Єдиний унікальний номер 271/577/14-п
Номер провадження 33/775/192/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2014 р.
м. Донецьк

Суддя судової палати з кримінальних
справ Апеляційного суду Донецької
області Калініч Н.І. за участю
секретаря: Доманського М.Р. прокурора:
Беспалого К.А., порушника ОСОБА_2
розглянувши апеляційну скаргу
прокурора на постанову судді
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки Донецької області від 07
березня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Луганська Донецької області,
громадянина України, освіта вища
юридична, не працюючого, одруженого,
має двох неповнолітніх дітей, що мешкає
що адресою: АДРЕСА_3,

визнано винним в скоєнні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та
накладене адміністративне стягнення у
вигляді адміністративного арешту
строком на 7 днів,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно постанови, ОСОБА_2 19.01.2014 року о 03
годині 00 хвилин, в м. Донецьку по бул.
Шевченка, біля буд. 83, керував
автомобілем Hyundai Accent, державний номер
НОМЕР_1, з наявними ознаками
алкогольного сп'яніння, за що
передбачена відповідальність згідно
ч.1 ст. 130 КУпАП.

Від проходження медичного огляду на
стан алкогольного сп'яніння у
встановленому законом порядку
відмовився у присутності двох свідків,
чим порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього
Руху України. Продув прилад "Алкотест
№6810", для з'ясування стану сп'яніння,
показник приладу 0.90‰.

Постановою суду ОСОБА_2 визнано винним
в скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП та на нього накладене
адміністративне стягнення у вигляді
адміністративного арешту строком на 7
(сім) діб.

В своїй апеляційній скарзі прокурор,
посилаючись на порушення норм
адміністративного законодавства,
просить вищезазначену постанову
скасувати, ухвалити нове рішення по
справі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, прокурор вказує, що суд першої
інстанції не викликав законного
представника правопорушника, не
ознайомив з матеріалами справи, не
надав можливості надати пояснення,
заявити клопотання, не з'ясував інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Також прокурор вказує, що суд розглянув
адміністративну справу без осіб, які
беруть участь у справі, не заслухав їх
доводів, не розглянув клопотання, чим
порушив конституційні права порушника.

У судовому засіданні апеляційного
суду прокурор частково підтримав свою
апеляцію, та прохав змінити постанову
суду першої інстанції у частині
призначення стягнення.

Заслухавши прокурора, який підтримав
доводи своєї апеляційної скарги
частково, порушника ОСОБА_2, свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши
відеозапис надану працівником ДАІ, яку
суд допустив у якості допустимого
доказу по справі, перевіривши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення, вважаю, що апеляційна
скарга прокурора підлягає частковому
задоволенню з наступних обставин.

Згідно з ст. 294 КУпАП апеляційний суд
переглядає справу в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції не
обмежений доводами апеляційної скарги,
якщо під час розгляду справи буде
встановлено неправильне застосування
норм права або порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 268 КУпАП справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. У разі відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце та
час розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Від ОСОБА_2, 19 лютого 2014 року надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв,язку з пошуком
захисника(а.с. 9).

Суд задовольнив клопотання, та відклав
розгляд адміністративного
правопорушення на 07.03. 2014 року на
10.00годину, про що сповістив належним
чином правопорушника за адресою, яку
сам вказує правопорушник( АДРЕСА_2.

Правопорушник проігнорував виклик
суду судовою повісткою, але його було
сповіщено за мобільним телефоном
(телеграма а.с. 10) та він не з,явився до
суду для розгляду справи без поважних
причин. К такому висновку , суд
приходить виходячи з того, що повістка
особі яка притягається до
адміністративної відповідальності
надійшла 21.02. 2014 року, та повернута
поштою у зв'язку з тим що порушник не
з'явився на пошту для вручення судової
повістки, а тому можна зробити висновок
про те, що особа яка притягається до
адміністративної відповідальності
ігнорує виклики суду та затягує
розгляд справи з тим, щоб сплинули
строки притягнення до
адміністративної відповідальності та
уникнути відповідальності.

Особа яка притягається до
адміністративної відповідальності не
з'явилася до суду та надала його
інтереси захищати ОСОБА_6 що свідчить
про те, що ОСОБА_2 був обізнаний що буде
розглядатися справа, але ОСОБА_6
покинув будівлю суду та відмовився
ознайомлюватися з матеріалами справи
про що належним чином було складено
акт(а.с. 21).

Таким чином, прихожу до висновку що як
сам правопорушник ОСОБА_2 так і ОСОБА_6-
який представляв інтереси
правопорушника у суді першої
інстанції, належним чином були
повідомлені про час слухання справи та
не скористалися таким правом, заяви
ОСОБА_2 про відкладення справи у суді
першої інстанції за станом на 07.03. 2014
року не було.

На підставі викладеного, не можна
погодитися з доводами апеляційної
скарги прокурора з підстав порушення
судом першої інстанції права особи яка
притягається до адміністративної
відповідальності користуватися
юридичною допомогою захисника.

Суд не вирішував питання з цього
приводу т.я. ОСОБА_6 було надано право
ознайомлення з матеріалами справи,
однак дана особа відмовилась
ознайомитися з матеріалами справи і
крім цього покинула будівлю суду та суд
був позбавлений права перевірити
повноваження ОСОБА_6 у судовому
засіданні та можливості його участі в
якості захисника. Оскільки особою яка
притягається до адміністративної
відповідальності та іншою особою, яка
згідно до закону мала права бути
захисником у суді, не надано будь-яких
клопотань про відкладення справи, суд
мав можливості розглянути справу у
відсутності особи яка притягається до
адміністративної відповідальності.

( ст. 268 КУпАП)

Наведене свідчить, що судом першої
інстанції не були порушені права особи
яка притягається до адміністративної
відповідальності, а тому апеляційна
скарга прокурора у даній частині не
підлягає задоволенню.

Не підлягає задоволенню також и доводи
прокурора про те, що суд першої
інстанції не викликав законного
представника порушника, т.я. порушник
ОСОБА_2 не є неповнолітньою особою та
особою яка має психічні та фізичні
вади, а тому згідно до ст. 270 КУпАП
порушень вимог закону не вбачається.

Вивчивши матеріали справи, вважаю що в
діях ОСОБА_2 є склад адміністративного
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130
КУпАП, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 19.01.2014 року о 03 годині 00 хвилин, в
м. Донецьку по бул. Шевченка, біля буд. 83,
керував автомобілем Hyundai Accent, державний
номер НОМЕР_1, з наявними ознаками
алкогольного сп'яніння, за що
передбачена відповідальність згідно
ч.1 ст. 130 КУпАП.

Від проходження медичного огляду на
стан алкогольного сп'яніння у
встановленому законом порядку
відмовився у присутності двох свідків,
чим порушив пункт 2.5 Правил Дорожнього
Руху України. Продув прилад "Алкотест
№6810", для з'ясування стану сп'яніння,
показник приладу 0.90‰.

Факт вчинення адміністративного
правопорушення та винність ОСОБА_2,
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення АВ2
№222983 від 19 січня 2014 року, поясненнями
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, згідно з якими,
водію ОСОБА_2 було запропоновано на
місці пройти тестування за допомогою
алкотестера, який виявив показник 0,90‰
і ці данні знайшли своє відображення у
матеріалах справи. Прилад яким був
перевірений стан алкогольного
сп'яніння має свідоцтво про перевірку
робочого засобу вимірювальної техніки
та на стан 19.01. 2014 року був придатним до
застосування, про що в матеріалах
справи є свідоцтво.

Пояснення свідків підтверджують саме
фактичні обставини які були описані у
протоколі про адміністративне
правопорушення, що не тільки не
спростовує а навпаки підтверджує
протокол як доказ.

Окрім цього, поясненнями свідків
ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтверджується саме те,
що оскаржуючи тестування, медичний
огляд у медичному закладі ОСОБА_2
пройти відмовився, від пояснень у
протоколі відмовився.

При цьому, згідно п. 1.7. Інструкції про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, затвердженої
спільним наказом МВС України та МОЗ
Україні від 09.09.2009 N 400/666 у разі відмови
водія транспортного засобу від
проходження огляду на стан сп'яніння на
місці зупинки транспортного засобу або
його незгоди з результатами огляду,
проведеного уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС, огляд на стан
сп'яніння проводиться в найближчому
закладі охорони здоров'я, якому надано
право на проведення такого огляду
відповідно до статті 266 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Таким чином, винність ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, знайшла
своє підтвердження в судовому
розгляді, а тому суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку,
оцінивши допустимі докази в їх
сукупності, що саме ОСОБА_2 скоїв
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130
КУпАП.

Крім того, Апеляційний суд додатково
допитав свідків: ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_10, які стверджують що саме ОСОБА_2
продув прилад "Алкотест", показник
вказував на стан сп'яніння ОСОБА_2, та
саме ОСОБА_2 відмовився від
проходження обстеження у медичній
установі.

Апеляційна інстанція, переглянувши
відео матеріали, надані працівником
ДАІ у судовому засіданні, визнала їх
допустимим доказом т.я. факти
зафіксовані на носії не мають протиріч
наявним доказам, а саме показам
свідків, які саме у судовому засіданні
апеляційного суду підтвердили факт
зафіксований на відеозапису саме з
ними і правопорушником ОСОБА_2,та даний
відеозапис не тільки не спростовує, а
навпаки підтверджує обставини події та
вину порушника за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Згідно до ст. 23 КУпАП адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила правопорушення, в
дусі додержання законів України,
поваги до правил співжиття, а також
запобігання вчинення нових
правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан,обставини, що пом'якшують
і обтяжують відповідальність.

Суд першої інстанції накладаючи на
ОСОБА_2 адміністративне стягнення не
врахував особу порушника, який у
відповідності до матеріалів справи,
раніш не притягався до
адміністративної відповідальності,
тоді як адміністративний арешт як вид
адміністративного стягнення є
найбільш суворим.

Крім того, порушник має двох
неповнолітніх дітей, та не працює, що
не уможливлює накладання стягнення у
вигляді штрафу.

Вважаю що накладаючи адміністративне
стягнення, необхідно прийняти до уваги
дані про особу, а саме те, що ОСОБА_2
раніш до адміністративної
відповідальності не притягався.

Пом'якшуючий обставин апеляційна
інстанція визнає наявність у
порушника двох неповнолітніх дітей.

Крім того, апеляційна інстанція
враховує при накладенні стягнення саме
те,що порушник має двох неповнолітніх
дітей, та не працює( або відмовляється
назвати установу де працює), що не
уможливлює накладання стягнення у
вигляді штрафу, оскільки вказане
стягнення буде несправедливим
відносно сім,ї порушника.

Необхідно при накладанні стягнення
врахувати характер вчиненого
правопорушення, а саме те, що водій
керував транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння та не зважаючи
на те, що працівниками ДАІ було
запропоновано пройти медичний огляд у
медичній установі,ОСОБА_2 відмовився.

Враховуючи зухвалий характер
правопорушення та саме поведінку
порушника, який і після скоєння
правопорушення не раскаявся, вважаю, що
ОСОБА_2 необхідно призначити більш
м'яке стягнення, а саме позбавити права
керування транспортними засобами
строком на 2 роки ,у зв'язку з чим
змінити постанову суду у частині
накладання стягнення.

Апеляційні інстанція вважає що саме це
стягнення буде необхідним та достатнім
для виховання особи, яка вчинила
правопорушення а також запобігання
вчинення нових правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись
ст.294 КУпАП

суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Постанову судді Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки Донецької
області від 07 березня 2014 року, якою
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та
накладене адміністративне стягнення у
вигляді адміністративного арешту
строком на 7 (сім) діб, - змінити у
частині накладення стягнення.

ОСОБА_2 призначити стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк два
роки.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова остаточна та оскарженню не
підлягає.

Суддя

Апеляційного суду Донецької області
Н.І. Калініч