Апеляційний суд Кіровоградської
Провадження № 33/781/323/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП
Доповідач у суді ІІ-ї
інстанції Онуфрієв В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2014 року, суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Онуфрієв В.М.,
за участю особи, притягнутої до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
останнього на постанову Ленінського
районного суду м. Кіровограда
від 15 травня 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, маючого на
утриманні малолітню дитину,
працюючого ПП Еврокомплекс,
зварювальником, проживаючого АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 5100 грн.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої
інстанції, ОСОБА_3 16.04.2014 року, близько
20 год. 30 хв., по вул. Кропивницького біля
будинку № 161 в м. Кіровограді, керував
транспортним засобом «ВАЗ - 2102»,
державний номерний знак НОМЕР_1, з
явними ознаками наркотичного сп'яніння
( розширенні зіниці, млява мова), від
проходження медичного огляду в
установленому законом порядку
відмовився в присутності двох свідків,
чим порушив п. 2.5 ПДР України, чим скоїв
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130
КУпАП.

В апеляції ОСОБА_3, не оспорюючи
фактичні обставини справи, просить
постанову Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 15.05.2014 року змінити,
призначити йому адміністративне
стягнення у вигляді мінімального
штрафу, у розмірі 3400 грн., визнати
поважними причини пропуску строку на
апеляційне оскарження постанови у
справі про адміністративне
правопорушення та поновити його,
оскільки постанова судом першої
інстанції фактично не
проголошувалась, постанову він
отримав тільки 5 червня 2014 року і
одразу подав апеляцію.

В обґрунтування вимог зазначив, що
рішення суду не ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
з'ясуванні обставин справи, а
призначене адміністративне стягнення
у виді штрафу в розмірі 5100 грн. таким, що
не відповідає характеру вчиненого
правопорушення та майновому стану.
Судом не враховано, що він працює
зварювальником, їздить до місця
роботи на власному автомобілі на
далеку відстань, виконує роботу
власним обладнанням в різних регіонах
області, яке перевозить також на
власному автомобілі. Робота є його
єдиним джерелом доходу, позбавлення
права керування транспортними
засобами строком на 1 рік поставить
його у скрутне матеріальне становище,
оскільки він також має на утриманні
доньку.

Крім того, вказує, що без права
керування транспортними засобами його
звільнять з роботи.

Перевіривши матеріали справи,
зваживши доводи клопотання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження, заслухавши пояснення
ОСОБА_3, суд доходить висновку, що
апеляція підлягає задоволенню, з таких
підстав.

Відповідно ст. 294 ч. 2 КУпАП постанова
судді у справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна скарга
подана після закінчення цього строку,
повертається апеляційним судом особі,
яка її подала, якщо вона не заявляє
клопотання про поновлення цього
строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_3 постанову суду першої
інстанції від 19.06.2014 року отримав 5
червня 2014 року, а апеляційну скаргу
подав 12 червня 2014 року, тобто строк на
подачу апеляції пропустив з поважних
причин тому строк на подачу апеляції
підлягає поновленню.

Відповідно ст. 294 ч. 2 КУпАП постанова
судді у справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна скарга
подана після закінчення цього строку,
повертається апеляційним судом особі,
яка її подала, якщо вона не заявляє
клопотання про поновлення цього
строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП
відповідальність за вказане
правопорушення настає у разі керування
транспортними засобами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння, а так само за відмову осіб,
які керують транспортними засобами,
від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
такого сп'яніння.

Згідно «Порядку направлення водіїв
транспортних засобів для проведення
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, і
проведення такого огляду»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 грудня 2008 р. №
1103 та Інструкції «Про виявлення у
водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції»,
затвердженої наказом Міністерства
внутрішніх справ України, Міністерства
охорони здоров'я України від 9 вересня
2009 р. N 400/666, встановлення у
правопорушника стану алкогольного чи
іншого сп'яніння здійснюється на
підставі його огляду, який проводиться
уповноваженою особою
Державтоінспекції на місці зупинки
транспортного засобу з використанням
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування МОЗ і
Держспоживстандартом або у разі
відмови водія транспортного засобу від
проходження огляду на стан сп'яніння на
місці зупинки транспортного засобу та
його незгоди з результатами огляду, в
найближчому закладі охорони здоров'я,
якому надано право на проведення
такого огляду відповідно до статті 266
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
затвердженої наказом МВС України № 77
від 26 лютого 2009 року, до протоколу про
адміністративне правопорушення
долучаються письмові пояснення
свідків правопорушення, у разі їх
наявності. У разі оформлення протоколу
про адміністративне правопорушення,
передбаченого ст. 130 КУпАП наявність
пояснень свідків є обов'язковою у
кількості двох.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП,
завданнями провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно протоколу про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_3, 16.04.2014 року, близько 20 год. 30 хв.,
по вул. Кропивницького біля будинку №
161 в м. Кіровограді, керував
транспортним засобом «ВАЗ - 2102»,
державний номерний знак НОМЕР_1, з
явними ознаками наркотичного сп'яніння
( розширенні зіниці, млява мова), від
проходження медичного огляду в
установленому законом порядку в
присутності двох свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР
України та скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130
КУпАП.

Суд першої інстанції, відповідно
до вимог ст.ст. 245, 251КУпАП, об'єктивно
з'ясував обставини даної справи і з
урахуванням наявних та досліджених в
судовому засіданні доказів, дійшов до
правильного висновку про наявність в
діях ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1
КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності за скоєне
правопорушення і застосовується не
тільки з метою виховання особи, яка
його вчинила, а й з метою загальної та
спеціальної превенції.

Призначаючи адміністративне
стягнення, судом першої інстанції не
виконано в повному обсязі вимоги ст.33
КУпАП, оскільки враховано лише
характер вчиненого правопорушення та
ступінь вини, проте не враховано особу
правопорушника, який працює, має на
утриманні малолітню дитину, робота є
єдиним джерелом його існування.

За таких обставин, апеляційний суд
зваживши всі обставини, визнає
призначене правопорушнику стягнення
таким, що не відповідає особі
правопорушника, у зв'язку з чим вважає
за необхідне його змінити на інший вид
стягнення - адміністративний штраф в
мінімальному розмірі 3400 грн., яке в
даному випадку є найбільш доцільним
для попередження вчинення ОСОБА_3
аналогічних адміністративних
правопорушень.

На підставі викладеного апеляційний
суд приходить до висновку, що судом
першої інстанції не виконано в повній
мірі вимоги ст.245 КУпАП про всебічне,
повне та об'єктивне дослідження всіх
обставин справи, а тому постанова суду
підлягає зміні в частині призначеного
стягнення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне
оскарження постанови Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 15
травня 2014 року.

Постанову Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 15 травня 2014 року
стосовно ОСОБА_3 - змінити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та
накласти на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3400
грн.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
В.М. Онуфрієв