Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/292/14Головуючий у
суді І-ї інстанції Мохонько К.М.
Категорія - 121 Доповідач у суді ІІ-ї
інстанції Іванов Д. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2014 року
м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Іванов Д.Л., за
участю особи притягнутої до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Кіровограді в порядку апеляційного
перегляду адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Новгородківського районного
суду Кіровоградської області від 02
червня 2014 року в справі про
притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, з середньою освітою,
одруженого, працюючого водієм ПП
«ОСОБА_6», проживає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності
за ч. 4 ст. 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення з
накладенням адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про адміністративне
правопорушення, оформленого 12 березня
2014 року інспектором Олександрівського
ВДАІ Задорожнім І.В. - ОСОБА_3
поставлено за провину порушення п. 31.4.7
г) Правил дорожнього руху України, яке
виразилось в тому, що він 12 березня 2014
року близько 09.05 год. керував автобусом
«Рута 20 СПГ», реєстраційний номер
НОМЕР_1, по вул. Г. Сталінграду що в м.
Кіровограді, в якому не працював
аварійний вихід.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст. 121
КУпАП, як повторне протягом року
вчинення будь-якого з порушень,
передбачених частинами першою -
третьою цієї статті.

При обставинах, викладених в
протоколі про адміністративне
правопорушення, постановою судді
Новгородківського районного суду
Кіровоградської області від 02 червня
2014 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 121
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 3 місяці.

На користь держави з ОСОБА_3 стягнуто
судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову районного суду,
вказуючи на необ'єктивність та
неповноту у з'ясуванні фактичних
обставин справи, що вплинуло на
законність та обґрунтованість
прийнятого судом рішення.

Зокрема ОСОБА_3 зазначає, про те,
що під час розгляду справи судом не
враховано, що транспортний засіб перед
виїздом на маршрут
«Білозерне-Кіровоград» пройшов
ретельний огляд і був в
технічно-справному стані, двері
аварійного виходу відчинялись та
зачинялись належним чином, замки
дверей забезпечували герметичність
салону та унеможливлювали самовільне
їх відчинення під час руху автобуса.

Після висадки пасажирів на автостанції
№ 2 м. Кіровограда він оглянув салон
автобуса та виявив, що на дверях
аварійного виходу була зламана ручка,
при цьому двері не були пошкоджені і
вільно відчинялись у разі потреби, а
тому він змушений був не виїжджати на
рейсовий маршрут автобусом та
направився до ремонтної майстерні, по
дорозі на вул. Г. Сталінграда його
зупинив інспектор ДАІ і без з'ясування
фактичних обставин справи, з
формальних підстав, склав стосовно
нього протокол за ч.4 ст. 121 КУпАП.

Стверджує про те, що під час руху по вул.
Г.Сталінграда він не здійснював
перевезення пасажирів, технічний стан
автобуса дозволяв йому проїхати до
місця ремонту, вважає, що притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ч.4 ст. 121 КУпАП
було незаконним за відсутності у його
діях складу даного адміністративного
правопорушення.

Крім того, з посиланням на п. 24
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 14 від 23 грудня 2005 року ОСОБА_3
зазначає, про те, що суддею районного
суду при призначенні
адміністративного стягнення, в
порушення вимог ст. 33 КУпАП не
встановлено і в оскаржуваній ним
постанові не вказано про його особу,
місце роботи, майновий та сімейний
стан, а також не з'ясовано обставини,
які пом'якшують його юридичну
відповідальність, яка на його думку, в
силу статей 61 та 62 Конституції України
не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну
скаргу підтримав повністю, просив суд
її задовольнити, посилаючись на
обставини, викладені в ній.

З'ясувавши обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги, заслухавши
пояснення ОСОБА_3, зваживши його
доводи, а також дослідивши
представлені матеріали
адміністративної справи, вважаю, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню за таких
підстав.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно диспозиції ч.4 ст.121 КУпАП
відповідальність за вказане
адміністративне правопорушення настає
у разі повторного протягом року
вчинення будь-якого з порушень,
передбачених частинами першою -
третьою цієї статті.

Фактичні обставини справи та їх
об'єктивна оцінка свідчать про те, що
ОСОБА_3 працює водієм рейсового
автобуса сполученням
«Білозерне-Кіровоград», зупинений 12
березня 2014 року близько 09.05 год.
інспектором ДАІ Задорожнім І.В. в м.
Кіровограді по вул. Г.Сталінграда,
тобто не під час перевезення пасажирів
за встановленим маршрутом.

Згідно картки обліку, складеної
інспектором Шулик Д.М. 15 травня 2014 року,
ОСОБА_3 за постановою інспектора ДАІ
Бойко А.С. від 23 травня 2013 року
притягувався до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП, а
саме за керування транспортним
засобом, який використовується для
надання послуг з перевезення
пасажирів, залишкова висота малюнка
протектора якого не відповідала
вимогам п.п. 31.4.5 ПДР України ( а.с. 7).

Таким чином, на момент оформлення
стосовно ОСОБА_3 протоколу про
адміністративне правопорушення за ч.4
ст. 121 КУпАП, даних про повторне
порушення ним вимог ПДР в інспектора
Задорожнього І.В. не було, справа про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності
направлена на розгляд до
Новгородківського районного суду
Кіровоградської області через два
місяці після складення протоколу ( а.с.
1).

Крім того, за змістом п.п. 31.4.7 г) Правил
дорожнього руху України забороняється
експлуатація транспортних засобів
згідно із законодавством якщо не
працюють передбачені конструкцією
замки дверей кузова або кабіни, запори
бортів вантажної платформи, запори
горловин цистерн і паливних баків,
механізм регулювання положення
сидіння водія, аварійні виходи,
пристрої для приведення їх у дію,
привід керування дверима, спідометр,
тахограф, пристрій для обігрівання і
обдування скла.

В даному випадку доводи ОСОБА_3 про те,
що ручка на дверях аварійного виходу
пошкоджена під час перевезення
пасажирів, а двері, як аварійний вихід
працювали у звичайному режимі, що
ОСОБА_3 після виявлення поломки
направлявся до місця ремонту, а не за
маршрутом, потребували детального
з'ясування, а порушення інспектором ДАІ
вимог статей 245 та 256 КУпАП,
неконкретність пред'явленого ОСОБА_3
обвинувачення - об'єктивної оцінки.

Не дотримання принципу всебічного,
повного та об'єктивного з'ясування
обставин кожної справи і призвело до
помилкового та передчасного висновку
районного суду про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121
КУпАП.

Також слід зазначити про те, що згідно
ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Однак, під час розгляду справи про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності,
дані вимоги закону суддею районного
суду порушені.

У зв'язку з порушеннями процесуальних
норм, що вплинуло на законність та
обґрунтованість прийнятого судом
рішення, а також в контексті
застосування ч.1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, апеляційний суд дійшов до
висновку про скасування постанови
судді Новгородківського районного
суду Кіровоградської області про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 4 ст. 121 КУпАП.

Згідно ч.2 ст. 38 КУпАП якщо справи про
адміністративні правопорушення
відповідно до цього Кодексу чи інших
законів підвідомчі суду, стягнення
може бути накладено не пізніше як через
три місяці з дня вчинення
правопорушення, а при триваючому
правопорушенні - не пізніше як через
три місяці з дня його виявлення.

В даному випадку, строк накладення
адміністративного стягнення на
ОСОБА_3 сплинув 12 червня 2014 року, справа
за апеляційною скаргою ОСОБА_3
направлена до апеляційного суду
Кіровоградської області 19
червня 2014 року, а тому провадження в
справі, відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП
підлягає закриттю.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Новгородківського районного
суду Кіровоградської області від 02
червня 2014 року про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності
за ч.4 ст. 121 Кодексу України про
адміністративні правопорушення з
накладенням адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 3 місяці - скасувати, а справу
провадженням закрити, у зв'язку із
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення,
передбачених ч.2 ст. 38 Кодексу України
про адміністративне правопорушення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Д.Л. Іванов