Справа №359/6092/14-п
Провадження № 3/359/1679/2014
Протокол № 0299/125120104/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2014 р.
м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду Київської області Криворучко І.В.

За участі представника Київської
митниці міндоходів Ясінської О.Я.

Прокурора Сосновенко О.В.,

Представника особи, що притягається до
відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу, яка надійшла від Київської
митниці міндоходів, про притягнення до
адміністративної відповідальності
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження:
Монголія, м. Улан-Батор, який проживає:
Україна, АДРЕСА_1, який працює:
фінансовий директор ТОВ «Нью Сістемс
АМ аеропорт «Харків», паспорт
громадянина Російської Федерації
НОМЕР_1, виданий 21.12.2012, посвідка на
постійне проживання в Україні НОМЕР_2,
видана 26.07.2010., за ст. 471 МК України , -

в с т а н о в и в

05.06.2014 р. о 8 год 55 хв. під час проходження
митного контролю в зоні митного
контролю залу "Відліт" терміналу "D" ДП
МА "Бориспіль" громадянин Російської
Федерації ОСОБА_4, який відлітав з
України до Ізраїлю, м. Тель-Авів,
літаком а/к «Міжнародні авіалінії
України», рейсом №0775, своїми діями
обрав канал, позначений символами
зеленого кольору - «зелений коридор»,
тим самим, відповідно до ч. 5 ст. 366 МК
України заявив про те, що переміщувані
ним через митний кордон України товари
не підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо вивезення за межі митної
території України та засвідчив про
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиром „білої
лінії", яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю „зелений
коридор" митниці, пасажиру було задано
запитання щодо наявності в нього
готівки, на що він відповів, що не знає
точної суми готівки, яку має при собі.
Після цього пасажира було запрошено до
службового приміщення митниці залу
„Відліт" терміналу "D" ДП МА
„Бориспіль", де ним була видана готівка
в розмірі 16 180 доларів США та 9 778
гривень. Гроші знаходились у одному з
відділень сумки пасажира (ручна
поклажа). Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування.
Зі слів громадянина Російської
Федерації ОСОБА_4 зазначена готівка
належить йому особисто. Пасажир обрав
проходження митного контролю "зеленим
коридором", де передбачено наявність у
громадян готівки у сумі, що не
перевищує 10000 євро (чи еквівалент цієї
суми в іншій валюті). З виявленої суми
пасажиру було пропущено 13 500 доларів
США, 1 718 гривень (еквівалент 10 000 євро
згідно курсу НБУ на 05.06.2014). За
протоколом про порушення митних правил
вилучено 2 680 доларів США та 8 060 гривень.
На момент проходження митного контролю
належним чином оформленої митної
декларації та документів на право
переміщення готівки понад норму 10 000
євро пасажир не надав, до моменту
перетину ним «білої лінії» до
інспектора митниці не звертався.
Своїми діями громадянин Російської
Федерації ОСОБА_4 під час проходження
митного контролю в залі «Відліт»
терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив
встановлений ст. 366 МК України порядок
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю.

У зв'язку з цим працівниками митниці
складено протокол про порушення митних
правил № 0299/125120104/14 один примірник
якого вручено під підпис громадянину
Російської Федерації ОСОБА_4 в якому
було зазначено про час та місце
розгляду справи про порушення митних
правил. В рахунок забезпечення штрафу
працівниками кошти не вилучались.

На підставі статті 511 Митного кодексу
України за цим протоколом тимчасово
вилучено: 2680 доларів США, 8060 гривень.

Підстав для перенесення розгляду
справи, направлення матеріалів для
додаткової перевірки, закриття
провадження в справі - судом не
встановлено.

Громадянин Російської Федерації
ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_4 05.06.2014 року
відлітав до Ізраїлю у м. Тель-Авів до
своєї дружини, яка перебувала на
останніх тижнях вагітнсті. Факт
легальнго походження коштів
підтверджується довідкою про рух
коштів по рахунку ОСОБА_4 ОСОБА_2 просив
застосувати практику по аналогічним
справам та розглядати справу в дусі
Конституції України та міжнародних
договорів.

Прокурор просив суд застосувати до
порушника стягнення у виді штрафу з
конфіскацією вилученої валюти.

Представник Київської митниці
міндоходів Ясінська О.Я. в судовому
засіданні підтримала протокол, просила
суд вилучену валюту конфіскувати,
накласти стягнення на правопорушника у
розмірі 100 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
правопорушника, думку прокурора,
приходжу до висновку, що в діях
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_4 вбачаються ознаки
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного кодексу України.

Так, дійсно громадянин Російської
Федерації ОСОБА_4 допустив порушення
вимог ст. 366 МК України порядку
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю.

З цього приводу у суду достатні
підстави для визнання громадянина
Російської Федерації ОСОБА_4 винним у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ст. 471 МК України.

Вина правопорушника підтверджується
даними протоколу про порушення митних
правил, та даними доповідної записки,
особистими поясненнями громадянина
громадянина Російської Федерації
ОСОБА_4 та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а
також ст. 17 Закону України «Про
міжнародні договори» від 22.12.1993 року,
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, є часткою національного
законодавства України. Також
передбачається, що якщо міжнародним
договором встановлені інші права, ніж
ті, які передбачені законодавством
України, то застосовуються правила
міжнародного договору України. Тобто в
такому випадку міжнародно-правові
норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Європейську Конвенцію «З захисту прав
і основних свобод людини», а також
Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною
частиною Конвенції, чим визнала її дію
в національній правовій системі, а
також обов'язковість рішень
Європейського Суду з прав людини по
всім питанням що стосуються тлумачення
і застосування Конвенції.

У своєму рішенні від 06.11.2008 року, по
справі Ісмаїлов проти Російської
Федерації Європейський Суд з прав
людини зазначив, що конфіскація
валютних цінностей у розмірі 21348
доларів США належних ОСОБА_5, які він не
зазначив у митній декларації, є
порушенням ст. 1 Першого протоколу до
конвенції з наступних підстав. Згідно
зі статтею 1 Протоколу N 1 до Конвенції з
захисту прав людини, кожна фізична чи
юридична особа має право на повагу до
своєї власності. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше, як в
інтересах суспільства та на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права. Перша і
найбільш важлива вимога зазначеної
правової норми полягає в тому, що
будь-яке втручання публічної влади в
право на повагу до власності має бути
законним. Також передбачається, що
держава уповноважена здійснювати
контроль за використанням власності
шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те чи буде досягнута
справедлива рівновага між вимогами
загального інтересу і захисту
фундаментальних прав особи, має
значення лише при умові, що таке
втручання відповідає вимогам закону і
не є безпідставним.

Що стосується загального інтересу,
якому могло слугувати таке втручання.
Європейський Суд зазначив, що держави
мають законний інтерес і в той же час
обов'язок вживати заходи в цілях
виявлення та контролю руху готівкових
коштів через кордони, оскільки значні
суми готівки можуть використовуватись
для легалізації незаконних доходів,
торгівлі наркотиками, фінансування
тероризму, вчинення тяжких фінансових
злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка
розповсюджується на будь-яку особу, що
перетинає кордон держави, попереджує
прихований ввіз і вивіз грошових
коштів з країни і конфіскаційна міра,
яку тягне недекларування грошових
коштів митному органу, є частиною
загальної регулятивної системи,
передбаченої для боротьби з подібними
правопорушеннями.

Суд також вказав, що органи влади
повинні дотримувати розумний баланс
між заходами, вжитими для забезпечення
загальних інтересів суспільства, та
потребою захищати право заявника на
мирне володіння своїм майном, тобто, чи
не стали вжиті заходи особистим та
надмірним тягарем для заявника. Крім
того, суд зауважив, що для того, щоб
втручання вважалося пропорційним, воно
має відповідати тяжкості
правопорушення, зокрема, недотриманню
вимоги щодо внесення відомостей до
митної декларації, а не тяжкості
будь-якого правопорушення, яке можна
припустити (наприклад, відмивання
грошей або ухилення від сплати
податків, але яке насправді не було
доведене).

Правопорушення, яке вчинив громадянина
Російської Федерації ОСОБА_4 полягало у
переміщенні через митний кордон не
задекларованих митному органу коштів в
сумі 2680 доларів США та 8060 гривень, що
підлягає обов'язковому декларуванню.

Слід зауважити, що діючим
законодавством України ввезення
готівкової іноземної валюти в Україну,
в принципі не обмежена, обмежена лише
сума (10000 євро), яка може бути ввезена
без письмового декларування.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке
вичинив громадянин громадянина
Російської Федерації ОСОБА_4 полягає в
недекларуванні іноземної валюти при
проходженні митного контролю в
"зеленому коридорі", тобто в зоні
спрощеного митного контролю,
відповідальність за що передбачена ст.
471 МК України.

Згідно з ст. 471 МК України, за таке
правопорушення передбачено накладення
адміністративного стягнення в виді
штрафу і конфіскації не задекларованої
валюти.

За матеріалами справи громадянин
Російської Федерації ОСОБА_4, не
судимий, до кримінальної чи
адміністративної відповідальності
раніше не притягувався. Жодних даних,
які б давали суду підстави вважати, що
шляхом застосування конфіскації буде
попереджена інша незаконна діяльність
- легалізація злочинних доходів,
торгівля наркотиками, фінансування
тероризму, ухилення від сплати
податків, тощо - відсутні.

В судовому засіданні прокурор також не
висловлював припущень щодо
незаконності походження валютних
цінностей.

За вищевказане правопорушення, яке
полягає в недекларуванні іноземної
валюти, громадянин Російської
Федерації ОСОБА_4 підлягає
адміністративному стягнення у виді
штрафу. При цьому прокурор у судовому
засіданні, не довів і навіть не
стверджував, що одного такого
адміністративного стягнення не
достатньо для досягнення бажаного
стримуючого і карного впливу та
запобігання порушень вимог про
декларування. Їхні пояснення щодо
застосування конфіскації
обґрунтовуються виключно тим, що таке
додаткове адміністративне стягнення
передбачене ст. 471 МК України, як
обов'язкове. Таким чином, єдине
протиправне діяння, яке вчинив
громадянин Російської Федерації
ОСОБА_4, полягає в ненаданні митному
органу відповідної декларації.

Шкода, яку ОСОБА_4 потенційно міг
завдати державі, була незначною: він не
ухилявся від сплати мита та інших
зборів і не завдав державі іншої шкоди,
якби він ввіз гроші не задекларувавши
їх, органи влади лише не отримали б
інформацію про те, що ці кошти
опинилися на території держави. Таким
чином, метою конфіскації було не
відшкодування майнової шкоди, завданої
державі, оскільки вона не зазнала
ніяких збитків внаслідок невнесення
заявником відомостей до митної
декларації.

З огляду на наведене, враховуючи
практику Європейського Суду з прав
людини, приходжу до висновку, що
застосування конфіскації, предметів
порушення митних правил, в даному
випадку є порушенням положень ст. 1
Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не
пропорційним, оскільки покладає на
ОСОБА_4 «індивідуальний надмірний
тягар».

На підставі статті ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа правопорушника, ступінь вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Обтяжуючих та пом'якшуючих
відповідальність особи обставин судом
не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи
із смислу ч. 3 ст. 462 МК України,
матеріали справи, встановлені судом
обставини, думку прокурора та
представника митниці, зазначені норми
закону, суддя дійшов висновку, що на
правопорушника має бути накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (1700 грн.). З цього приводу
підстав для застосування додаткового
покарання - конфіскації вилученої
валюти у суду немає.

Саме таке стягнення суддя вважає
достатнім для виправлення та належної
поведінки громадянина ОСОБА_4 в
подальшому.

Аналогічної позиції дотримався
апеляційний суд Київської області при
розгляді справ №359/904/14-п (33-ц/780/208/14)
№359/260/14-п (33-ц/780/168/14), відображеної в
рішенні суду апеляційної інстанції від
24.03.2014 року та 11.04.2014 року та інших
справах.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» слід стягнути з
правопорушника на якого накладено
адміністративне стягнення судовий
збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК
України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 22, 33
КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

Громадянина Російської Федерації
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., визнати винним у
скоєні правопорушення, передбаченого
ст. 471 МК України та накласти штраф у
розмірі сто неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень 00 коп.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь
держави (отримувач: Бориспіль
УДКСУ/Київська митниця Міндоходів,
ЄДПОУ: 38007070, МФО банку: 821018, КДБ: 21081100,
р/р: 5004, 050*).

Вилучену згідно протоколу про
порушення митних правил № 0299/125120104/14
року від 05.06.2014 року валюту в розмірі 2680
(дві тисячі шістсот вісімдесят )
доларів США - повернути громадянину
Російської Федерації ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Стягнути з громадянина Російської
Федерації ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь державного бюджету України (р/р
№0004, МФО: 821018, код за ,
банк: ГУДКСУ у Київській області,
отримувач коштів Бориспільське УДКСУ
(м. Бориспіль): 22030001) судовий збір в
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, протест прокурора подаються до
відповідного апеляційного суду
через місцевий суд, який виніс
постанову.

Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку оскарження (опротестування)
цієї постанови і може бути пред'явлена
до виконання протягом трьох місяців з
дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили
___________________

Суддя
І.В. Криворучко