Справа № 466/1269/14-п
Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б..
Провадження № 33/783/249/14
Доповідач: Голубицький С. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2014 року
м. Львів

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ та справ про
адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Львівської області

Голубицький
С.С.

за
участю :

правопорушника
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні по справі № 466/1269/14-п
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 13 березня 2014 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і
мешканця м. Львова, українця,
громадянина України, з вищою освітою,
одруженого, маючого на утриманні
малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4,
працюючого водієм у ТзОВ « Мостнафта »,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на один
рік -

в с т а н о в и в :

Згідно постанови районного суду ОСОБА_2
визнано винним в тому, що він
25.02.2014 року о 01 год. 10 хв. рухаючись
автомобілем « ВАЗ-2108 » н.з. НОМЕР_1 по
вул. Шевченка в м. Львові керував
транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
вимоги п.п. «а» п. 2.9. Правил дорожнього
руху України та вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не
погоджуючись із висновками, наведеними
в постанові, фактичним обставинам
справи, покликаючись на порушення
судом першої інстанції вимог
процесуального закону, просить
апеляційний суд постанову скасувати і
провадження у справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
з протоколом про адміністративне
правопорушення не згідний та його не
підписував, а наявний в матеріалах
справи висновок № 12785/594 щодо
результатів медичного огляду на стан
алкогольного сп'яніння не відповідає
дійсності, оскільки лікар його не
оглядав і аналізів не відбирав. Крім
того суд, розглянувши справу без його
участі, не дослідив належним чином
докази у справі і постановив незаконне
рішення.

Також просить поновити йому строк на
апеляційне оскарження постанови
пропущений ним з поважних причин.

Апеляційний суд, вислухавши виступи
ОСОБА_2 та його захисника - адвоката
ОСОБА_3 на підтримку апеляційної
скарги, допитавши свідків, дослідивши
зібрані у справі докази, обміркувавши
наведені в апеляційній скарзі доводи,
встановив наступне.

У своєму виступі на підтримку
апеляційної скарги ОСОБА_2 пояснив, що
24.02.2014 року через поломку зчеплення
автомобіля домовився із знайомим, який
працював на станції технічного
обслуговування автомобілів, близько
23-ої години вечора завезти свій
автомобіль на станцію технічного
обслуговування, що по вул. Шевченка, 161 в
м. Львові, щоб він подивився і полагодив
автомобіль. В цей же день близько 23-ої
год. вечора його знайомий ОСОБА_4 на
автоевакуаторі завіз та залишив його
автомобіль на краю проїзної частини
біля брами станції технічного
обслуговування. Він, будучи абсолютно
тверезим сів в автомобіль і став чекати
знайомого. Близько 00 год. 25.02.2014 року до
його машини раптово під'їхали якісь
люди, почали щось кричати і називаючи
себе « Самообороною Львова » вимагали
його вийти з машини, заявили що він
перебуває за кермом в стані
алкогольного сп'яніння та викликали
працівників ДАІ. По приїзду працівники
ДАІ запросили його проїхати з ними на
медичне освідчення у наркодиспансер,
на що він погодився. В диспансері лікар
його не оглядав, а тільки щось спитав і
переговоривши з працівниками міліції
склав висновок, що він перебуває у
стані алкогольного сп'яніння, який він
відмовився підписувати. Він відмовився
від пропозиції лікаря здати аналізи на
вміст алкоголю в крові через
антисанітарні умови в приміщенні
диспансеру, а також через те, що боявся
заразитися якоюсь хворобою.
Почервоніння обличчя, збуджений
емоційний стан та різку неадекватну
поведінку при затриманні і під час його
перебування у наркодиспансері пояснює
тим, що хворіє на підвищений тиск і
через неправомірну поведінку
представників « Самооборони » дуже
хвилювався та переживав. Наполягає на
тому, що був тверезий, автомобілем на
час його затримання не керував і
Правила дорожнього руху не порушував.
Розглянувши справу у його відсутність
суд першої інстанції всіх обставин
справи не дослідив, істини не встановив
і виніс незаконне рішення.

Однак, надані ОСОБА_2 покази щодо
обставини справи, у тому числі про те,
що він не перебував у стані
алкогольного сп'яніння і не керував
транспортним засобом, є надуманими і не
відповідають матеріалам справи.

Зокрема, з наявного в матеріалах справи
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 329284
складеного 25.02.2014 року інспектором роти
ДПС ДАІ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській
області ОСОБА_5 вбачається, що ОСОБА_2
25.02.2014 року о 01 год. 10 хв. по вул..
Шевченка, 161 керував автомобілем «
Ваз-2108 » н.з. НОМЕР_1 в стані
алкогольного сп'яніння.

З пояснень свідка ОСОБА_6 в матеріалах
справи вбачається, що 25.02.2014 року він
рухався по вул. Шевченка у м. Львові в
автомобілі « Москвич 2141 » з пасажиром
ОСОБА_7. Під час руху його автомобіль
раптово підрізав автомобіль « ВАЗ-2108 »
внаслідок чого він вимушений був
зупинитися. Коли він вийшов з машини і
підійшов до водія вказаного автомобіля
то відчув від нього сильний запах
алкоголю.

Свідок ОСОБА_7 в суді пояснила, що
близько 01 год. 25.02.2014 року вона в якості
пасажира їхала по вул. Шевченка в м.
Львові у автомобілі « Москвич 2141 » під
керуванням ОСОБА_6. Під час руху раптово
перед ними виїхав і став автомобіль «
ВАЗ-2108 » змусивши ОСОБА_6 зупинити свою
машину. Коли вона вийшла з машини та
підійшла до водія автомобіля « ВАЗ-2108 »
то відчула від нього різкий запах
алкоголю. ОСОБА_6 викликав на місце
представників « Самооборони Львова »
та працівників ДАІ.

Свідок ОСОБА_5 ( інспектор ДАІ ) пояснив,
що близько 01 години 25.02.2014 року прибув
за викликом на вул. Шевченка, 161 в м.
Львові, де на дорозі побачив кілька
машин і скупчення людей. При
спілкуванні з'ясував, що
представниками « Самооборони Львова »
був затриманий водій автомобіля ВАЗ-2108,
який керував транспортним засобом у
стані алкогольного сп'яніння. В ході
з'ясування обставин встановив, що таким
є гр. ОСОБА_2 від якого відчув різкий
запах алкоголю з рота, та який поводив
себе агрессивно, неадекватно. ОСОБА_2
було запропоновано проїхати на медичне
освідчення у Львівський
наркодиспансер. По прибуттю в
наркодиспансер ОСОБА_2 відмовився від
медичного освідчення та поводив себе
агрессивно, неадекватно. При медичному
огляді ОСОБА_2 лікарем-наркологом було
встановлено, що він перебуває у стані
алкогольного сп'яніння та складено
висновок про результати медичного
огляду, на підставі якого ним був
складений протокол про вчинення ОСОБА_2
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9, кожний окремо,
в суді пояснили, що в якості
представників « Самооборони » 25.02.2014
року спільно з працівниками ДАІ
приймали участь у патрулюванні міста.
Близько 01 години ночі разом з нарядом
ДАІ прибули за викликом на вул.
Шевченка, 161 в м. Львові де побачили
кілька машин і скупчення людей. При
спілкуванні з'ясували, що
представниками « Самооборони Львова »
був затриманий водій автомобіля «
ВАЗ-2108 » ОСОБА_2, який керував
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння. Від останнього
відчувався різкий запах алкоголю з
рота. По прибуттю у Львівський
наркодиспансер ОСОБА_2 почав
відмовлятися від проходження
медичного освідчення, був збуджений,
поводив себе дуже емоційно.

Допитаний в суді лікар-нарколог ОСОБА_10
пояснила, що 25.02.2014 року на підставі
скерування інспектора ДАІ ОСОБА_5
проводила медичний огляд ОСОБА_2.
Останній поводив себе неадекватно, був
дуже збуджений, у нього була порушена
координація руху та відчувався різкий
запах алкоголю з рота. На підставі
результатів медичного огляду нею був
зроблений висновок про те, що ОСОБА_2
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння.

Із записів у наданій апеляційному суду
лікарем - наркологом ОСОБА_10 копії Акту
медичного огляду № 012785 від 25.02.2014 року
вбачається, що при проведенні
медичного огляду ОСОБА_2 поводився
неадекватно, був збуджений, на
зауваження не реагував, висловлювався
нелогічно, мав порушення артикуляції,
порушення рухової сфери, втрату
точності рухів, на запитання не
відповідав, наблюдалися тремтіння
повіків і пальців рук, хитка хода,
хитання стоячи і при ході, відчувався
різкий запах алкоголю з рота.

Згідно висновку медичного огляду за №
12785/594 від 25.02.2014 року, при огляді ОСОБА_2
лікарем наркологом встановлено, що він
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння.

В своїх письмових поясненнях на адресу
апеляційного суду свідок
ОСОБА_11пояснив, що близько опівночі
24.02.2014 року повертався машиною додому і
біля автозаправки на вул. Шевченка, 161 в
м. Львові побачив машину ОСОБА_2 « ВАЗ-2108
», яка була зупинена двома машинами «
Самооборони » та вирішив зупинитися і
підійти. Підійшовши до вказаного
автомобіля він побачив, що ОСОБА_2
похитується, він нього відчувався
різкий запах алкоголю, та поводив себе
неадекватно. Через кілька хвилин
приїхали працівники ДАІ і повезли
ОСОБА_2 в наркологічний диспансер на
судово -медичне освідчення, після
проведення якого інспектор ДАІ склав
протокол про порушення ним Правил
дорожнього руху. Зважаючи на те, що він
проживає по сусідству з ОСОБА_2 і добре
знає його, він запропонував
працівникам ДАІ доставити його
автомобіль « ВАЗ-2108 » по місцю його
проживання, про що написав працівникам
ДАІ відповідну розписку. Після чого
відігнав вказаний автомобіль та завіз
самого ОСОБА_2 до дому по місцю
проживання.

Покази свідка ОСОБА_4 про те, що він
близько 23-ої години 24.02.2014 року
автоевакуатором відвозив автомобіль
ОСОБА_2 до приміщення автосервісу на
вул. Шевченка, 161 в м. Львові, та покази
свідка ОСОБА_12 про те, що близько 01
години 25.02.2014 року він допомагав ОСОБА_2
відштовхати його автомобіль « ВАЗ-2108 »
з поламаним зчепленням від
вул. Шевченка, 161 до дому по місцю його
проживання, апеляційний суд розцінює
як такі, що не відповідають дійсності,
оскільки вони є суперечливими та не
узгоджуються з обставинами справи і з
іншими доказами у справі. Крім того,
дані свідки є близьким знайомими
ОСОБА_2 з якими він підтримує тривалі
добрі стосунки, і є особами
зацікавленими у дачі свідчень на його
користь.

З врахуванням наведенного апеляційний
суд приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
фактичні обставини справи та вірно
прийшов до висновку про наявність в
діях ОСОБА_2 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Та обставина, що суд першої інстанції
розглянув справу без його участі, на що
ОСОБА_2 звертає увагу в апеляційній
скарзі, не є підставою для скасування
постанови, оскільки наведені в ній
обставини справи повністю знайшли своє
підтвердження при перевірці доводів
апеляції і з'ясуванні обставин справи в
суді апеляційної інстанції.

Що стосується призначеного
покарання, то таке, на думку
апеляційного суду, призначене з
врахуванням особи та характеру
скоєного правопорушення, оскільки
ОСОБА_2 не лише не усвідомив
протиправність й суспільну небезпеку
вчиненого ним правопорушення та не
розкаявся у вчиненому, а й намагався
ввести суд в оману, заперечуючи
фактичні обставини справи та надаючи
неправдиві свідчення в суді.

З врахуванням наведеного підстав
для задоволення апеляційної скарги суд
апеляційної інстанції не вбачає і
залишає постанову без змін.

Пропущений ОСОБА_2 строк на
апеляційне оскарження постанови слід
поновити, оскільки такий був
пропущений ним з поважних причин.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294
КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на
подачу апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Львова від 13 березня 2014 року, якою
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та
накладено стягнення у виді позбавлення
права керування транспортними
засобами строком на один рік - без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя :
Голубицький С.С.