Справа № 460/725//14-п
Головуючий у 1 інстанції: Суддя
Провадження № 33/783/332/14
Доповідач: Гаврилов В. М.
Категорія ч. 1 ст. 130 КпАП України
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року суддя апеляційного суду
Львівської області Гаврилов В.М. в
приміщенні апеляційного суду
Львівської області в м. Львові за
участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
судді Яворівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2014
року,-

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним
в скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КпАП України, та накладено стягнення у
виді штрафу в розмірі двохсот
п'ятдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 4250 (чотири тисячі двісті
п'ятдесят) гривень.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він,
02.03.2014 року близько 18 год. 25 хв. по вул.
Калиновій в смт. Брюховичі м. Львова,
порушуючи п.2.5 Правил дорожнього руху
України, керував автомобілем марки
«ВАЗ-2106», реєстраційний номер НОМЕР_1, з
ознаками алкогольного сп'яніння, від
проходження медичного огляду
відмовився, чим вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130
КпАП України.

На дану постанову ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову судді
Яворівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2014 року
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст.130 КпАП України та провадження у
справі закрити за відсутністю в його
діях ознак адміністративного
правопорушення.

Зокрема покликається на те, що відносно
нього було винесено постанову про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП
України та ним було сплачено штраф у
розмірі 510 грн.

Також апелянт зазначає, що в нього
немає посвідчення водія і тому він не
наділений правом керування
автомобілем, а автомобіль, в якому він
перебував на місці водія, стояв на
місці, а не здійснював рух, тому не може
вважатись, що він керував автомобілем у
стані алкогольного сп'яніння та він не
є суб'єктом адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КпАП України.

Крім цього апелянт зазначає, що
відповідно до п. 1.10 ПДР України водієм є
особа, яка керує транспортним засобом
та має посвідчення водія, і оскільки
такого посвідчення він не має і
транспортним засобом не керував, то
положення п.2.5 ПДР України стосовно
того, що водій повинен на вимогу
працівника міліції пройти в
установленому законом порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння, впливу
наркотичних чи токсичних речовин не
може бути застосовано відносно нього.

Окрім цього ОСОБА_2 заявив клопотання
про поновлення пропущеного строку на
апеляційне оскарження, оскільки такий
строк було порушено ним з поважних
причин, так як його не було повідомлено
про час та місце розгляду справи, а
копію рішення місцевого суду він
отримав лише 23.06.2014 року.

Заслухавши думку апелянта та його
адвоката ОСОБА_1, які підтримали подану
апеляцію та клопотання про поновлення
пропущеного строку на апеляційне
оскарження, дослідивши матеріали
справи № 460/725/14-п та додані до
апеляційної скарги документи вважаю,
що ОСОБА_2 слід поновити пропущений
строк на апеляційне оскарження, а його
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
строк на подання апеляції ОСОБА_2 було
пропущено з поважних причин, оскільки в
судовому засіданні при розгляді справи
місцевим судом він був відсутній (а.с.
8), всупереч твердження місцевого суду,
викладеного в оскаржуваній постанові
він не був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи, що
підтверджується поверненим
повідомленням про час та місце
розгляду справи (а.с. 6, 7), а копію
постанови місцевого суду він отримав
лише 21.06.2014 року (а.с. 11) і вже 02.07.2014 року
подав апеляційну скаргу (а.с. 23).

Вина ОСОБА_2 у вчиненому
адміністративному правопорушенні
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №329515, який ним підписаний,
зауважень до якого останній не мав, та
власноручно написав пояснення, що
випив 100 грам горілки, керував
автомобілем, від проходження медичного
огляду відмовився та вину у вчиненому
визнає (а.с. 2). У цьому ж протоколі
зазначено, що від проходження огляду на
стан алкогольного сп'яніння ОСОБА_2
відмовився в присутності свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що також
підтверджується їхніми поясненнями
(а.с. 2,3).

Диспозиція ч. 1 ст. 130 КпАП України
передбачає притягнення до
адміністративної відповідальності за
керування транспортними засобами
особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а також передача керування
транспортним засобом особі, яка
перебуває в стані такого сп'яніння чи
під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмова особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що
доводи, наведені апелянтом щодо
відсутності в його діях ознак
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КпАП України є
надуманими, не підтверджуються
доданими до апеляції документами та
спростовуються матеріалами справи, а
відтак підстав для скасування
постанови місцевого суду не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В
И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне
оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову судді
Яворівського районного суду
Львівської області від 28 травня 2014
року - без зміни.

Постанова остаточна, оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області
В. М. Гаврилов