Справа № 554/9448/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 21.07.2014

21 липня 2014 року суддя Октябрського
районного суду м.Полтави Антонов С.В.,
розглянувши матеріали про притягнення
до адміністративної відповідальності
відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
смт.Опішня Зіньківського району
Полтавської області, громадянина
України, ідентифікаційний податковий
номер НОМЕР_1, працюючого директором
ТОВ «Коровай Полтава», проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 41 ч.1 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, працюючи директором ТОВ
«Коровай Полтава», порушив вимоги п.2.5
та п.7.1 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників, ст.ст.32, 53,
65, 72, 76, 79, 100, 103, 106, 107, 115 КЗпП України, п.7
розділу IV Порядку обчислення
заробітної плати, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.1995 року №100, ст.ст. 10, 21 Закону
України «Про відпустки».

Так, на підприємстві працівники не
ознайомлюються адміністрацією під
розписку із записами, що заноситься до
трудової книжки на підставі наказу
(розпорядження) про призначення та
звільнення з роботи. Також у товаристві
не ведеться книга обліку руху трудових
книжок і вкладишів до них.

Окрім того, на підприємстві порушенні
вимоги законодавства в частині строків
попередження працівників про зміну
істотних умов праці (умов оплати праці).
Так, згідно наказів № 1 від 01.01.2014 року,
№2 від 01.02.2014 року, №3 від 01.03.2014 року, №5
від 01.05.2014 року та розрахункових
відомостей з січня по березень 2014 року,
за травень 2014 р. посадовий оклад
продавця ОСОБА_2 становив 1300,00 гривень.
Проте, згідно наказу №4 від 01.04.2014 року
та розрахункової відомості за квітень
2014 року її посадовий оклад становив
1240,00 гривень (при відпрацьованих 22 днях
(176 годин). При цьому, документи,
підтверджуючі про факт повідомлення
працівниці про зміну істотних умов
праці (зменшення розміру оплати праці)
не пізніше, ніж за два дні, в ході
перевірки адміністрацією товариства
надані не були. Дане порушення в різні
місяці поточного року мало місце
стосовно інших працівників товариства.

Працівникам підприємства не надаються
щорічні додаткові відпустки за роботу
в шкідливих умовах праці. Згідно наказу
від 12.07.2012 р. № К00000225 підтверджено право
на додаткову відпустку за шкідливі
умови праці працівникам, робочі місця
та професії яких указані в додатку 2 до
цього наказу, зокрема: тісторобу - 1
календарний день; пекарю - 2 календарних
дні. Проте, як свідчать накази про
надання відпусток за 2012-2014 роки
додаткова відпустка за роботу в
шкідливих умовах праці протягом
зазначеного періоду вказаним
працівникам не надавалась.

Згідно наказу від 05.06.2014 р. № К/К-000028
тісторобу ОСОБА_3 було надано щорічну
основну відпустку тривалістю 24
календарних дні з 05.06.2014 року по 30.06.2014
року, за період роботи з 01.03.2013 р. по
28.02.014 р. При цьому, документи
підтверджуючі факт письмового
повідомлення працівника про час та
термін надання йому відпустки, в
товаристві відсутні.

Відповідно до розрахунку середньої
заробітної плати для оплати часу
відпустки ОСОБА_3, був взятий його
сумарний заробіток за останні перед
наданням відпустки 12 місяців (з червня
2013 року по травень 2014 року), який був
поділений на відповідну кількість
календарних днів року. Проте, святкові
і неробочі дні, а саме: 23.06.2013 року
(Трійця); 28.06.2013 року (День Конституції
України); 14.08.2014 року (День незалежності
України) не були виключенні із
кількості календарних днів року.

Також стосовно ОСОБА_3 були порушенні
вимоги щодо строків виплати заробітної
плати за час щорічної відпустки
(пізніше ніж за три дні до її початку).
Так, заробітну плату за час його
щорічної відпустки йому було виплачено
одночасно із заробітною платою за
червень у сумі 1040,83 гривень лише 10.06.2014
року.

Тривалість роботи на передодні
святкових днів на підприємстві на одну
годину не скорочуються. Відповідно до
табелю обліку використання робочого
часу за травень 2014 року в святковий
день 01.05.2014 року проти прізвищ продавця
ОСОБА_5, майстра ОСОБА_6, продавця
ОСОБА_7, пекарів ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
тістороба ОСОБА_3 значиться
відпрацьований час вісім годин, проте
відповідно до розрахункової відомості
за травень 2014 року заробітна плата за
роботу у святковий день у подвійному
розмірі їм проведена не була.

Також на підприємстві порушуються
вимоги стосовно оплати роботи в
надурочний час у подвійному розмірі.
Згідно табеля обліку використання
робочого часу за квітень 2014 року,
працівники товариства відпрацювали 22
робочих дні (176 годин), при балансі
робочого часу 167 годин. Проте,
відповідно до розрахункової відомості
за квітень 2014 року доплата за роботу в
надурочний час в подвійному розмірі їм
проведена не була. При цьому не
ведеться облік надурочних годин
кожного працівника.

Відповідно до наказу від 12.07.2012 року
№К00000225, підтверджено право на доплати
за шкідливі умови працівникам, робочі
місця та професії яких вказані в
додатку 1 до цього наказу, проте як
свідчать розрахункові відомості за
2012-2014 роки доплата працівникам, які
працюють на роботах із шкідливими
умовами праці не встановлена. При
цьому, на підприємстві відсутні
правила внутрішнього трудового
розпорядку.

Після роз'яснення відповідно до ст. 268
КУпАП прав особі, що притягується до
адміністративної відповідальності, в
тому числі права на захист, тобто мати
захисника в судовому засіданні, ОСОБА_1
в інкримінованому йому правопорушенні
вину визнав повністю, підтвердивши
факт вчинення адміністративного
правопорушення за обставин, викладених
вище. Зазначив, що виявлені
правопорушення, наразі усунуті.
Запевнив про недопущення таких
порушень в майбутньому.

Вина ОСОБА_1 також підтверджується
даними акту перевірки №16-01-11/187 від
27.06.2014 року, копіями видаткових касових
ордерів, даними протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення
№16-01-11/160 від 27.06.2014р.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч.1 ст.41
КУпАП, оскільки він не забезпечив
своєчасну виплату заробітної плати
працівникам, чим порушив вимоги
законодавства про працю.

При вирішенні питання про
застосування стягнення, суд враховує
характер правопорушення, особу
правопорушника, відсутність обставин,
що пом'якшують чи обтяжують
відповідальність.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що необхідним і
достатнім для досягнення мети
адніністративного стягнення та
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником так і іншими особами є
стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 23, 41, 283-285, 287-290, 294
КУпАП, ст.4 ч.2 п.5 Закону України «Про
судовий збір», суд, -

п о с т а н о в и в:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, піддавши
адміністративному стягненню у виді
штрафу в розмірі 510 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір у сумі
36 гривень 54 копійки на користь держави.

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Полтавської області через Октябрський
районний суд м.Полтави протягом 10 днів
з моменту винесення постанови.

Постанова підлягає до виконання
протягом 3 місяців з моменту набрання
нею чинності.

СуддяС.В. Антонов