Номер провадження: 33/785/461/14
Номер справи місцевого суду: 521/7778/14-п
Головуючий у першій інстанції Іщенко
Доповідач Праведний В. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2014 року
м. Одеса

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Одеської області Праведний В.Г., за
участю представника Південної митниці
Гудіма В.І., розглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Малиновського районного суду м.Одеси
від 25 червня 2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
громадянина України ОСОБА_4 за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України, , -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Малиновського районного
суду м.Одеси від 25 червня 2014 року

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України,та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а саме 1700 гривень, з
конфіскацією на користь держави
вилученої за протоколом про порушення
митних правил № 0234/50003/14 від 26 квітня 2014
року валюти.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір у розмірі 36 гривень 54
копійки (Платіжні реквізити: отримувач
коштів ГУ ДКС України в Одеській
області '(м. Одеса, Малиновський район),
22030001; код за СДРПОУ 37607526; банк
отримувача ГУ ДКС України в Одеській
області; МФО 828011; рахунок 0007; код
класифікації доходів бюджету 22030001
«Судовий збір (ДСА України, 050)», символ
звітності 206; призначення платежу -
судовий збір за постановою про
накладення адміністративного
стягнення, Малиновський районний суд м.
Одеси, код СДРПОУ 05383419, пункт 5).

- З постанови суду
вбачається, що 26 квітня 2014 року о 09
годині 50 хвилин у оглядовому залі
«Приліт» Міжнародного аеропорту
«Одеса» в зоні діяльності митного
поста «Одеса-аеропорт» Південної
митниці, проходив митний контроль
громадянин України ОСОБА_4, який прибув
з Туреччини до України літаком «А-320»
авіакомпанії «Турецькі авіалінії»,
рейсом №465 сполученням
«Стамбул-Одеса».

Формою проходження митного контролю
ОСОБА_4 обрав проходження через зону
(коридор) спрощеного митного контролю
(«зелений коридор»), що належним чином
інформаційно обладнана, тим самим
шляхом вчинення дій заявив про
відсутність у нього товарів, які під
час переміщення через митний кордон
України громадянами підлягають
обов'язковому письмовому декларуванню,
а також на переміщення яких через
митний кордон України встановлено
заборони або обмеження.

Після перетину ОСОБА_4 білої лінії, що
позначає закінчення «зеленого»
коридору, на вимогу інспектора митниці
пред'явити наявні у нього валютні
цінності, ОСОБА_4 надав наявну при ньому
готівку іноземну валюту. Після
перерахунку валюти було встановлено,
що загальна сума складає 18000 євро.

Тобто, ОСОБА_4 порушив встановлений
порядок проходження митного контролю в
зонах (коридорах) спрощеного митного
контролю, оскільки він формою
проходження митного контролю обрав
проходження через таку зону (коридор)
та у нього під час проведення митного
контролю було виявлено іноземну валюту
в сумі 18000 євро, що перевищує
встановлені законодавством України
обмеження для переміщення через митний
кордон України по «зеленому» коридору.

Отже, ОСОБА_4 не мав законних підстав та
дозвільних документів на переміщення
через митний кордон України 8000 євро, що
перевищує дозволену для переміщення
суму.

На підставі вказаних обставин
співробітником митниці відносно
громадянина України ОСОБА_4 було
складено протокол про порушення митних
правил № 1198/50003/ 13 за ст.471 МК України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що
рішення суду є незаконим та таким, що
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що суд в недостатньому обсязі дослідив
обставини справи, не прийняв до уваги
його пояснення .

Так, судом 1-ої інстанції не було
враховано, що відповідно до Інструкції
фізична особа - резидент має право
ввозити в Україну та вивозити за межі
України готівку в сумі, що перевищує в
еквіваленті 10000 євро, за умови
декларування митному органу в повному
обсязі та за наявності документів, що
підтверджують зняття готівки з
рахунків у банках, виключно на ту суму,
що перевищує в еквіваленті 10000 євро.

Адвокатом у судовому засіданні було
надано довідку про те, що ОСОБА_4
працював на посаді капітана на т/х «Bahtera
Permai» з 20.01.2014 року по 20.04.2014 року на
протязі 84 днів. Його заробітна плата
склала 18900 євро. Вказану суму коштів,
яка була його власністю, він отримав у
виді заробітної платні та мав при собі
коли повертався 26.04.2014 року після
роботи в Україну і проходив митний
контроль.

У судовому засіданні адвокат, визнаючи
провину ОСОБА_4 у скоєному
правопорушенні, пояснив, що останній не
задекларував валюту у зв'язку з тим, що
він був дуже стомлений тривалим
перельотом з Малайзії; крім того, він
переймався щодо політичного та
нестабільного стану у Україні, про якій
він чув коли перебував у рейсі із
засобів масової інформації та мережі
інтернет; що він скоїв порушення митних
правил, але недекларування валюти він
здійснив не навмисно, щиро розкаявся у
вчиненні своїх дій, чітко визнав те, що
факт недекларування мав місце бути,
однак це був не навмисний вчинок, а
прикра випадковість, зумовлена втомою
та хвилюванням ; в його вчинку не було
умислу;

Тобто виходячи з вищевикладеного, у
діях ОСОБА_4 вбачався склад
правопорушення передбаченого ст. 340 МК
України, за кваліфікуючою ознакою:
недекларування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, які підлягають обов'язковому
декларуванню у разі переміщення через
митний кордон України.

Проте, суд 1-ої інстанції належної
правової оцінки вказаним фактам не
надав та лише звернув увагу на єдиний
доказ - протокол №0234/500003/14 від 26.04.2014
року за ознаками порушення митних
правил, передбаченого статтею 471
Митного Кодексу України та, відповідно
дії ОСОБА_4 були кваліфіковані по ст. 471
МК України, яка є більш тяжкою ніж ст. 340
МК України.

Просить постанову суду скасувати;
провадження по справі закрити в зв'язку
із закінченням строку притягнення до
адміністративної відповідальності;
товари ,вилучені згідно протоколу про
порушення митних правил №0234/500003/14 від
26.04.2014 року (гроші на загальну суму 8000
євро) - повернути власнику гр. України
ОСОБА_4 або його представнику.

В обгрунтування прийнятого рішення суд
1-ої інстанції у постанові посилається
на наступне.

Судом встановлено, що 26 квітня 2014
року о 09 годині 50 хвилин у оглядовому
залі «Приліт» Міжнародного аеропорту
«Одеса» в зоні діяльності митного
поста «Одеса-аеропорт» Південної
митниці, проходив митний контроль
громадянин України ОСОБА_4, який прибув
з Туреччини до України літаком «А-320»
авіакомпанії «Турецькі авіалінії»,
рейсом №465 сполученням
«Стамбул-Одеса».

Формою проходження митного контролю
ОСОБА_4 обрав проходження через зону
(коридор) спрощеного митного контролю
(«зелений коридор»), що належним чином
інформаційно обладнана, тим самим
шляхом вчинення дій заявив про
відсутність у нього товарів, які під
час переміщення через митний кордон
України громадянами підлягають
обов'язковому письмовому декларуванню,
а також на переміщення яких через
митний кордон України встановлено
заборони або обмеження.

Після перетину ОСОБА_4 білої лінії, що
позначає закінчення «зеленого»
коридору, на вимогу інспектора митниці
пред'явити наявні у нього валютні
цінності, ОСОБА_4 надав наявну при ньому
готівку іноземну валюту. Після
перерахунку валюти було встановлено,
що загальна сума складає 18000 євро.

На підставі вказаних обставин
співробітником митниці відносно
громадянина України ОСОБА_4 було
складено протокол про порушення митних
правил № 1198/50003/ 13 за ст.471 МК України.

Таким чином, на думку суду, в діях
ОСОБА_4 вбачається склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України, за
кваліфікуючою ознакою: порушення
порядку проходження митного контролю в
зонах (коридорах) спрощеного митного
контролю, тобто переміщення через
митний кордон України товарів,
переміщення яких через митний кордон
України обмежене законодавством
України.

Згідно „Інструкції про переміщення
готівки і банківських металів через
митний кордон України", затвердженої
постановою НБУ від 27 травня 2008 року № 148
(зі змінами) фізична особа може ввозити
чи вивозити з території України без
подання відповідних дозвільних
документів готівку в сумі, що не
перевищує в еквіваленті 10000 євро.

У відповідності до Правил застосування
спрощеного порядку здійснення митного
контролю предметів, що перемішуються
громадянами, які прямують авіаційним
транспортом, затверджених наказом
Держмитслужби України від 18 лютого 2006
року № 137 «зелений» коридор - це зона
спрощеного митного контролю, яка є
частиною зони митного контролю на
території (у приміщенні) аеропорту,
облаштована належним технічним та
інформаційним обладнанням і
призначена для здійснення в спрощеному
порядку митного контрою товарів, що
перемішуються громадянами через
митний кордон України, не підлягають
обов'язковому письмовому декларуванню,
а також оподаткуваню на переміщення
яких через митний кордон України не
встановлено заборони або обмежень.
Згідно з п.1.9 даних правил, громадянин
самостійно приймає рішення про
проходження спрощеного митного
контролю чи митного контролю з
поданням митної декларації - «зеленим»
чи «червоним» коридором. Митний
контроль предметів громадян
закінчується з моменту переміщення цих
предметів за межі зони митного
контролю - у разі обрання громадянином
«зеленого» коридору; відповідальність
за порушення митних правил настає для
громадянина, який обрав проходження
митного контролю «зеленим» коридором, -
з моменту перетину громадянином білої
лінії, що позначає закінчення
«зеленого» коридору.

Згідно ст. 366 МК України громадянин
самостійно обирає відповідний канал
(«зелений коридор» або «червоний
коридор») для проходження митного
контролю за двоканальною системою.
Обрання «зеленого коридору»
вважається заявою громадянина про те,
що перемішуванні ним через митний
кордон України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановленні
законодавством заборони та/або
обмеження щодо ввезення на митну
територію України або вивезення за
межі цієї території та свідчать про
факти, що мають юридичне значення.

Крім викладеного, відповідно до ст. 4 п.
57 МК України, до товарів віднесено,
зокрема, валютні цінності тобто
іноземну валюту. Питання щодо
обмеження ввезення на митну територію
України та вивезення за її межі
валютних цінностей, порядку
переміщення їх через митний кордон та
визначення граничних сум, які
підлягають письмовому або усному
декларуванню, регламентовані ст. 197 МК
України та Інструкцією про переміщення
готівки і банківських металів через
митний кордон України, затвердженою
постановою Правління Національного
банку України від 27 травня 2008 року №148.

Згідно п.1 ч.2 даної Інструкції, фізична
особа має право ввозити в Україну та
вивозити за межі України готівку в
сумі, що не перевищує в еквіваленті 10 000
євро, без письмового декларування
митному органу.

Пунктом 7 ч. 2 даної Інструкції, фізична
особа, юридична особа несуть
відповідальність за недекларування
готівки і банківських металів, що
перемішують через митний кордон
України, відповідно до законодавства
України.

Таким чином, відповідно до
законодавства України, валютні
цінності обмежені щодо їх переміщення
через митний кордон України шляхом
встановлення особливого порядку їх
переміщення.

Викладені вище обставини встановлені
при провадженні по даній справі та
підтверджуються наступними доказами:
протоколом про порушення митних
правил№ 1198/50003/ 13 за ст.471 МК України,
письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5,
та іншими матеріалами справи.

З вказаними висновками суду 1-ої
інстанції не погоджуюся .

Вважаю встановленим, що гр. ОСОБА_4.
скоїв правопорушення, передбачене ст.471
МК України, а саме порушення порядку
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю, тобто не заявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей про товари, які
підлягають обов'язковому декларуванню
у разі переміщення через митний кордон
України.

Суд вірно встановив обставини по
справі, дав правову оцінку обставинам
по справі, які у своїй сукупності
підтверджують скоєння гр.. ОСОБА_4.
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 471 Митного Кодексу
України; встановив, що об'єктивна
сторона правопорушення, яке вичинив гр.
ОСОБА_4, полягає в недекларуванні
іноземної валюти при проходженні
митного контролю в «зеленому
коридорі», тобто в зоні спрощеного
митного контролю, відповідальність за
що передбачена ст. 471 МК України.

Однак, ознайомившись з матеріалами
справи про адміністративне
правопорушення, апеляційною скаргою,
заслухавши представника Південної
митниці Гудіма В.І., який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
приходжу до обґрунтованого висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, постанова суду
підлягає зміні, що особу, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, необхідно звільнити
від адміністративної відповідальності
і на підставі ст.22 КУпАП обмежитись
усним зауваженням , оскільки дане
адміністративне правопорушення є
малозначним, з наступних підстав.

Постанова суду у справі про порушення
митних правил може бути оскаржена
особою, стосовно якої вона винесена,
представником такої особи, прокурором
або митним органом, який здійснював
провадження у цій справі. Порядок
оскарження постанови суду у справі про
порушення митних правил визначається
Кодексом України про адміністративні
правопорушення та іншими законами
України.

Згідно до ст..287 КУпАП постанова суду по
справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
особою, стосовно якої винесена
постанова, а також потерпілим.

Згідно до ст..289 КУпАП апеляційна скарга
на постанову суду по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подана протягом в 10-ти днів з дня
винесення постанови. У випадку
пропуску вказаного строку з поважних
причин цей строк може бути поновлений
за заявою особи, стосовно якої винесена
вказана постанова.

В Постанові Пленуму Верховного
суду «Про судову практику у справах про
контрабанду та порушення митних
правил» від 3 червня 2005 року №8 (Із
змінами, внесеними згідно з постановою
Пленуму Верховного Суду України №8 від
30 травня 2008 року) в п.17.указано, що
згідно з ст.487 МК України провадження у
справах про порушення митних правил
здійснюється відповідно до положень
МК, а в частині, що не регулюється ним, -
відповідно до законодавства України
про адміністративні правопорушення.
Тому суддя вправі вирішувати питання
про можливість звільнення особи від
адміністративної відповідальності при
малозначності правопорушення на
підставі ст. 22 КпАП. При цьому слід
враховувати не лише вартість, а й
кількість предметів правопорушення, а
також мету, мотив і спосіб його
вчинення. . В п.18 цієї Постанови також
указано на можливість застосування
ст..22 КУпАП в незалежності від
співвідношення вартості і кількості
товару.

Правопорушник працював на посаді
капітана на т/х «Bahtera Permai» з 20.01.2014 року
по 20.04.2014 року на протязі 84 днів; валюта
у сумі 18900 євро є його заробітною платою
за цей період . Вказана сума коштів, є
його власністю, він мав при її при собі
коли повертався 26.04.2014 року після
роботи в Україну і проходив митний
контроль.

Незаконність отримання цих коштів
митними органами не доказана.
Недекларування ОСОБА_4 здійснив не
навмисно. Його метою та мотивом не було
приховування грошей і їх незаконна
доставка на територію України.

ОСОБА_4 мав тривалий переліт з Малайзії,
був дуже стомлений, та переймався щодо
політичного та нестабільного стану у
Україні про якій він чув коли перебував
у рейсі із засобів масової інформації
та мережі інтернет. Коли ОСОБА_4
перетнув «зелений кордон», і на вимогу
інспектора митниці достав не
приховуючи 18000 євро, його повідомили, що
він вчинив правопорушення, оскільки не
задекларував суму, яка перевищувала 10000
євро у розмірі 8000 євро. ОСОБА_4 визнав
вину та не заперечував, що скоїв
порушення митних правил.

Також вважаю за необхідне вказати
наступне.

У відповідності з положеннями ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Крім того, згідно з ст.9 Конституції
України, а також ст.17 Закону України
«Про міжнародні договори» від 22.12.1993
року, міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, є часткою національного
законодавства України. Також
передбачається, що якщо міжнародним
договором встановлені інші права, ніж
ті, які передбачені законодавством
України, то застосовуються правила
міжнародного договору України. Тобто в
такому випадку міжнародно-правові
норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Європейську Конвенцію «З захисту прав
і основних свобод людини», а також
Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною
частиною Конвенції, чим визнала її дію
в національній правовій системі, а
також обов'язковість рішень
Європейського Суду з прав людини по
всім питанням що стосуються тлумачення
і застосування Конвенції.

Судове рішення, яким застосовується в
тому числі конфіскація майна, є
втручанням в право гр. ОСОБА_4 на повагу
власності.

Згідно з Статтею 1 Протоколу №1 до
Європейської Конвенції з захисту прав
людини, кожна фізична чи юридична особа
має право на повагу до своєї власності.
Ніхто не може бути позбавлений свого
майна інакше, як в інтересах
суспільства та на умовах, передбачених
законом і загальними принципами
міжнародного права.

В даному випадку майном гр. ОСОБА_4 є
грошова сума в євро, яка на думку
представника митниці підлягає
конфіскації.

За таких обставин конфіскація є
втручанням в право гр. ОСОБА_4 на повагу
власності і, відповідно, має бути
застосована ст.1 Протоколу №1 до
Європейської Конвенції з захисту прав
людини.

Перша і найбільш важлива вимога
зазначеної правової норми полягає в
тому, що будь-яке втручання публічної
влади в право на повагу власності має
бути законним. Також передбачається, що
держава уповноважена здійснювати
контроль за використанням власності
шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута
справедлива рівновага між вимогами
загального інтересу і захисту
фундаментальних прав особи, має
значення лише при умові, що таке
втручання відповідає вимогам закону і
не є безпідставним.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке
вичинив гр. ОСОБА_4 , полягає в
недекларуванні іноземної валюти при
проходженні митного контролю в
«зеленому коридорі», тобто в зоні
спрощеного митного контролю,
відповідальність за що передбачена ст.
471 МК України.

Згідно з ст.471 МК України, за таке
правопорушення передбачено накладення
адміністративного стягнення в виді
штрафу і конфіскації не задекларованої
валюти. За таких обставин вимоги
представника митниці, щодо
застосування конфіскації, ґрунтуються
на законі, тому подібне втручання
держави в право гр. ОСОБА_4 на повагу
власності слід розглядати як
обгрунтоване і таке, яке відповідає
вимогам закону.

Що стосується загального інтересу,
якому могло слугувати таке втручання,
Європейський Суд зазначив, що держави
мають законний інтерес і в той же час
обов'язок вживати заходи в цілях
виявлення та контролю руху готівкових
коштів через кордони, оскільки значні
суми готівки можуть використовуватись
для легалізації незаконних доходів,
торгівлі наркотиками, фінансування
тероризму, вчинення тяжких фінансових
злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка
розповсюджується на будь-яку особу, що
перетинає кордон держави, попереджує
прихований ввіз і вивіз грошових
коштів з країни і конфіскаційна міра,
яку тягне недекларування грошових
коштів митному органу, є частиною
загальної регулятивної системи,
передбаченої для боротьби з подібними
правопорушеннями.

Таким чином, у відповідності з рішенням
ЄСПЛ, слід визнати, що застосування
конфіскації в даному випадку
відповідатиме загальним інтересам.
Далі слід з'ясувати чи буде, в разі
застосування конфіскації, досягнута
розумна співрозмірність між засобами,
використаними судом для забезпечення
загального інтересу, і захистом права
гр. ОСОБА_4 на повагу власності або,
іншими словами, чи не буде покладено на
нього індивідуальний надмірний тягар.

Правопорушення, яке вчинив гр. ОСОБА_4.,
полягало в недекларуванні митному
органу 8000 євро, в готівковій формі, які
він провозив.

Слід зауважити, що ввезення готівкової
іноземної валюти в Україну не є
незаконним, згідно з діючим
законодавством України.

Крім того, сума, яка може бути законно
ввезена, чи фізично переміщена через
український митний кордон, в принципі
не обмежена, обмежена лише сума (10 000
євро), яка може бути ввезена без
письмового декларування. Таким чином,
існує лише обов'язок, щодо декларування
таких коштів, залежно від суми, яка
провозиться через митний кордон
(встановлено порядок переміщення).

Більш того, законне походження
грошових коштів, щодо яких є вимога
застосування конфіскації, не
оспорюється та їх незаконне походження
жодним чином не підтверджено.

Вважаю за необхідне застосувати
ст.22 КУпАП, так як накладання на
правопорушника стягнення,
передбаченого ст.471 МК фактично не
виконає основної мети такого
стягнення, викладеної в ст.23 КУпАП, а
саме: адміністративне стягнення є
мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами.

На думку суду, таке рішення буде
відповідати вимогам ст.6 про право на
справедливий суд Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, ратифіковану Законом України
№475/97-ВР від 17.07.1997 року.

Застосування стягнення,
передбаченого ст.471 МК, фактично
відобразиться на матеріальному
достатку ОСОБА_4 і його сім'ї і на думку
суду не буде відповідати принципу
індивідуалізації покарання.

На підставі ст.487 МК України
провадження у справах про порушення
митних правил здійснюється відповідно
до цього Кодексу, а в частині, що не
регулюється ним - відповідно до
законодавства України про
адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

В ст.284 КУпАП вказано, що постанова про
закриття справи виноситься при
оголошенні усного зауваження.

Згідно ст. 283 КУпАП України постанова по
справі повинна містити вирішення
питання про вилучені речі і документи,
отже у зв'язку з тим, що гр. ОСОБА_4
звільняється від адміністративної
відповідальності і на нього не
накладається адміністративне
стягнення, йому слід повернути гроші ,
вилучені у нього митними органами в
установленому законом порядку.

Виходячи з вищенаведеного,
керуючись ст.8, 9 Конституції України ;
ст. ст.22, 23, 280, 283, 284, 293, 294 КУпАП; ст. ст. 458,
460 , 471 , 487, 491, 522, 527 МК України ;
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
ратифікованою Законом України №475/97-ВР
від 17.07.1997 року, протоколами №1, 2, 4, 7, 11
до Європейської Конвенції з захисту
прав людини; ст.17 Закону України «Про
міжнародні договори» , Постановою
Пленуму Верховного суду «Про судову
практику у справах про контрабанду та
порушення митних правил» від 3 червня
2005 року №8(із змінами, внесеними згідно
з постановою Пленуму Верховного Суду
України №8 від 30 травня 2008 року),

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
за ст.471 МК України гр. ОСОБА_4 - закрити
на підставі ст.22 КУпАП.

Оголосити гр. ОСОБА_4 усне зауваження.

Товари ,вилучені згідно протоколу про
порушення митних правил №0234/500003/14 від
26.04.2014 року - гроші на загальну суму 8000
євро- повернути власнику гр. України
ОСОБА_4 або його представнику, в
установленому законом порядку.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ

апеляційного суду Одеської області
В.Г.Праведний

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ

апеляційного суду Одеської області
В.Г.Праведний