складено висновок №16 від 26.05.14, з якого
вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані
алкогольного сп»яніння. Доказів того,
що вказаний висновок був оскаржений
ОСОБА_1 у встановленому законодавством
порядку та рішення, прийнятого за
результатами такої скарги, матеріали
справи не містять.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги щодо неповного з»ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи та недоведеністю
обставин, що мають значення для справи,
є безпідставними та не ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства.

При цьому адміністративне
стягнення ОСОБА_1 призначено в межах
санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у
відповідності до положень ст. ст. 23, 33
КУпАП. З вказаним видом
адміністративного стягнення
апеляційний суд погоджується,
враховуючи характер вчиненого
правопорушення та ступінь його
суспільної небезпеки, а тому підстав
для його зміни та пом»якшення не
вбачає. Крім того, вид та розмір
накладеного адміністративного
стягнення ОСОБА_1 не оскаржується.

Враховуючи наведене, постанова судді
Славутицького міського суду Київської
області відповідає вимогам закону,
підстав для її зміни чи скасування суд
не вбачає, у зв»язку з чим залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову судді
Славутицького міського суду Київської
області від 24 червня 2014 року - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.П. Свінціцька