АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/3472/14-п
Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 33/790/374/14
Категорія:ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2014 року

м. Харків

Суддя судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Харківської області Шевченко В.В.,
за участю особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на постанову судді Жовтневого
районного суду м. Харкова від 29 квітня
2014 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1
року, не працює, мешкає за адресою:
АДРЕСА_1

до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2014 року постановою судді
Жовтневого районного суду м. Харкова
ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано
стягненню у виді штрафу в розмірі 340
гривень.

Не погодившись з винесеним
процесуальним рішенням судді,
правопорушник ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, просить скасувати постанову
суду першої інстанції, а справу
направити на новий розгляд. Апелянт
вважає, що судом першої інстанції
безпідставно зазначено про порушення
ним п.12.1 ПДР України, оскільки в
матеріалах справи відсутні докази його
вини, а постанова від 29 квітня 2014 року
не відповідає фактичним обставинам
справи та є необґрунтованою. ОСОБА_2
посилається на те, що факт перевищення
ним швидкості руху не доведений та не
враховано, що його автомобіль лише
занесло на мокрому покритті дороги,
коли він намагався уникнути зіткнення
із мотоциклістом, який створив для
нього перешкоду у русі та зник із місця
пригоди. Окрім того, апелянт зазначає
про розгляд справи за його відсутності,
неврахування судом даних про його
особу, що пом*якшують відповідальність
, а також відсутність постраждалих та
майнової шкоди стороннім
особам.Одночасно, ОСОБА_2 подав
клопотання про поновлення строку на
подачу апеляційної скарги. Посилається
на те, що про дату розгляду справи йому
не було відомо, оскільки судовий виклик
він не отримував та в період з 24.04.2014р.
по 07.05.2014р. перебував на лікуванні у
Центрі первинної медико-санітарної
допомоги м.Мерефа, що підтверджується
довідкою лікувального закладу; справа
розглянута судом у його відсутність,
копію постанови він одержав поштою
лише 07 червня 2014 року, а 17 червня 2014 року
звернувся із апеляційною скаргою.

Твердження апелянта щодо
поважності причин пропуску строку на
апеляційне оскарження матеріалами
справи не спростовуються, тому строк на
подачу апеляційної скарги підлягає
поновленню.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши правопорушника, який
підтримав апеляційну скаргу в повному
обсязі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 суддею повно і
всебічно встановлені всі обставини
дорожньо-транспортної пригоди на
підставі наявних в матеріалах справи і
досліджених в судовому засіданні
доказів, які оцінені судом першої
інстанції в їх сукупності, у
відповідності з вимогами ст.ст.251, 252
КУпАП, що відображено у мотивувальній
частині постанови суду.

Доводи апелянта щодо невинуватості
та його версія стосовно фактичних
обставин ДТП, які викладені в
апеляційній скарзі, аналогічні його
поясненням, що були надані при
складанні протоколу (а.с.3), а тому
перевірялись судом першої інстанції.
Факту перевищення водієм встановлених
обмежень швидкості руху, як про те
зазначає апелянт, матеріали справи
дійсно не містять. Проте зазначені
посилання не спростовують висновку
суду про порушення водієм вимог п.12.1
ПДР України щодо необхідності під час
вибору в установлених межах безпечної
швидкості руху враховувати дорожню
обстановку (в тому числі - можливе
виникнення перешкод для руху, стан
дорожнього покриття та ін.), а також
особливості вантажу, що перевозиться і
стан транспортного засобу, щоб мати
змогу постійно контролювати його рух
та безпечно керувати ним.

Таким чином, висновок суду про
доведеність вини ОСОБА_2 відповідає
фактичним обставинам справи і є
обґрунтованим, а кваліфікація його дій
за ст.124 КУпАП є вірною. Будь-які нові
докази, які спростовують правильність
висновку суду першої інстанції щодо
винуватості ОСОБА_2, апеляційному суду
не надані.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП
малозначність правопорушення є
приводом для звільнення особи від
адміністративної відповідальності і
обмеження щодо неї усним зауваженням.

Враховуючи фактичні обставини
дорожньо-транспортної пригоди, а саме
те, що вчиненим правопорушенням не
завдано негативних наслідків для інших
учасників дорожнього руху, вважаю
правопорушення малозначним, у зв*язку
з чим постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню зі звільненням
ОСОБА_2 від адміністративної
відповідальності.

Керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП України,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк апеляційного
оскарження постанови суду

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково

Постанову судді Жовтневого
районного суду м. Харкова від 29 квітня
2014 року про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП скасувати.

ОСОБА_2 звільнити від
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст.124 КУпАП, за
малозначністю правопорушення,
обмежившись усним зауваженням.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення , є остаточною й оскарженню
не підлягає..

Суддя апеляційного суду

Харківської області

В.В.Шевченко