Справа № 539/2397/14-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді -
Іващенка Ю. А.

при секретарі Мирна Т.Ф.,

з участю ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

законного представника
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Лубни
Полтавської області адміністративний
матеріал про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 154 КпАП України:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_2,

В С Т А Н О В И В :

18.04.2014 року близько 17 год. В м. Лубни на
вулиці Олійниці Полтавської області
ОСОБА_1 порушив правила тримання
належної йому собаки по кличці «Рем» в
порушення вимог ст. 5 Закону України
«Про утримання домашніх тварин у
населених пунктах України», якою
передбачено, що власники домашніх
тварин зобов'язані упереджувати
можливість безконтрольного виходу
тварини поза межі міста її утримання,
запобігати прояву небезпеки тваринами,
які утримуються. по відношенню до
людей, інших тварин або майна, в
результаті чого дана собака вкусила
неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
спричинивши шкоду його здоров»ю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у
вчиненому правопорушенні не визнав та
пояснив, що дійсно до травня 2014 року був
власником собаки «Рем». 18.04.2014 р. до 18-00
год. Був на роботі , а в цей час собака
була закрита вдома. Таким чином його
собака не могла покусати дитину. Після
складання протоколу продав собаку
знайомим у м. Київ, оскільки не міг її
утримувати. Забезпечити доставку
собаку для проведення впізнання не
зможе. Надав суду фотографію на
мобільному телефоні сусідського
собаки, який, на його думку міг вкусити
дитину.

Незважаючи на невизнання своєї
вини, вина ОСОБА_1 у вчиненому
адміністративному правопорушенні
підтверджується наступним.

Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що
18.04.2014 року грав із дітьми в футбол на
вул. Олійниці в м. Лубни, коли вискочила
собака та вкусила його за руку та за
обличчя. Після чого він потрапив в
лікарню. Собаку запам»ятав добре. В
подальшому впізнав собаку , належну
ОСОБА_1 , на фотографіях, що зробив його
батько та на відеозаписі, яке йому
продемонстрували працівники міліції.
Пояснив, що на фотографії, що
продемонстрована в судовому засіданні
ОСОБА_1 сусідської собаки зображена не
та тварина, що його вкусила. Впізнав
собаку за плямою на грудях, по вухах та
по очах.

Законний представник
неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4
пояснив, що обходив всю вулицю Олійниці
та фотографував всіх собак та
показував їх сину, серед яких він
впізнав собаку, належну ОСОБА_1 Після
складання протоколу ОСОБА_1 зразу ж
продав собаку.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона
складала протокол на ОСОБА_1 та
готувала матеріали про
адміністративне правопорушення. Під
час перевірки було встановлено, що
18.04.2014 р. на вулиці Олійниці
неповнолітного ОСОБА_4 покусала собака.
Нею встановлювалися власники собак
схожих за описом неповнолітнього, які
проживали в тому районі. Коли
показувала відео дітям, які були на
місці події, вони не впізнавали собаку.
Через деяких час до неї зателефонував
батько дитини, яку вкусила собака та
повідомив, що знайшов собаку і її
власника. Після чого вона приходила за
адресою проживання гр-на ОСОБА_1 , де
знімала на відео належну йому собаку по
кличці «Рем» та відбирала пояснення
від ОСОБА_1. Коли показала запис із
собакою ОСОБА_3, дитина впізнала на
ньому собаку, що покусала його. Після
чого склала протокол на ОСОБА_1 та
чекала коли дитина вийде із лікарні
для проведення впізнання, однак після
складання протоколу ОСОБА_1 повідомив ,
що собаки вже не має, оскільки він її
продав.

18.04.2014 року ОСОБА_6 звернулася до
Лубенського МВ із заявою, в якій
прохала притягнути до
відповідальності власника собаки, що
18.04.2014 р. покусала її сина ОСОБА_3

ОСОБА_1 працівникам міліції
надавав пояснення про те, що він
проживає за адресою АДРЕСА_1 та є
власником собаки породи амстиф по
кличці «Рем».

Працівникам міліції
неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8
пояснювали, що 18.04.2014 р. разом із ОСОБА_3
грали в футбол, коли до них вискочила
собака бійцівської породи та вкусила
ОСОБА_3 за руку та обличчя.

ОСОБА_3 в поясненнях працівникам
міліції 08.07.2014 року вказував, що на
відеозаписі, який був йому
продемонстрований, впізнав собаку
бійцівської породи, яка 18.04.2014 р.
вкусила його на вулиці Олійниці.

Також на фотографіях , що були
надані суду законним представником
потерпілого ОСОБА_3 впізнав ту собаку,
що його вкусила за плямою на грудях,
очима та по вухах.

ОСОБА_1 пояснив, що на фотографіях
, які надав законний представник
потерпілого , зображена належна йому до
травня 2014 року собака по кличці «Рем»,
яка проживала у нього вдома за адресою
АДРЕСА_1.

На підставі викладеного суд
вважає, що вина ОСОБА_1 в вчиненому
правопорушенні є встановленою , а
невизнання ним своєї вини свідчить про
обраний спосіб захисту з метою
уникнення відповідальності.

Про наявність вини ОСОБА_1 також
свідчить той факт, що ним було
відчужено власну собаку по кличці
«Рем» зразу ж після складання
протоколу про адміністративне
правопорушення, що фактично
унеможливило проведення її впізнання
потерпілим, який на той час перебував в
лікарні на лікуванні, після закінчення
лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 КпАП України
якщо справи про адміністративні
правопорушення відповідно до цього
Кодексу чи інших законів підвідомчі
суду (судді), стягнення може бути
накладено не пізніш як через три місяці
з дня вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - не пізніш
як через три місяці з дня його
виявлення,.

Згідно п.7 ст. 247 КпАП України
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у зв»язку з
закінчення на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених статтею 38 цього
Кодексу.

Тому суд вважає, що провадження по
справі про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч.2 ст. 154 КпАП України
необхідно закрити, а ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст. 154 КпАП України звільнити.

Керуючись ст. ст. 38, 154, 247-249, 251, 252, 276, 279, 280
КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 154 КпАП України.

Провадження по справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ч.2 ст. 154 КпАП України на
підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КпАП України
закрити.

ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності за ч.2 ст. 154 КпАП
України звільнити у зв»язку з
закінчення на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених статтею 38 КпАП
України.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
на неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду
Іващенко Ю. А.