Справа № 359/5076/14-п Головуючий у І
інстанції Левченко А.В.Провадження №
33/780/512/14 Доповідач у 2 інстанції
КапічонКатегорія 429
ПОСТАНОВА

іменем України

09 липня 2014 року
м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської
області Капічон О.М., за участю
представника Київської митниці мін
доходів Захарова А.О., прокурора
Гончарової О.О., розглянувши апеляційну
скаргу представника Київської митниці
Міністерства доходів і зборів на
постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 06 червня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Миколаєва, громадянина України, жителя
АДРЕСА_1, власника компанії «ПП ОСОБА_2»,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 471 Митного
кодексу України та накладено на нього
стягнення у виді адміністративного
штрафу у розмірі 100 (сто)
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 1700,00 (одна тисяча
сімсот грн., 00 копійок), вилучену валюту
в розмірі 12 700 доларів США повернуто
ОСОБА_2, стягнуто судовий збір в
розмірі 36 гривень 54 копійки,

в с т а н о в и в:

Відповідно до постанови судді, 17
травня 2014 року о 05 годині 30 хвилин під
час проходження митного контролю в
зоні митного контролю залу «Відліт»
терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль»
громадянин України ОСОБА_2, який
відлітав з України до Російської
Федерації м. Москва літаком а/к
«Аерофлот», рейсом №SU1803, своїми діями
обрав канал, позначений символом
зеленого кольору - «зелений коридор»,
тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК
України заявив про те, що переміщувані
ним через митний кордон України товари
не підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо ввезення на митну територію
України та засвідчив про факти, що
мають юридичне значення. Після
перетину пасажиром «білої лінії», яка
позначає закінчення зони спрощеного
митного контролю «зелений коридор»
митниці, пасажиру було задано
запитання щодо наявності в нього
готівки, на що він відповів, що має при
собі велику суму грошей. Після цього
пасажира було запрошено до службового
приміщення митниці залу «Відліт»
терміналу «Д» ДП МА «Бориспіль», де ним
була видана готівка в розмірі 26 300
(двадцяти шести тисяч трьохсот) доларів
США. Готівка знаходилась в сумці
пасажира та переміщувалася без ознак
приховування. Зі слів ОСОБА_2 вся
готівка належить йому особисто.
Пасажир обрав проходження митного
контролю «зеленим коридором», де
передбачено наявність у громадян
готівки у сумі, що не перевищує 10 000
(десяти тисяч) євро (чи еквівалент цієї
суми в іншій валюті), з виявленої суми
було пропущено13 600 (тринадцять тисяч
шістсот) доларів США.

В апеляційній скарзі представник
Київської митниці Міндоходів просить
постанову Бориспільського
міськрайонного суду від 06 червня 2014
року скасувати в повному обсязі та
постановити нову постанову, якою
визнати громадянина ОСОБА_2 винним у
вчиненні порушення митних правил за ст.
471 Митного кодексу України, застосувати
до нього стягнення у вигляді штрафу
розміром 1 700 (одна тисяча сімсот)
гривень та конфіскації затриманої по
справі валюти у розмірі 12 700 (дванадцять
тисяч сімсот) доларів США. Свої
апеляційні вимоги мотивує тим, що в
якості обґрунтування постанови суд
першої інстанції послався на
прецендентну норму права - рішення
Європейського суду з прав людини
(справа Ісмаілов проти Російської
Федерації від 06 листопада 2008 року).
Проте, як вважає апелянт, слід взяти до
уваги, що в вищенаведеній справі
грошові кошти не були джерелом
правопорушення, а речовим доказом.
Також не було враховано, що в Україні
виключається превалювання норми
прецеденту над нормою права. В
постанові суду першої інстанції
зазначено норми, що суперечать нормам
чинного законодавства України. Судом
першої інстанції не було перевірено
легальність походжень коштів, які
переміщувались через митний кордон.
При обранні виду та розміру стягнення,
накладеного на громадянина ОСОБА_2,
судом було проігноровано норми статті
471 МК України.

Заслухавши думку представника митниці
Захарова А.О., який просив задовольнити
його апеляційну скаргу, прокурора в
підтримку поданої апеляційної скарги;
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту постанови вбачається що
суддя вірно дійшов висновку про
наявність в діях ОСОБА_2 порушення
порядку проходження митного контролю в
зонах (коридорах) строщеного митного
контролю, передбаченого ст. 471 МК
України, що підтверджено матеріалами
справи, зокрема, протоколом про
порушення митних правил № 0249/125120101/14
від 17 травня 2014 року /а.с. 2-5/, протоколом
опитування ОСОБА_2 в справі про
порушення митних правил №0249/125120101/14
/а.с. 6-8/, доповідною запискою старшого
інспектора ВМО №1 м/п
«Бориспіль-аеропорт» Ветощука Н.В. / а.с.
9/.

Проте, поза увагою суду першої
інстанції залишився той факт, що
ОСОБА_2 не задекларував належним чином
готівку, яку мав намір вивезти з
України в сумі, що перевищує в
еквіваленті 10 000 євро на особу.

Посилання суду першої інстанції на
рішення Європейського суду з прав
людини (справу «Ісмаїлов проти Росії»,
рішення від 06 листопада 2008 року), яким
встановлено порушення ст. 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, є
безпідставним.

Так, зі змісту вищенаведеного рішення
вбачається, що Ісмаїлов, перебуваючи в
скрутному матеріальному становищі,
вирішив продати квартиру у м. Баку, яку
успадкував від матері. Відсутність у
нього коштів, на які він розраховував,
ставить під загрозу його гідне людське
існування.

Обставини порушення митних правил
ОСОБА_2 не є аналогічними обставинам,
встановленим рішенням Європейського
суду з прав людини по справі «Ісмаїлов
проти Росії». Крім того, Європейський
суд у своєму Рішенні не вказує на те, що
національне законодавство Російської
Федерації в частині застосування
конфіскації за порушення митних правил
порушує права людини.

Окрім того, відповідно до п. 3
Постанови правління НБУ №148 від 27
травня 2008 року (в редакції ПНБУ від 25
липня 2012 року №312), фізична
особа-резидент має право ввозити в
Україну та вивозити за межі України
готівку в сумі, що перевищує в
еквіваленті 10 000 (десять тисяч) євро, за
умови письмового декларування митному
органу в повному обсязі та за наявності
документів, що підтверджують зняття
готівки з рахунків у банках (фінансових
установах), виключно на ту суму, що
перевищує в еквіваленті 10 000 (десять
тисяч) євро.

Проте, при розгляді справи суду
першої інстанції не було надано
дозвільних документів на переміщення
валюти через митний кордон України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
вважає, що постанова судді
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 06 червня 2014 року
не відповідає фактичним обставинам
справи, а тому підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
-

п о с т а н о в
и в:

Апеляційну скаргу представника
Київської митниці Міндоходів
Захарова А.О. - задовольнити.

Постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 06 червня 2014 року щодо ОСОБА_2
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2
визнати винуватим у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного кодексу України та
застосувати до нього адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 100
(ста) неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 1700 (одна
тисяча сімсот гривень), з конфіскацією
валюти в розмірі 12 700 (дванадцять тисяч
сімсот) доларів США, вилучених за
протоколом про порушення митних правил
№ 0249/125120101/14 від 17 травня 2014 року в
дохід Держави Україна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
державного бюджету України судовий
збір у розмірі 36 грн. 54 коп. / отримувач -
ГУ ДКСУ у Київській області, код
отримувача - 37955989, банк отримувача - ГУ
ДКСУ в Київській області, МФО - 821018,
рахунок отримувача - 0001, код
класифікації доходів бюджету 22030001/.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
О.М. Капічон