Номер провадження: 33/785/446/14
Номер справи місцевого суду: 511/1576/14-п
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2014 року
м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської
області Прібилов В.М., за участі ОСОБА_1
та його представника - адвоката ОСОБА_2,
прокурора прокуратури Одеської
області Муравйова П.Г., розглянувши
скаргу заступника прокурора Одеської
області Товбійчука В.Ф., на постанову
судді Роздільнянського районного суду
Одеської області від 20.06.2014 року,-

встановив

Зазначеною постановою стосовно,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, працюючого начальником району
електропостачання (ЕЧС-14) станції
Роздільна Котовської дистанції
електропостачання ДП «Одеська
залізниця» який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1

провадження по справі про
адміністративне правопорушення за ст.
172-7 ч. 1 КУпАП було закрито, в зв'язку із
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення.

Згідно з протоколом про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 відповідно до наказу № 16/ОС від
16.02.2006 року призначений на посаду
начальника району електропостачання
станції Роздільна (ЕЧС-14) Котовської
дистанції електропостачання ДП
«Одеська залізниця».

Наказом від 29.12.2011 № 159/ОС ОСОБА_6 -
призначений на посаду електромонтера з
експлуатації розподільчих мереж
району електропостачання станції
Роздільна Котовської дистанції
електропостачання ДП «Одеська
залізниця» та наказом від 26.09.2011 № Ю9/ОС
ОСОБА_7 призначена на посаду
прибиральника виробничих та службових
приміщень зазначеного структурного
підрозділу залізниці.

ОСОБА_6 є рідним сином ОСОБА_1, а ОСОБА_7 -
його дружиною, та відповідно до
посадових інструкцій
підпорядковуються безпосередньо
начальнику району електропостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» близькими особами є зокрема,
дружина та рідний син.

За таких обставин ОСОБА_1 є посадовою
особою юридичної особи публічного
права і відноситься до посадових осіб,
вказаних в підпункті «а» пункту 2
частини 1 статті 4 зазначеного закону та
відносно нього частиною 1 статті 9 цього
закону встановлені обмеження щодо
роботи близьких осіб.

Попри зазначених обставин, ОСОБА_1 не
вжив заходів щодо усунення вказаних
обставин у п'ятнадцятиденний термін та
всупереч утвореному конфлікту
інтересів організовував, координував
та перевіряв виконання робіт ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, як безпосередніх підлеглих,
контролював дотримання ними правил
охорони праці, виробничої та трудової
дисципліни, правил внутрішнього
трудового розпорядку.

Таким чином, ОСОБА_1, порушуючи
обмеження щодо роботи близьких
родичів, достовірно знаючи, що в його
безпосередньому підпорядкуванні
знаходиться електромонтер з
експлуатації розподільчих мереж
ОСОБА_6, який є його рідним сином, та
прибиральниця виробничих і службових
приміщень ОСОБА_7, яка є його дружиною,
тобто близькими особами, не виконав
вимоги ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», не
повідомив безпосереднього керівника
та не усунув обставини, які порушують
цю норму закону, у зв'язку з чим в період
з грудня 2011 року, у зв'язку з
надходженням в безпосередньому
підпорядкуванні рідного сина та
дружини, у нього виникла суперечність
між особистими інтересами та його
службовими повноваженнями, наявність
якої може вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих йому
службових повноважень, тобто конфлікт
інтересів.

Розглядаючи справу, суддя суду 1-ї
інстанції прийшов до висновку, що
ОСОБА_1 вчинив адміністративне
корупційне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, а
саме - неповідомлення особою
безпосереднього керівника у випадках,
передбачених законом, про наявність
конфлікту інтересів.

Разом з тим, також прийшов до висновку
про необхідність закриття провадження
по зазначеній адміністративній справі,
оскільки вважав, що зазначене
правопорушення було вчинено 26.09.11 року
та 29.12.2011 року, тобто на момент
прийняття своїх рідних - сина та
дружини на роботу і на момент розгляду
справи сплинув передбачений ст.38 КУпАП
граничний річний строк накладення
адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з рішенням суду,
заступником прокурора Одеської
області Товбійчуком В.Ф. була подана
апеляційна скарга, в якій, посилаючись
на незаконність прийнятого рішення в
частині закриття провадження по
справі, він просить скасувати
постанову, прийняти нову постанову,
якою притягнути ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності в
межах санкції сч.1 ст.172-7 КУпАП.

Зазначив, що зібраними по справі
доказами повністю підтверджена
винуватість ОСОБА_1 у вчинені
корупційного правопорушення та
невиконання ним вимог ст. 14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», в частині того, що
будучи посадовою особою, в
установлений законом строк, він не
повідомив безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів та
не усунув обставини, які порушують
норму закону.

Вважає, що висновок суду про
вчинення ОСОБА_1 корупційного
правопорушення закінченим з часу
винесення наказів про призначення на
посади своїх близьких родичів, таким,
який не відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки зазначене
корупційне правопорушення є триваючим,
а ОСОБА_1 з моменту призначення на
посади сина та дружини до дати
складання стосовно нього протоколу
(19.05.2014) не усунув обставини, які
порушують вимоги Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», тому строки притягнення
його до адміністративної
відповідальності повинні
обчислюватись від дати складання
стосовно нього протоколу, які на момент
розгляду судом - не сплинули.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його
представника та прокурора, дослідивши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи вважаю, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, постанова судді
скасуванню, а провадження у справі
закриттю, за наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП,
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають істотне значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП,
доказами у справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно ч.3 ст.38 КУпАП
адміністративне стягнення за вчинення
корупційного правопорушення може бути
накладено протягом трьох місяців з дня
виявлення, але не пізніше одного року з
дня його вчинення.

У відповідності з п. 7 ст. 247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю якщо на момент
розгляду справи закінчились строки,
передбачені ст. 38 КУпАП.

У судовому засідання суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_1 та його
представник заперечували проти
задоволення апеляції, разом з тим
послалися на ту обставину, що
винуватість у скоєному корупційному
правопорушенні ОСОБА_1 не доведена,
оскільки вважають, що у його діях був
відсутній умисел на вчинення
корупційного правопорушення, а строки
притягнення до відповідальності
необхідно рахувати з моменту прийняття
його рідних на роботу і на момент
розгляду судом справи вони сплинули.
Разом з тим ОСОБА_1 пояснив, що апеляцію
на рішення суду ним не подавалася,
оскільки це рішення його влаштовувало,
ним прийняті заходи стосовно усунення
виявленого порушення і на час розгляду
апеляції син та дружина переведені на
посади, які йому не підпорядковуються і
на підтвердження надав відповідні
докази.

Частиною 7 ст.294 КУпАП передбачено,
що апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги.

За таких обставин вважаю, що
розгляд питання стосовно винуватості
ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні не є
предметом розгляду зазначеної
апеляції прокурора.

Враховуючи вищевикладене, з
урахуванням досліджених у судовому
засіданні доказів, на підтвердження
винуватості ОСОБА_1 у вчиненому
корупційному правопорушенні, а саме
протоколу про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, у якому ОСОБА_1 визнав
себе винуватим у його вчинені (а.с.1-4);
положення про Державну адміністрацію
залізничного транспорту України (а.с.19);
пояснення ОСОБА_1, якими він підтвердив
факт роботи його рідних у його
безпосередньому підпорядкуванні та
неповідомлення про це свого
безпосереднього керівника (а.с.20);
посадової інструкції начальника
району електропостачання (а.с.28);
копіями матеріалів на підтвердження
родинних зв'язків ( а.с. 36, 46); копіями
наказів про призначення рідних ОСОБА_1 -
сина ОСОБА_6 та дружини - ОСОБА_7 на
посади які перебувають у
підпорядкуванні ОСОБА_1 (а.с.40,48) та
матеріалів на підтвердження обліку
виконаних робіт (а.с.55-66), апеляційний
суд вважає, що висновки суду 1-ї
інстанції про наявність у його діях
складу адміністративного
правопорушення є обґрунтованими.

Разом з тим, висновки суду щодо
закінчення на момент розгляду справи
строків накладення адміністративного
стягнення є помилковими, оскільки у
даному випадку вчинене ОСОБА_1
правопорушення є триваючим і початок
перебігу строку давності визначається
та пов'язується з моменту виявлення
проступку, а не з моменту його вчинення.

Як встановлено у судовому
засіданні, підтверджено прокурором та
безпосередньо ОСОБА_1, зазначене
правопорушення було виявлено на
початку травня 2014 року, тобто
безпосередньо після отримання усіх
необхідних документів на
підтвердження факту його скоєння,
тобто перед складанням протоколу. За
таких обставин, враховуючи те, що точна
дата його виявлення не встановлена,
строк виявлення правопорушення у
даному випадку необхідно рахувати саме
з моменту складання адміністративного
протоколу - а саме 19.05.2014 року, в зв'язку
з чим апеляційний суд вважає
твердження прокурора про дату початку
обчислення строку саме з моменту
складання адміністративного протоколу
- обґрунтованими.

Таким чином, на момент розгляду
справи судом 1-ї інстанції,
встановлений законом трьохмісячний
строк накладення стягнення не сплинув,
тому у судді не було наявних підстав
для прийняття рішення про закриття
провадження в зв'язку з закінченням
строку накладення адміністративного
стягнення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294
КУпАП, за наслідками розгляду
апеляційної скарги, протесту прокурора
суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи
протест прокурора без задоволення, а
постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити
провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову
постанову;

4) змінити постанову.

Враховуючи вищевикладене вважаю,
що постанова судді суду першої
інстанції від 20 червня 2014 року підлягає
скасуванню з постановленням нової
постанови про накладення відносно
ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

При накладені адміністративного
стягнення, апеляційний суд приймає до
уваги обставини вчиненого
правопорушення, ступінь вини
правопорушника, дані про його особу,
який характеризується позитивно,
працює, до адміністративної
відповідальності не притягувався, а
також приймає до уваги наявність
обставини, що пом'якшує
відповідальність - відвернення
шкідливих наслідків правопорушення та
відсутність обтяжуючих обставин і
вважає за необхідне накласти відносно
нього стягнення у виді мінімального
розміру штрафу, передбаченого санкцією
ч.1 ст.172-7 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 КУпАП, апеляційний суд Одеської
області,-

постановив

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Одеської області Товбійчука
В.Ф. - задовольнити.

Постанову судді Роздільнянського
районного суду Одеської області від 20
червня 2014 року, яким закрито
провадження по справі про
адміністративне правопорушення про
притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.172-7 КУпАП в
зв'язку з закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення - скасувати.

Постановити нову постанову, якою
притягнути ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-7 КУпАП та
накласти на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі
десяти неоподаткованих розмірів
доходів громадян, тобто 170 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області
В.М. Прібилов.