Справа №359/6365/14-п
Провадження № 3/359/1822/2014
Протокол №0309/125120101/14
Бориспільський міськрайонний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 липня 2014 року
м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду Київської області Вознюк С.М., за
участю прокурора Сосновенко О.В.,
представника митниці Мусіної К.Б.,
представника - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши адміністративний
матеріал, який надійшов від Київської
митниці Міндоходів, про порушення
митних правил, передбачених ст. 471 МК
України, щодо громадянка України
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання:
АДРЕСА_1, тимчасова не працює,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в :

10.06.2014 року о 05 год. 45 хв. під час
проходження митного контролю в зоні
митного контролю залу "Відліт"
терміналу "D" ДП МА "Бориспіль",
громадянка України ОСОБА_3, яка
відлітала з України до Німеччини, м.
Мюнхен, літаком авіакомпанії «Lufthansa»,
рейсом №2547, своїми діями обрала канал,
позначений символами ми зеленого
кольору - «зелений коридор», тим самим,
відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України
заявила про те, що переміщувані нею
через митний коридор України товари не
підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо вивезення з митної території
України та своїми діями засвідчив
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиркою „білої
лінії", яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю „зелений
коридор" у пасажирки було запитано щодо
наявності в неї готівки, на що вона
відповіла, що має при собі 10 000 Євро.
Після цього пасажирку було запрошено
до службового приміщення залу "Відліт"
терміналу "D" ДП МА "Бориспіль", де нею
була видана готівка в розмірі 17 000 Євро
та 1750 гривень. Вся готівка знаходилась
в одному з відділень сумки пасажирки
(ручна поклажа). Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування.
Зі слів пасажирки, готівка належить їй
особисто. Пасажирка обрала проходження
митного контролю через зону спрощеного
митного контролю "зелений коридор", де
передбачено наявність у громадян
готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро
(чи еквівалент цієї суми в іншій
валюті). З виявленої суми пасажирці
було пропущено 10 000 євро.

На момент проходження митного контролю
належним чином оформленої митної
декларації та дозвільних документів
пасажирка не надала, до моменту
перетину нею «білої лінії» до
інспекторів митниці з приводу
декларування готівки не зверталася.
Своїми діями громадянка України ОСОБА_3
під час проходження митного контролю в
залі «Відліт» терміналу «D» ДП МА
«Бориспіль» порушила встановлений ст.
366 МК України порядок проходження
митного контролю в зонах (коридорах)
спрощеного митного контролю.

Зазначені дії, що полягають у
переміщенні через митний кордон
України громадянкою України ОСОБА_3,
яка формою проходження митного
контролю обрала проходження через
«зелений коридор», готівки в обсязі, що
підлягає обов'язковому письмовому
декларуванню відповідно до Постанови
Правління НБУ від 27.05.2008 № 148, мають
ознаки порушення митних правил,
передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці
складено протокол про порушення митних
правил №0309/125120101/14 один примірник якого
вручено під підпис громадянці України
ОСОБА_3 і в якому було зазначено про час
та місце розгляду справи про порушення
митних правил, кошти в рахунок
забезпечення штрафу працівниками
митниці не вилучались.

На підставі статті 511 Митного кодексу
України за цим протоколом тимчасово
вилучено: 7 000 євро та 1750 грн. 00 коп.

Підстав для перенесення розгляду
справи, направлення матеріалів для
додаткової перевірки, закриття
провадження в справі - судом не
встановлено.

В судове засідання ОСОБА_3 з'явилася,
своєї вини не визнала, зважаючи на
неумисне перевезення валюти більше
дозволеного розміру. Зазначила, що ці
кошти призначені для лікування ОСОБА_4,
та останні він отримав від ФК «Динамо»
на проведення операції і передав їй для
перевезення. Просила вилучену валюту
повернути.

Представник особи, яка притягається до
відповідальності, в судове засідання
з'явився, в своїх вільних поясненнях
повідомив, що ОСОБА_3 намагалася
задекларувати валюту, що мала при собі,
однак не встигла. Кошти, які
знаходилися в її сумці належать її
хлопцю ОСОБА_4 Враховуючи труднощі із
самостійним пересуванням після
проведення операції з громадянином
ОСОБА_4 разом з ним вона проходила
митний контроль. Вилучені кошти
призначалися для оплати медичних
послуг та погашення боргу за проведену
операцію німецькій клініці. ТОВ «ФК
Динамо» Київ, так як ОСОБА_4 є
професійний футболіст і працює у них за
трудовим контрактом, то останньому
були виділені кошти в розмірі 17 000 євро.
Зважаючи на це, та те, що правопорушення
нею вчинене з необережності, просив
повернути ОСОБА_3 вилучену валюту.

Прокурор та представник митниці
просили суд застосувати до порушниці
стягнення у виді штрафу з конфіскацією
вилученої валюти.

Заслухавши думку прокурора,
представника митниці та представника
особи, яка притягається до
відповідальності ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи, приходжу до висновку,
що в діях громадянки України ОСОБА_3
вбачаються ознаки правопорушення,
передбаченого ст. 471 Митного кодексу
України.

Так, дійсно громадянка України ОСОБА_3
допустила порушення вимог ст. 366 МК
України порядку проходження митного
контролю в зонах (коридорах) спрощеного
митного контролю.

З цього приводу у суду достатні
підстави для визнання громадянки
України ОСОБА_3 винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України, оскільки протокол складено
10.06.2014 року.

Вина правопорушниці підтверджується
даними протоколу про порушення митних
правил, та даними службової записки,
особистими поясненнями громадянки
України ОСОБА_3 та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а
також ст. 17 Закону України «Про
міжнародні договори» від 22.12.1993 року,
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, є часткою національного
законодавства України. Також
передбачається, що якщо міжнародним
договором встановлені інші права, ніж
ті. які передбачені законодавством
України, то застосовуються правила
міжнародного договору України. Тобто в
такому випадку міжнародно-правові
норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Європейську Конвенцію «З захисту прав
і основних свобод людини», а також
Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною
частиною Конвенції, чим визнала її дію
в національній правовій системі, а
також обов'язковість рішень
Європейського Суду з прав людини по
всім питанням що стосуються тлумачення
і застосування Конвенції.

У своєму рішенні від 06.11.2008 року, по
справі Ісмаїлов проти Російської
Федерації Європейський Суд з прав
людини зазначив, що конфіскація
валютних цінностей у розмірі 21348
доларів США належних ОСОБА_6, які він не
зазначив у митній декларації, є
порушенням ст. 1 Першого протоколу до
конвенції з наступних підстав. Згідно
зі статтею 1 Протоколу N 1 до Конвенції з
захисту прав людини, кожна фізична чи
юридична особа має право на повагу до
своєї власності. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше, як в
інтересах суспільства та на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права. Перша і
найбільш важлива вимога зазначеної
правової норми полягає в тому, що
будь-яке втручання публічної влади в
право на повагу до власності має бути
законним. Також передбачається, що
держава уповноважена здійснювати
контроль за використанням власності
шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те чи буде досягнута
справедлива рівновага між вимогами
загального інтересу і захисту
фундаментальних прав особи, має
значення лише при умові, що таке
втручання відповідає вимогам закону і
не є безпідставним.

Що стосується загального інтересу,
якому могло слугувати таке втручання.
Європейський Суд зазначив, що держави
мають законний інтерес і в той же час
обов'язок вживати заходи в цілях
виявлення та контролю руху готівкових
коштів через кордони, оскільки значні
суми готівки можуть використовуватись
для легалізації незаконних доходів,
торгівлі наркотиками, фінансування
тероризму, вчинення тяжких фінансових
злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка
розповсюджується на будь-яку особу, що
перетинає кордон держави, попереджує
прихований ввіз і вивіз грошових
коштів з країни і конфіскаційна міра,
яку тягне недекларування грошових
коштів митному органу, є частиною
загальної регулятивної системи,
передбаченої для боротьби з подібними
правопорушеннями.

Суд також вказав, що органи влади
повинні дотримувати розумний баланс
між заходами, вжитими для забезпечення
загальних інтересів суспільства, та
потребою захищати право заявника на
мирне володіння своїм майном, тобто, чи
не стали вжиті заходи особистим та
надмірним тягарем для заявника. Крім
того, суд зауважив, що для того, щоб
втручання вважалося пропорційним, воно
має відповідати тяжкості
правопорушення, зокрема, недотриманню
вимоги щодо внесення відомостей до
митної декларації, а не тяжкості
будь-якого правопорушення, яке можна
припустити (наприклад, відмивання
грошей або ухилення від сплати
податків, але яке насправді не було
доведене).

Правопорушення, яке вчинила громадянка
України ОСОБА_3, полягало у переміщенні
через митний кордон не задекларованих
митному органу коштів в сумі 17 000 Євро
та 1750 гривень, що підлягає
обов'язковому декларуванню.

Слід зауважити, що діючим
законодавством України ввезення
готівкової іноземної валюти в Україну,
в принципі не обмежена, обмежена лише
сума (10000 євро), яка може бути ввезена
без письмового декларування.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке
вичинила ОСОБА_3, полягає в
недекларуванні іноземної валюти при
проходженні митного контролю в
"зеленому коридорі", тобто в зоні
спрощеного митного контролю,
відповідальність за що передбачена ст.
471 МК України.

Згідно з ст.471 МК України, за таке
правопорушення передбачено накладення
адміністративного стягнення в виді
штрафу і конфіскації не задекларованої
валюти.

За матеріалами справи ОСОБА_3 не судима,
до кримінальної чи адміністративної
відповідальності раніше не
притягувалася. Жодних даних, які б
давали суду підстави вважати, що шляхом
застосування конфіскації буде
попереджена інша незаконна діяльність
- легалізація злочинних доходів,
торгівля наркотиками, фінансування
тероризму, ухилення від сплати
податків, тощо - відсутні.

В судовому засіданні прокурор та
представник митниці також не
висловлювали припущень щодо
незаконності походження валютних
цінностей.

Таким чином, єдине діяння, яке вчинила
ОСОБА_3, полягає в ненаданні митному
органу відповідної декларації.

За вищевказане правопорушення, яке
полягає в недекларуванні іноземної
валюти, ОСОБА_3 підлягає
адміністративному стягнення у виді
штрафу. При цьому як прокурор, так і
представник митниці, у судовому
засіданні, не довели і навіть не
стверджували, що одного такого
адміністративного стягнення не
достатньо для досягнення бажаного
стримуючого і карного впливу і
запобігання порушень вимог про
декларування. Їхні пояснення щодо
застосування конфіскації
обґрунтовуються виключно тим, що таке
додаткове адміністративне стягнення
передбачене ст.471 МК України, як
обов'язкове.

Шкода, яку ОСОБА_3 потенційно могла
завдати державі, була незначною: вона
не ухилялася від сплати мита та інших
зборів і не завдав державі іншої шкоди,
якби вона ввезла гроші не
задекларувавши їх, органи влади лише не
отримали б інформацію про те, що ці
кошти опинилися на території держави.
Таким чином, метою конфіскації було не
відшкодування майнової шкоди, завданої
державі, оскільки вона не зазнала
ніяких збитків внаслідок невнесення
заявником відомостей до митної
декларації.

З огляду на наведене, враховуючи
практику Європейського Суду з прав
людини, приходжу до висновку, що
застосування конфіскації, предметів
порушення митних правил, в даному
випадку є порушенням положень ст. 1
Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не
пропорційним, оскільки покладає на
ОСОБА_3 «індивідуальний надмірний
тягар».

На підставі статті ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа правопорушника, ступінь вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Обтяжуючих та пом'якшуючих
відповідальність особи обставин судом
не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

При прийнятті рішення суддею також
враховано призначення вилученої
валюти - лікування та проведення
операції гравця ФК «Динамо» ОСОБА_4, що
підтверджено документально;
підтвердження походження валюти з боку
ТОВ «ФК «Динамо» в письмовому вигляді.

Враховуючи характер скоєного, виходячи
із смислу ч. 3 ст. 462 МК України,
матеріали справи, встановлені судом
обставини, думку прокурора та
представника митниці, зазначені норми
закону, суддя дійшов висновку, що на
правопорушника має бути накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (1700 грн.). З цього приводу
підстав для застосування додаткового
покарання - конфіскації вилученої
валюти у суду немає, яке вказане в
санкції ст. 471 МК України.

Саме таке стягнення суддя вважає
достатнім для виправлення та належної
поведінки громадянки України ОСОБА_3 в
подальшому.

Аналогічної позиції дотримався
апеляційний суд Київської області при
розгляді справ №359/904/14-ц (33-ц/780/208/14;
№359/260/14-ц (33-ц/780/168/14), відображеної в
рішенні суду апеляційної інстанції від
24.03.2014 року та 11.04.2014 року.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» слід стягнути з
ОСОБА_3 на яку накладено
адміністративне стягнення судовий
збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК
України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 33
КУпАП -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку
України, визнати винною у скоєні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України та накласти штраф у розмірі сто
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 1700 (одна тисяча
сімсот) гривень 00 коп.

Вилучену згідно протоколу про
порушення митних правил №0309/125120101/14
року від 10.06.2014 року валюту в розмірі 7 000
(сім тисяч) Євро та 1 750 (одна тисяча
сімсот п'ятдесят) грн. 00 коп., - повернути
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
громадянки України НОМЕР_2 виданий
16.11.2010 року.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь
держави України (одержувач: Державний
бюджет України; Код ; код
банку: 821018; банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Київській області; рахунок: №5004,
код класифікації доходів бюджету: 21081100,
код виду надходжень бюджету: 050:ОСОБА_3,
№359/6365/14-п).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянки України, на користь
державного бюджету України (р/р
№0004, МФО: 821018, код за ,
банк: ГУДКСУ у Київській області,
отримувач коштів Бориспільське УДКСУ
(м. Бориспіль): 22030001) судовий збір в
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку оскарження (опротестування)
цієї постанови і може бути пред'явлена
до виконання протягом трьох місяців з
дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили
___________________.

Суддя
С.М.
Вознюк