АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/562/14Головуючий у 1-й
інстанції Сташків Н.Б. Провадження №
33/789/83/14 Доповідач - Комендат
Р.Т.Категорія - ч.1 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 р.
м.Тернопіль

Суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області Комендат
Р.Т. , за участі особи притягнутої до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1,

прокурора Зварич Т.С.,

розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою прокурора
Підволочиського району на постанову
Підволочиського районного суду від 16
червня 2014 року,-

В с т а н о в и в :

Вказаною постановою
адміністративну справу стосовно
ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП провадженням
закрито і звільнено останнього від
адміністративної відповідальності, у
зв'язку з його малозначністю,
обмежившись усним зауваженням.

Згідно постанови суду першої
інстанції, ОСОБА_1, працюючи селищним
головою смт. Підволочиська
Тернопільської області в період з 26
червня 2013 року по даний час,
перебуваючи на вищевказаній посаді з
листопада 2010 року та відповідно до п.п.
«в» п.1 ч.1 статті 4 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», будучи об'єктом
відповідальності за корупційне
правопорушення, володіючи
нормативно-правовою базою, що
регламентує засади службових та
адміністративних відносин, умисно,
всупереч п.1,2 ч.1 ст.14 ЗУ «Про засади
запобігання і протидію корупції», не
вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів та невідкладно в
письмовій формі не повідомив
Підволочиську селещну раду про
наявність конфлікту інтересів, а саме:
про те, що особисто 26 червня 2013 року
своєю резолюцією зобов'язав секретаря
виконавчого комітету Підволочиської
селищної ради передати вказану заяву
на розгляд виконавчого комітету
Підволочиської селищної ради. Крім
того, особисто 26 червня 2013 року
підписав рішення виконавчого комітету
Підволочиської селищної ради №211 «Про
затвердження комплексних схем
розміщення тимчасових споруд для
ведення підприємницької діяльності по
АДРЕСА_1 «Про передачу відділу
містобудування та архітектури
районної державної адміністрації
комплексних схем розміщення та
архітектурного типу тимчасових споруд
для підприємницької діяльності по
АДРЕСА_1» щодо оформлення паспорту
прив'язки тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності по АДРЕСА_1 за громадянкою
ОСОБА_2, а також особисто підписав листа
від 01 листопада 2013 року №592 на адресу
начальника відділу архітектури та
містобудування РДА з проханням від
імені виконкому селищної ради
розглянути можливість розташування
тимчасових споруд по вул. Д.Галицького
для здійснення підприємницької
діяльності згідно розробленої
комплексної схеми громадянці ОСОБА_2

Таким чином, своїми діями ОСОБА_1 вчинив
адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7
КУпАП, а саме не повідомлення
безпосереднього керівника про
суперечність між його особистими
інтересами та службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих йому
службових повноважень, пов'язаного з
перебуванням його на посаді голови
Підволочиської селищної ради, за що
повинен нести адміністративну
відповідальність.

В апеляційній скарзі прокурор
Підволочиського району просить
скасувати постанову Підволочиського
районного суду від 16 червня 2014 року та
прийняти нову постанову, якою визнати
ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст.172.7
КУпАП та накласти на нього стягнення у
виді штрафу в розмірі десять
неоподатковуваних мінімумів громадян
(170 грн.), мотивуючи тим, що висновки суду
в частині призначення
адміністративного стягнення не
відповідають обставинам справи, а
також містять порушення норм
матеріального права, а призначене
судом стягнення не сприятиме
перевихованню особи яка вчинила
адміністративне правопорушення, а
також не буде запобігати вчиненню
нових правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Заслухавши апелянта прокурора, який
вважає, що постанова суду першої
інстанції від 16.06.2014 року підлягає до
скасування, у зв'язку з невідповідністю
висновків суду обставинам справи і
порушенням норм матеріального права,
та необхідністю прийняття нової
постанови, якою визнати ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, з
накладенням на нього стягнення у
вигляді 170 грн. штрафу, особу, щодо якої
прийнято рішення судом першої
інстанції - ОСОБА_1, який пояснив, що
вжив усіх заходів для недопущення
конфлікту інтересів (тобто
суперечності між його особистими
інтересами та його службовими
повноваженнями, яка може поставити під
сумнів її об'єктивність або
неупередженість), які викладені ним в
суді першої інстанції, а тому просить у
задоволенні апеляційної скарги
прокурора відмовити, дослідивши доводи
викладені в апеляційній скарзі,
вивчивши матеріали справи, приходжу до
висновку, що апеляція до задоволення не
підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно з положенням ст.245 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Стаття 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
передбачає, що особи, зазначені в п.1 та
п.п. «а», «б» п.2 ч.1 ст.4 цього Закону,
зобов'язані уживати заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів,
невідкладно у письмовій формі
повідомляти безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів.

Як встановив суд першої інстанції,
селищний голова смт.Підволочиська
ОСОБА_1 будучи об'єктом
відповідальності за ст.172-7 КУпАП, не
повідомив в усній чи письмовій формі
сесію Підволочиської селищної ради, не
вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів, а саме, те, що на
його адресу надійшла заява його матері
ОСОБА_2, у якій вона просила надати
дозвіл на виготовлення паспорта
прив'язки тимчасової споруди для
провадження підприємницької
діяльності по АДРЕСА_1.

Також суд першої інстанції вірно
встановив умисел ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП, який вбачається з того, що він не
повідомив безпосереднього керівника -
сесію Підволочиської селищної ради по
факту розгляду та підписання вказаних
документів своїй матері ОСОБА_2, а також
його звернення до відділу архітектури
та містобудування Підволочиської РДА
листом від 01.07.2013 року №592, необхідність
якого не передбачена «Порядком
розміщення тимчасових споруд для
провадження підприємницької
діяльності», затвердженого наказом
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України від 21.10.2011 року
№244.

За вказаних обставин та їх аналізу в
сукупності з іншими доказами, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про доведеність вини у діях
ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП про адміністративні
правопорушення, а саме не повідомлення
особою безпосереднього керівника у
випадках, передбачених законом, про
наявність конфлікту інтересів.

Не можна погодитися з позицією
апелянта про те, що висновки суду
першої інстанції в частині призначення
адміністративного стягнення не
відповідають обставинам справи, а
також містять порушення норм
матеріального права, а призначене
судом стягнення накладене на ОСОБА_1 не
сприятиме перевихованню особи, яка
вчинила адміністративне
правопорушення, як самим
правопорушником, так і іншими особами,
оскільки суд першої інстанції діяв
згідно вимог ст.280 КУпАП і вирішуючи
питання про накладення
адміністративного стягнення взяв до
уваги обставини, що пом'якшують
покарання, а саме те, що ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності
притягається вперше, позитивно
характеризується за місцем проживання
та роботи, відсутність обставин, що
обтяжують відповідальність, характер
вчиненого правопорушення, особу
правопорушника, обставини справи,
зокрема те, що виявлене правопорушення
не посягає на громадський порядок,
власність, права чи свободи громадян, а
формально порушені ним вимоги Закону
не потягли будь-яких негативних
наслідків і не могли потягти, оскільки
заява його матері була скерована
виконавчим комітетом до компетенції
іншого органу, котрий приймав рішення
по суті і не відносилась до компетенції
ОСОБА_1 чи виконавчого комітету
Підволочиської селищної ради, а також
те, що ОСОБА_1 намагався вжити заходів
попередження конфлікту інтересів -
повідомивши лише членів виконкому
Підволочиської селищної ради про те, що
розглядається заява його матері.

Таким чином, слід погодитись з
висновком суду першої інстанції про те,
що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є
малозначним і саме через це, звільнив
його від адміністративної
відповідальності, обмежившись усним
зауваженням.

Враховуючи наведене, вважаю, що
апеляційну скаргу прокурора
Підволочиського району слід залишити
без задоволення, оскільки вона носить
абстрактний характер, а постанову
Підволочиського районного суду від 16
червня 2014 року стосовно ОСОБА_1 - без
змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.
294 КУпАП,-

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора
Підволочиського району про скасування
постанови Підволочиського районного
суду Тернопільської області від 16
червня 2014 року про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП та
прийняття нової постанови про визнання
ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП з
накладенням на нього стягнення у виді
штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) грн.
залишити без задоволення, а постанову
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 16 червня 2014
року стосовно ОСОБА_1 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Р.Т. Комендат