Сторожинецький районний суд
Чернівецької області
Справа № 723/1406/14-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 року
м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернiвецької областi в складi:

головуючого
суддi Яківчика I.В.

при
секретарi Чокан Д.В.

за участю:

прокурора Перч Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні протокол про адмiнiстративне
правопорушення передбачене ст.172-7
КУпАП, вiдносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Корчівці, Глибоцького
району, жителя АДРЕСА_1, громадянина
України, одруженого, освіта вища,
працюючого директором ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»,
раніше до адміністративної
відповідальності не притягався.

встановив

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 10 червня 2014 року
складеного оперуповноваженим ВБК УБОЗ
УМВС України в Чернівецькій області
щодо ОСОБА_3, директор ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»,
ОСОБА_3 працюючи на зазначеній посаді і
являючись, згідно положень пп. «а» п.2 ч.1
ст.4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
(надалі Закон), суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, всупереч вимогам
ст.ст.9, 14 зазначеного Закону не вжив
заходів щодо недопущення виникнення
конфлікту інтересів та не повідомив у
встановлений Законом строк
безпосереднього керівника про
наявність такого конфлікту, оскільки
використовуючи своє службове
становище та переслідуючи інтереси
свого сина видав наказ № 151 від 31.05.2006
року, яким призначив свого сина ОСОБА_4
на посаду майстра лісу
Верхньопетрівецького лісництва ДП
«Сторожинецький лісгосп», а в
подальшому наказом № 121 від 16.09.2013 року
перевів на посаду старшого майстра
лісу Буденецького лісництва та 30.09.2013
року, наказом № 212 призначив його з
01.10.2013 року виконуючим обов'язки
лісничого цього ж лісництва внаслідок
чого порушив вимоги ч.2 ст.9 Закону,
оскільки не вжив заходів щодо усунення
роботи близької особи у своєму
безпосередньому підпорядкуванні як у
встановлений термін так і до часу
складення протоколу, а також порушив
вимоги ч.1 ст.14 Закону, оскільки не вжив
заходів по недопущенню виникнення
конфлікту інтересів і не повідомив
невідкладно, безпосереднього
керівника про наявність такого
конфлікту інтересів, який
продовжується по даний час, що призвело
до вчинення ОСОБА_3 правопорушення
передбаченого ст. 172-7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Прокурор, який прийняв участь у
розгляді протоколу, зважаючи на
доведення вини, просив визнати ОСОБА_3
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого статтею
172-7 КУпАП і притягнути його до
адміністративної відповідальності.
Подану ОСОБА_3 заяву-повідомлення
просив не враховувати при ухваленні
рішення по справі внаслідок
відсутності будь-якого
зареєстрованого повідомлення про
наявність конфлікту інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в
скоєнні правопорушення передбаченого
ст.172-7 КУпАП не визнав і пояснив, що не
вважає себе правопорушником так як він
не вважає, згідно ст.9 Закону, що була
необхідність повідомляти начальство
про неіснуючий конфлікт інтересів. До
того як його син став лісничим в
Буденецькому лісництві тоді коли
юридична адреса підприємства вже
змінилась. 90 відсотків продукції
випускається на території сільської
місцевості в с.Чудей де і знаходиться
їх контора. Крім того він на всякий
випадок подав начальнику управління
письмову заяву якою повідомив про
роботу свого сина, висловивши в той же
час і думку щодо відсутності конфлікту
інтересів. Цю заяву він, після
ознайомлення начальником, поклав собі
в сейф та забув про неї. Просив не
притягувати його до адміністративної
відповідальності внаслідок своєї
невинності.

Суд вивчивши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
заслухавши пояснення ОСОБА_3 та
висновок прокурора знаходить, що
згідно з пп. «а» п.2 частини першої ст.4
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», ОСОБА_3 є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, оскільки
являється посадовою особою юридичної
особи публічного права, яка не
зазначена в п.1 ч.1 ст.4 Закону.

Згідно наказу № 151 від 31.05.2006 року,
майстром лісу В.Петрівецького
лісництва було призначено ОСОБА_4 В
подальшому наказом № 121 від 16.09.2013 року
ОСОБА_4 був переведений на посаду
старшого майстра лісу Буденецького
лісництва та наказом № 212 від 30.09.2013
року призначений виконуючим обов'язки
лісничого цього ж лісництва. Всі накази
про прийняття на роботу та переміщення
ОСОБА_4 видавались директором ДП
«Сторожинецький лісгосп» ОСОБА_3.

В судовому засіданні знайдено
узгодження того, що ОСОБА_3, який працює
директором ДП «Сторожинецький
лісгосп» являється рідним батьком
ОСОБА_4, який на час складення протоколу
про адміністративне правопорушення
працював виконуючим обов'язки
лісничого Буденецького лісництва ДП
«Сторожинецький лісгосп», тобто
перебував у безпосередньому,
додатковому підпорядкуванні директора
ДП - ОСОБА_4, як про це зазначено в
посадовій інструкції лісничого (а.с.41).

Згідно п.1 ст.1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» безпосереднє
підпорядкування, це відносини прямої
організаційної або правової
залежності підлеглої особи від її
керівника, в тому числі через вирішення
(участь у вирішенні) питань прийняття
на роботу, звільнення з роботи,
застосування заохочень,
дисциплінарних стягнень, надання
вказівок, доручень, контролю за їх
виконанням, а конфлікт інтересів, це
суперечність між особистими майновими,
немайновими інтересами особи чи
близьких їй осіб та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Відповідно до положень ст.9 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», особа яка є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, не може
мати у безпосередньому
підпорядкуванні близьких їй осіб,
якими відповідно до п.1 ст.1 зазначеного
Закону, являється і рідний син та
зобов'язана згідно ч.1 ст.14 Закону,
уживати заходи щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів і невідкладно у
письмовій формі повідомляти
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів.

Виключення із цього правила, складають
тільки особи зазначені в ч.3 ст.9 цього
Закону в т.ч. і особи які працюють у
сільських населених пунктах (крім тих,
що є районними центрами).

На підставі долучених до протоколу
витягів із статуту ДП «Сторожинецький
лісгосп», судом встановлено, що статут
підприємства було зареєстровано
державним реєстратором 09.05.2007 року.

Наказом Державного агентства лісових
ресурсів України № 229 від 28.08.2013 року
було затверджено зміни до статуту ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»,
згідно яких місцезнаходження
підприємства було змінено на с.Чудей,
Сторожинецького району, Чернівецької
області, вул. М.Емінеску, 49. Реєстрацію
вказаних змін проведено державним
реєстратором 04.09.2013 року.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
зміни до статуту та зміна
місцезнаходження підприємства на
сільську місцевість, передувала
переведенню ОСОБА_4 на посаду старшого
майстра та призначення його лісничим
Буденецького лісництва, суд знаходить,
що будь-яких порушень обмежень щодо
роботи близьких осіб, визначених
статтею 9 Закону, в діях директора
ОСОБА_4 не встановлено, так як вказані
обмеження не стосуються осіб, які
працюють в сільських населених
пунктах, яким є с.Чудей,
Сторожинецького району.

Заперечення цього факту, висловлені як
в протоколі про адміністративне
правопорушення так і прокурором в
судовому засіданні, які ґрунтуються на
тому, що фактичним місцем ведення
діяльності та розташування офісу, в
контексті вимог статті 93 ЦК України, є
саме м.Сторожинець, вул.
Б.Хмельницького, 45, де знаходиться
керівництво, бухгалтерія, ведеться
облік та здійснюється управління всіма
структурними підрозділами
підприємства, а не с.Чудей,
спростовується Статутом підприємства,
де зазначено як мету і предмет
діяльності підприємства так і те, що
його місцезнаходженням є с. Чудей,
Сторожинецького району, Чернівецької
області, по вул. М.Емінеску, 49.

Виходячи із мети і предмету діяльності
підприємства, визначених в Статуті
підприємства (а.с.45-54) місцем ведення
діяльності являється не населений
пункт, а ліс де можна вести лісове
господарство забезпечуючи як
використання лісових ресурсів їх
охорону, захист і відтворення так і
охорону, відтворення та раціональне
використання державного мисливського
фонду, що зазвичай неможливо здійснити
в такому населеному пункті, як місто, а
тому рішення Державного агентства
лісових ресурсів України, яке
затвердило зміни до Статуту
підприємства, щодо зміни
місцезнаходження підприємства з міста
на село є, на думку суду, таким, що
відповідає меті і предмету діяльності
такого підприємства, як ДП
«Сторожинецький лісгосп».

Що стосується визначення
місцезнаходження юридичної особи,
зазначеного в цивільному
законодавстві, на яке є посилання в
протоколі, то на думку суду, воно
подається в протоколі однобоко,
виходячи з наступного.

Статтею 93 ЦК України, встановлено, що
місцезнаходженням юридичної особи є
фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Виходячи з детального аналізу
зазначеної норми, слід вважати, що
місцезнаходження юридичної особи
визначається або як фактичне місце
ведення діяльності цією юридичною
особою, або як місце розташування її
офісу.

Посилання на місце розташування
офісу, а відповідно і визначення не
сільського населеного пункту є не
повним так як в протоколі взагалі не
зазначено місце ведення діяльності
підприємства, яким, як судом вже було
встановлено є ліс та в основному с.
Чудей, Сторожинецького району.

Умисність зміни місцезнаходження
підприємства, для працевлаштування
ОСОБА_3 свого сина з метою попередження
будь-яких негативних наслідків щодо
його трудової діяльності, як про це
зазначено в протоколі, не знайшло в
суді свого підтвердження та крім того
не може бути прийняте судом за основу
так як зміни до статуту щодо
місцезнаходження підприємства
затверджувались наказом Державного
агентства лісових ресурсів України, а
не на місцевому рівні де була здійснена
тільки державна реєстрація цих змін
(а.с.55).

Зважаючи на вказане, очевидним є те, що
на ОСОБА_3, який працює в сільському
населеному пункті, за адресою с.Чудей,
Сторожинецького району, Чернівецької
області вул. М.Емінеску, 49, не
поширюються, згідно вимог п.3 ч.1 ст.9
Закону, обмеження щодо безпосереднього
підпорядкування близьких осіб та щодо
повідомлення про конфлікт інтересів.

Відсутність вини директора
підприємства ОСОБА_4 у вчиненні
адміністративного правопорушення є
очевидною також і з огляду на те, що
згідно вимог ст.172-7 КУпАП до
відповідальності притягаються особи
які не повідомили безпосереднього
керівника у випадках передбачених
законом, про наявність конфлікту
інтересів, тобто об'єктивна сторона
вказаного правопорушення полягає у
вчиненні такого діяння як
неповідомлення особою безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів

Не дивлячись на те, що ОСОБА_3, з огляду
на його роботу в сільській місцевості,
не повинен був повідомляти свого
безпосереднього керівника про
конфлікт інтересів внаслідок
відсутності цього конфлікту, директор
все ж таки повідомив про це свого
керівника і до того ж у письмовій формі,
оскільки на представленій суду
письмовій заяві ОСОБА_3 є резолюція
начальника управління, щодо його
ознайомлення із повідомленням ще 30.09.2013
року, тобто до зарахування сина ОСОБА_3
на посаду виконуючого обов'язки
лісничого Буденецького лісництва.

Запереченнями, які висловлені в
судовому засіданні, щодо вказаної
заяви, не спростовується встановлений
в суді факт, що ОСОБА_3, хоч і
помиляючись щодо наявності конфлікту
інтересів, зробив передбачене Законом
повідомлення.

Крім цього, відсутність вини ОСОБА_3
обумовлена також і відсутністю в його
діях суб'єктивної сторони
правопорушення, з огляду на таке.

Згідно положень ст.1 Закону, корупційне
правопорушення, це умисне діяння, що
містить ознаки корупції, вчинене
особою, зазначеною у частині першій
статті 4 цього Закону, за яке законом
установлено кримінальну,
адміністративну, цивільно-правову та
дисциплінарну відповідальність.

Наявність в діях ОСОБА_3 умислу на
вчинення адміністративного
правопорушення передбаченого в
диспозиції статті 172-7 КУпАП, в судовому
засіданні, представленими доказами не
доведено, а зазначення в протоколі про
адміністративне правопорушення,
обставин щодо наявності у ОСОБА_3 мети
та мотивів для вчинення цього
правопорушення є на думку суду,
надуманими і передчасними
обставинами, які не підтверджені
жодними доказами.

Натомість в судовому засіданні було
встановлено, що ОСОБА_3, достовірно
знаючи про положення Закону щодо
заборони перебування у
безпосередньому підпорядкуванні
близьких осіб та необхідності
повідомлення про конфлікт інтересів,
вважав що конфлікт інтересів відсутній
внаслідок здійснення діяльності в
сільській місцевості, а тому визначити
умисність діяння ОСОБА_3, навіть при
умові не подання письмового
повідомлення своєму безпосередньому
начальству, не можливо.

Таким чином, оцінюючи всі представлені
суду докази по справі, суд вважає, що в
діях ОСОБА_3 відсутній склад
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.172-7 КУпАП.

Згідно положень ст.247 КУпАП провадження
в справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочате,
а розпочате підлягає закриттю у
випадку відсутності складу
адміністративного правопорушення.

Виходячи з цього, суд вважає, що справа
про адміністративне правопорушення
щодо ОСОБА_3 за ст.172-7 КУпАП підлягає
закриттю, внаслідок відсутності в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

На пiдставi викладеного, керуючись
ст.ст. 172-7, 247, , 268, 280, 284 КУпАП, ст.ст.1, 4, 9,
14 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції», суд

ПОСТАНОВИВ

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення за
ст.172-7 КУпАП щодо ОСОБА_3 закрити, в
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду Чернівецької
області через Сторожинецький районний
суд протягом десяти днів з дня її
винесення.

Суддя