АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/774/545/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Левч В.І. Доповідач - Коваленко Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області Коваленко
Н.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду за участю
прокурора відділу прокуратури
Дніпропетровської області Карпенка
Р.І., особи, притягнутої до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_3 за його апеляційною скаргою на
постанову Бабушкінського районного
суду міста Дніпропетровська від 25
квітня 2013 року у справі про
адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, який проживає за адресою:
АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 172-2 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 3 000 гривень з
конфіскацією незаконно одержаної
неправомірної вигоди матеріального
характеру, -

ВСТАНОВИЛА :

Постановою Бабушкінського районного
суду міста Дніпропетровська від 25
квітня 2013 року ОСОБА_3 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
172-2 КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3 000
гривень з конфіскацією незаконно
одержаної неправомірної вигоди
матеріального характеру.

При обставинах, зазначених в постанові
суду першої інстанції, ОСОБА_3, працюючи
на посаді юрисконсульта Служби
автомобільних доріг у
Дніпропетровській області, на підставі
наказу № 1-К від 10 січня 2013 року
начальника Служби автомобільних доріг
у Дніпропетровській області, будучи
посадовою особою юридичної особи
публічного права і одержуючи заробітну
плату за рахунок державного бюджету, в
порушення встановлених ст. 6 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» обмежень, за не
направлення щодо ОСОБА_4 позову до суду
про стягнення витрат та збитків на суму
12 601,00 грн., отримав від нього
неправомірну вигоду у розмірі 3 000,00
грн., чим вчинив адміністративне
корупційне правопорушення,
передбачене ч. 2 ст. 172-2 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаною постановою
районного суду, ОСОБА_3 03 липня 2014 року
подав апеляційну скаргу, тобто після
закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294
КУпАП, десятиденного строку на
апеляційне оскарження постанови суду.
В апеляційній скарзі апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та закрити провадження в
справі. Крім того, в апеляційній скарзі
ОСОБА_3 заявив клопотання про
поновлення пропущеного строку на
апеляційне оскарження постанови
місцевого суду.

В обґрунтування клопотання про
поновлення пропущеного процесуального
строку ОСОБА_3 посилається на те, що
строк на апеляційне оскарження
постанови суду ним пропущений з
поважної причини, у зв'язку з тим, що з
апеляційною скаргою на постанову
місцевого суду він звернувся
своєчасно. Однак, з незалежних від
нього причин дану адміністративну
справу районним судом не було
направлено до суду апеляційної
інстанції, у зв'язку з чим він 03 липня 2014
року був змушений повторно подати ту ж
саму апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив,
що постанова суду першої інстанції є
необ'єктивною, незаконною та
необґрунтованою, а висновки викладені
в ній не відповідають фактичним
обставинам справи. За твердженням
апелянта, в його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 172-2 КУпАП,
оскільки він не отримував ніякої
неправомірної вигоди від ОСОБА_4

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 підтримав вимоги апеляційної
скарги, уточненої в судовому засіданні,
підтвердив доводи викладені в ній і
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та закрити провадження у
справі за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
172-2 КУпАП.

Прокурор у суді апеляційної інстанції
заперечував щодо поновлення строку на
апеляційне оскарження постанови
районного суду та задоволення вимог
апеляційної скарги, а оскаржувану
постанову просив залишити без змін, як
законну та обґрунтовану.

Суд апеляційної інстанції вислухавши
учасників судового розгляду, вивчивши
матеріали справи, дослідивши доводи
апеляційної скарги та заявленого
клопотання про поновлення пропущеного
процесуального строку, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, а також причини пропуску строку
на оскарження постанови суду, дійшов
висновку, що клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження
постанови підлягає задоволенню, а
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 289 КУпАП, скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що в матеріалах справи
відсутні докази направлення ОСОБА_3
копії постанови суду в трьохденний
строк, передбачений ст. 285 КУпАП. Крім
того, ОСОБА_3 з апеляційною скаргою на
зазначену постанову районного суду
звернувся 03 липня 2014 року повторно,
оскільки 30 квітня 2013 року, тобто в межах
десятиденного строку на апеляційне
оскарження постанови суду, він
направляв на адресу місцевого суду цю
саму апеляційну скаргу і це
підтверджується копією поштового
відправлення з описом та квитанцією (а.
с. 122), але з незалежних від нього причин
апеляційна скарга не була направлена
до суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд
приходить до висновку про поважність
причини пропуску ОСОБА_3 строку на
апеляційне оскарження постанови
місцевого суду у справі про
адміністративне правопорушення і
керуючись ст. 289 КУпАП, вважає
необхідним задовольнити клопотання
про поновлення пропущеного
процесуального строку та розглянути
подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, встановити чи було вчинене
адміністративне правопорушення та чи
винна особа у його вчиненні, дослідити
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що в порушення зазначених
вимог закону, районним судом при
призначенні виду адміністративного
стягнення ОСОБА_3 за вчинення
корупційного адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
172-2 КУпАП було допущено неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права.

Так, як вбачається з мотивувальної та
резолютивної частини постанови
районного суду, при накладенні
адміністративного стягнення на ОСОБА_3
в межах санкції ч. 2 ст. 172-2 КУпАП, суд
визначив йому адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3 000
гривень з конфіскацією незаконно
одержаної неправомірної вигоди
матеріального характеру

При цьому, адміністративне стягнення
щодо конфіскації місцевим судом не
конкретизовано та розмір одержаної
неправомірної вигоди матеріального
характеру, яка підлягає конфіскації не
зазначено, що унеможливлює виконання
постанови суду.

Відповідно до ст. 294 КУпАП за наслідками
розгляду апеляційної скарги, протесту
прокурора суд апеляційної інстанції
має право: залишити апеляційну скаргу
чи протест прокурора без задоволення, а
постанову без змін; скасувати
постанову та закрити провадження у
справі; скасувати постанову та
прийняти нову постанову;

змінити постанову.

Згідно з ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила
адміністративне правопорушення,
підлягає відповідальності на підставі
закону, що діє під час і за місцем
вчинення правопорушення.

Закони, які пом'якшують або скасовують
відповідальність за адміністративні
правопорушення, мають зворотну силу,
тобто поширюються і на правопорушення,
вчинені до видання цих законів.

В силу п. 6 ст. 247 КУпАП провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю у зв'язку
із

скасуванням акта, який встановлює
адміністративну відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом першої інстанції ОСОБА_3
інкриміновано вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 172-2 КУпАП,
відповідальність за яке, на час
розгляду матеріалів справи про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_3 апеляційним судом, виключена на
підставі Закону України «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо приведення національного
законодавства у відповідність із
стандартами Кримінальної конвенції
про боротьбу з корупцією» № 221-VII від 18
квітня 2013 року.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягає частковому
задоволенню, а постанова районного
суду - скасуванню, та провадження в
справі про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 172-2 КУпАП, - закриттю на підставі
п. 6 ст. 247 КУпАП, у зв'язку із скасуванням
акта, який встановлює адміністративну
відповідальність.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
строку на апеляційне оскарження
постанови суду у справі про
адміністративне правопорушення -
задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 пропущений строк на
апеляційне оскарження постанови
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 25 квітня 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 25 квітня
2013 року, якою ОСОБА_3 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
172-2 КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3 000
гривень з конфіскацією незаконно
одержаної неправомірної вигоди
матеріального характеру - скасувати.

Провадження у справі про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 172-2 КУпАП
закрити на підставі п. 6 ст. 247 КУпАП, у
зв'язку із скасуванням акта, який
встановлює адміністративну
відповідальність.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області

Н.В.Коваленко