Номер провадження: 33/785/450/14
Номер справи місцевого суду: 522/2136/14-п
Головуючий у першій інстанції Івченко
Доповідач Котелевський Р. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 року
м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в
складі судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Котелевського Р.І.,

за участю особи, яка подала апеляційну
скаргу - ОСОБА_3,

розглянувши апеляційну скаргу на
постанову судді Приморського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014
року, якою -

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, директор ТОВ
«Егоіст» м. Одеси, що проживає за
адресою: АДРЕСА_1,

був визнаний винним в скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.1632 КУпАП, а
провадження по справі було закрите на
підставі ст.38 КУпАП, в зв'язку з
закінченням строку притягнення до
адміністративної відповідальності, -

встановив:

Як зазначено в оскаржуваній постанові,
05.02.2014 року, головним державним
ревізором-інспектором відділу
ресурсних та неподаткових платежів
управління оподаткування та контролю
об'єктів і операцій ДПІ у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області, при
проведенні перевірки ТОВ «Егоіст» м.
Одеси встановлено несвоєчасне подання
платіжного доручення на перерахування
узгодженого податкового зобов'язання
по єдиному податку за три квартали 2013
року по строку сплати 19.11.2013 року, акт
737/15-6/38572835 від 28.01.2014 року, порушено п.57.1
ст. 57, п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VІ. За фактом
виявлених порушень був складений
протокол про адміністративне
правопорушення №458 від 05.02.2014 року
відносно директора ТОВ «Егоіст» -
ОСОБА_3 за ч.1 ст.1632 КУпАП.

В поданій у відповідності до положень
ст. 289 КУпАП апеляційній скарзі, ОСОБА_3
вказує, що постанова судді районного
суду є незаконною тому, що справу,
всупереч вимогам закону, було
розглянуто в його відсутність. Апелянт
стверджує, що постанова є
необґрунтованою, оскільки не
відповідає фактичним обставинам
справи. На думку апелянта суддя
безпідставно визнав його винним у
скоєні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
1632 КУпАП в супереч тому, що в дійсності
він не порушував вимог п.57.1 ст.57 та п.295.3
ст.295 Податкового Кодексу України, а
тому в його діях не має складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.1632 КУпАП. Апелянт
просить поновити йому строк на
апеляційне оскарження, скасувати
постанову судді районного суду та
ухвалити постанову, якою закрити
провадження по справі в зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.1632 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
вислухавши особу, яка подала
апеляційну скаргу, розглянувши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП,
апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги. При цьому,
він не обмежений її доводами, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП справа
обов'язково розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Розгляд справи у відсутності цієї
особи допустимий лише при наявності
відомостей про своєчасне повідомлення
особи про час та місце розгляду справи.

З матеріалів адміністративної справи
та постанови судді районного суду
вбачається, що справа була розглянута у
відсутності ОСОБА_3 При цьому, в
матеріалах адміністративної справи
відсутні відомості про те, що останній
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи та
даних, що суд взагалі вживав заходів
щодо такого повідомлення.

Відсутні також у матеріалах
адміністративної справи відомості про
те, що ОСОБА_3 надсилалася копія
оскаржуваної постанови Приморського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014
року.

Апеляційний суд вважає, що саме не
повідомлення ОСОБА_3 належним чином про
місце та час розгляду справи, а також не
направлення йому копії постанови судді
районного суду, послужили підставами
для пропуску ним строку на оскарження
вищевказаної постанови судді.

Враховуючи те, що ОСОБА_3, в порушення
вимог ст. 268 КУпАП, не був належним чином
сповіщений про місце і час розгляду
справи і справ була розглянута у його
відсутності, оскаржувана постанова
підлягає безумовному скасуванню.

Крім того, положення ст.ст. 283, 284 КУпАП
регламентують вимоги до постанови по
справі про адміністративні
правопорушення, одною з яких, зокрема є
обов'язкова вказівка в резолютивній
частині постанови підстав для закриття
провадження по справі. Вказані вимоги
закону суддею районного суду не були
виконані, з огляду на те, що резолютивна
частина оскаржуваної постанови не
містить висновку суду щодо підстав
закриття провадження по справі. Цей
факт, на думку апеляційного суду також
є підставою скасування постанови судді
районного суду.

Що стосується правомірності закриття
суддею районного суду провадження по
справі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_3 на
підставі ст. 38 КУпАП, то така підстава
також не відповідає вимогам закону,
тому, що на день винесення постанови
судді районного суду - 20.02.2014 року, строк
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_3, з урахуванням дати
вчинення адміністративного
правопорушення, яка зазначена в
протоколі серії АА№476274 від 05.02.2014р. -
28.01.2014 року та вимог ч. 2 ст. 38 КУпАП - ще
не закінчився, а тому у судді не було
законних підстав закривати
провадження по справі в зв'язку з
закінченням на момент розгляду справи
строків, визначених ст. 38 КУпАП (а.с.2).

Доводи апелянта про безпідставність
складення відносно нього протоколу про
адміністративне правопорушення, про
невиконання суддею районного суду при
розгляді справи вимог ст. 280 КУпАП,
незаконність оскаржуваної постанови,
якою його визнано винним та
відсутність в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 1632 КУпАП, є
слушними та заслуговують на увагу, з
огляду на наступне.

Завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, що передбачено положеннями ст.
245 КУпАП.

Як вимагають положення ст. 278 КУпАП,
суддя, при підготовці справи до
розгляду, повинен вирішити питання,
зазначенні в цій статті, зокрема,
з'ясувати, чи правильно складено
протокол та інші матеріали до нього, та
чи сповіщено осіб, які беруть участь у
розгляді справи, про час і місце її
розгляду.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення суддя,
відповідно до вимог ст. 280 КУпАП,
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа у його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Зміст постанови судді має відповідати
вимогам, передбаченим статтями 283 і 284
КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах,
встановлених при розгляді справи,
тобто на достатніх і незаперечних
доказах. У постанові, зокрема, потрібно
навести докази, на яких ґрунтується
висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення, та
зазначити мотиви відхилення інших
доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП -
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
свідків, а також іншими документами.

Аналіз матеріалів адміністративної
справи та змісту оскаржуваної
постанови свідчить про те, що суддя
районного суду не перевірив і не
звернув уваги, що протокол про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 не відповідає вимогам
ст. 256 КУпАП, з огляду на те, що данні
викладені в ньому, не відповідають
об'єктивним обставинам, які в дійсності
мали місце в правовідносинах апелянта
та ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області.

До висновку про винуватість ОСОБА_3 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1632
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суддя районного суду
дійшов тільки на підставі даних
зазначених в протоколі про
адміністративне правопорушення серії
№458 від 05.02.2014 року, про порушення
ОСОБА_3 вимог п.57.1 ст. 57, п.295.3 ст. 295
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VІ (а.с.2), але ці данні по своїй
суті є хибним та безпідставним, з
урахуванням наступного.

Як свідчать матеріали
адміністративної справи, ТОВ «Егоіст»,
керівником якого є ОСОБА_3, є платником
податку 4-ої групи. 08.11.2014 року, ОСОБА_3
подав в ДПІ у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області податкову
декларацію платника єдиного податку -
юридичної особи за 3 квартал 2013 року, а
20.11.2013 року ним був сплачений єдиний
податок за 3 квартал 2013 року в розмірі
1696,90 грн. (а.с.1)

Відповідно до вимог п.295.3 ст.295
Податкового Кодексу України, яка
регламентує порядок нарахування та
строки сплати єдиного податку,
платники єдиного податку третьої -
шостої груп сплачують єдиний податок
протягом 10 календарних днів після
граничного строку подання податкової
декларації за податковий (звітний)
квартал.

Згідно із пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49
Податкового кодексу України від 2
грудня 2010 року №2755-VI (далі ПКУ),
податкові декларації, крім випадків,
передбачених ПКУ, подаються за базовий
звітний (податковий) період, що
дорівнює календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до вимог п. 49.20 ст. 49 ПКУ, якщо
останній день строку подання
податкової декларації припадає на
вихідний або святковий день, то
останнім днем строку вважається
операційний (банківський) день, що
настає за вихідним або святковим днем.

Пункт 49.20 ст. 49 ПКУ передбачає, що
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого ПКУ для подання
податкової декларації, крім випадків,
встановлених ПКУ.

З урахуванням вимог п. 49.20 ст. 49 та п.295.3
ПКУ, в даному випадку, граничною датою
подання податкової звітності -
декларації платника єдиного податку -
юридичної особи за 3 квартал 2013 року - є
11.11.2014 року (з огляду на те, що 09.11.2014 року
є суботою), а, таким чином, останнім днем
сплати єдиного податку за 3 квартал 2014
року - є 21.11.2014 року. Як свідчать
матеріали адміністративної справи,
ОСОБА_3 сплатив податок та подав про це
данні до податкової - 20.11.2014 року, тобто
у передбачений законом строк (а.с.1).

Таким чином, достовірність та
співвідносність з податковим
законодавством посилання в протоколі
на порушення ОСОБА_3 вимог п.57.1 ст. 57,
п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 року №2755-VІ, суддею районного
суду належним чином перевірені не були,
що потягло за собою помилковий
висновок судді про несвоєчасне подання
платіжного доручення на перерахування
податку ОСОБА_3 та безпідставне
визнання останнього винним у скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 1632 КУпАП.

З урахуванням встановлених
апеляційним судом обставин, строк на
апеляційне оскарження постанови судді
Приморського районного суду м. Одеси
від 20.02.2014 року підлягає поновленню,
оскаржувана постанова судді підлягає
скасуванню, з закриттям провадження у
справі, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247
КУпАП, за відсутності події та складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП
за наслідками розгляду апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції має
право скасувати постанову та закрити
провадження по справі.

Керуючись ст.ст. 247, 293, 294 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, апеляційний суд, -

постановив:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне
оскарження постанови судді
Приморського районного суду м. Одеси
від 20 лютого 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
судді Приморського районного суду м.
Одеси від 20 лютого 2014 року -
задовольнити.

Постанову судді Приморського
районного суду м. Одеси від 20 лютого 2014
року, якою ОСОБА_3 був визнаний винним у
скоєні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 1632
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, а провадження по
справі було закрито на підставі ст.38
КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення у
відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 1632 КУпАП -
закрити, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, у зв'язку з відсутністю
події і складу адміністративного
правопорушення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області
п/п
Р.І. Котелевський

Згідно з оригіналом.

Суддя апеляційного суду

Одеської області

Р.І. Котелевський