Провадження №3/761/3647/2014
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 червня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого
судді Овсеп'ян Т.В.,

при секретарі
Яковлєву О.І.,

за участю прокурора
Яцкіна Р.О.,

розглянувши матеріали, які надійшли з
Головного управління по боротьбі з
організованої злочинністю МВС України,
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Красний Луч, Луганської
області, українця, громадянина України,
з вищою освітою, не одруженого,
працюючого приватним підприємцем,
зареєстрованого та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, який раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався,

за ч.1 ст.172-6 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом №19 про
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення,
складеним 13 червня 2014 р. старшим
оперуповноваженим в ОВС
антикорупційного бюро ГУБОЗ МВС
України Дутим В.Ю. відносно ОСОБА_1, який
08 серпня 2012 року наказом Міністерства
інфраструктури України №189-К був
призначений на посаду начальника
відділу двостороннього
співробітництва та міжнародних
договорів Департаменту міжнародного
співробітництва Міністерства
інфраструктури України, та відповідно
до розділу ІІІ особової картки №110,
ОСОБА_1 присвоєно дев'ятий ранг
державного службовця в межах IV
категорії посад. Таким чином ОСОБА_1,
згідно з пп. «в» п.1 ч.1 ст.4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» є суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення. Являючись державним
службовцем ОСОБА_1 08.08.2012 року підписав
попередження про спеціальні обмеження,
встановлені Законами України «Про
державну службу» та «Про засади
запобігання і протидії Корупції».

Відповідно до листа Міністерства
інфраструктури України від 08.05.2014 року
№ 3559/14-2/14-14, ОСОБА_1, як під час
звільнення, а саме: 05.08.2013 року так і
станом на 01.04.2014 року не подав
декларацію про майно, доходи, витрати
та зобов'язання фінансового характеру
за 2013 рік.

В ст.12 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
визначено: суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями.

Таким чином порушення вимог ст.12 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», а саме: неподання
декларації в день звільнення за період,
не охоплений раніше поданими
деклараціями, тягне за собою
адміністративну відповідальність,
передбачену ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Враховуючи вище викладене, ОСОБА_1,
перебуваючи на посаді начальника
відділу двостороннього
співробітництва та міжнародних
договорів Департаменту міжнародного
співробітництва Міністерства
інфраструктури України, будучи
посадовою особою державного органу,
під час звільнення із вказаної посади
05.08.2013 р. не подав декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за
відпрацьований в 2013 та 2014 роках час
(станом на 01.04.2014) та порушив вимоги ч.1
ст.12 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», чим
вчинив адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6
Кодексу України про адміністративне
правопорушення.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП
категорично не визнав, та пояснив, що
працював на посаді начальника відділу
двостороннього співробітництва та
міжнародних договорів Департаменту
міжнародного співробітництва
Міністерства інфраструктури України.
05.08.2013 р. він був звільнений з займаної
посади, при звільненні йому ні хто не
пояснював про необхідність подання
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
відпрацьований в 2013 році час. Крім того,
він особисто з'ясовував у податкового
інспектора при поданні декларації як
приватний підприємець чи є
необхідність в поданні декларації як
держслужбовцю, але йому повідомили, що
такої потреби немає. Також зазначив, що
з моменту внесення змін до Закону «Про
засади запобігання і протидії
корупції» та його звільненням пройшов
незначний проміжок часу, крім того
будь-яких попереджень з приводу
внесених змін він не підписував. Крім
того, вказав на той факт, що з 2008 року
працював на державній службі та кожен
рік подавав декларацію у встановленому
законом порядку, жодних зауважень не
мав, та стверджує про відсутність
будь-якого умислу на неподання
декларації після звільнення, а навпаки
- намагався з'ясувати у посадових осіб,
але в зв'язку з відсутністю у останніх
практики щодо застосування
вищевказаних положень закону, отримав
роз'яснення про відсутність
необхідності її подання. Вважає, що
ніяких умисних корупційних дій він не
вчиняв і підстав для притягнення його
до адміністративної відповідальності
немає. Враховуючи зазначене, просить
закрити провадження по
адміністративній справі в зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, думку
прокурора, який вважає, що в діях ОСОБА_1
наявний склад адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що провадження у справі
підлягає закриттю за відсутністю в
діях ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення з наступних підстав.

З наказу №189-К від 08.08.2012 р. вбачається,
що ОСОБА_1 призначено на посаду
начальника відділу двостороннього
співробітництва та міжнародних
договорів Департаменту міжнародного
співробітництва. /а.с.16/

Відповідно до наказу № 194-К від 02.08.2013
року ОСОБА_1 було звільнено із займаної
посади 05.08.2013 року за угодою сторін, п.1
ст. 36 КзпП України /а.с.17/.

Згідно з положеннями ч.1 ст.172-6
КУпАП відповідальність передбачена за
неподання або несвоєчасне подання
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
передбаченої Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції»: Суб'єкти декларування,
зобов'язані щорічно до 1 квітня
подавати за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою, що додається до
цього Закону.

Суб'єкти декларування, які не мали
можливості подати до 1 квітня за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
через перебування у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами або догляду за
дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня. Суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, зобов'язані
протягом року подавати за своїм
останнім місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим законом.

Тобто, відповідно до положень ч.1 ст.12
цього Закону, передбачено подання
декларації до 1 квітня за звітний рік -
абзац перший, до 31 грудня за звітний рік
- у випадку зазначеному у першому
реченні другого абзацу та протягом
року за останнім місцем роботи за
минулий рік (речення третє, абзац два). В
той же час, у другому реченні другого
абзацу ч.1 ст.12 вказаного Закону, не
зазначено строк, в який суб'єкт
декларування зобов'язаний подати таку
декларацію, а тому враховуючи, що про
вказані строки йде мова в наступному
реченні, суд вважає, що такі строки
розповсюджуються на випадки зазначені
як в другому, так і в третьому реченні.

В матеріалах справи міститься
копія декларації про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за 2012 рік, що датована 25.03.2013
року, завірена печаткою Міністерства
інфраструктури України, яка подана
ОСОБА_1, за звітний 2012 рік.

Твердження, викладені в
протоколі про адміністративне
правопорушення, про те, що ОСОБА_1
зобов'язаний був подати декларацію за
раніше неохоплений період у день
звільнення (припинення діяльності),
тобто 05.08.2013 року, не ґрунтуються на
положеннях Закону та матеріалах
справи, виходячи з наведеного вище.
Також, посилання у протоколі на
Методичні рекомендації, підготовлені
Міністерством юстиції, які не є
нормативним актом, не може бути
підставою для притягнення особи до
адміністративної відповідальності.

Крім того, такі трактування Закону,
особою, якою складено даний протокол,
не відповідають принципу верховенства
права, закріпленому в преамбулі
Конвенції про захист прав та
основоположних свобод, ст.8 Конституції
України та ст.3 Закону України «Про
засади запобігання та протидії
корупції», оскільки, не допускається
тлумачення закону, яке б несправедливо
обмежувало права і свободи людини та
безпідставно розширювало повноваження
органів державної влади.

Також, у протоколі містяться посилання
на неподання ОСОБА_1 декларації за 2013 та
2014 рр., що не ґрунтується на фактичних
обставинах справи.

Крім того, обов'язковою ознакою, за якою
будь-яка неправомірна поведінка
державних службовців або інших осіб,
уповноважених на виконання функцій
держави, може визнаватися корупційною,
є корисливий або інший особистий
інтерес таких осіб або інтерес третіх
осіб. Крім того, корупційні
правопорушення характеризуються
умисною формою вини.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що будь-які докази тому, що ОСОБА_1 діяв
умисно, в матеріалах адміністративної
справи відсутні, не здобуті вони і в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд не вбачає в
діях ОСОБА_1 порушень ч.1 ст.12 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», у зв'язку з чим в
його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, а тому
адміністративне провадження відносно
нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 172-6, 247, 284 КУпАП, ч.1 ст.12 Закону
України «Про засади запобігання та
протидії корупції», суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
вчинення корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, закрити
за відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена або
на неї може бути внесено подання
прокурором протягом 10 діб з дня її
винесення до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, подання прокурору,
якщо апеляційну скаргу, подання
прокурора не було подано протягом 10
днів. У разі подання апеляційної
скарги, подання прокурора, постанови,
якщо вона не скасована, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом м. Києва.

Суддя