АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
м. Чернівці

Апеляційний суд Чернівецької області у
складі судді-доповідача Горецької С.О.,
за участю прокурора Перча Ю.М.,
правопорушника ОСОБА_2 та його
захисника - адвоката ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу про адміністративне
правопорушення за апеляцією старшого
прокурора відділу нагляду за
додержанням законів у сфері протидії
корупції та процесуального
керівництва у кримінальних
провадженнях про корупційні
правопорушення прокуратури області
Перча Ю.М. на постанову Сторожинецького
районного суду Чернівецької області
від 03.07.2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 03.07.2014
року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Корчівці Глибоцького району
Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1
громадянина України, що має вищу
освіту, працюючого директором ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»,
одруженого, раніше до адміністративної
відповідальності не притягувався;

провадження по справі про
адміністративне правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП закрито у
зв'язку із відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний
винним у тому, що він працюючи
директором ДП «Сторожинецьке лісове
господарство» і являючись, згідно
положень пп. «а» п.2 ч.1 ст.4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» (надалі Закон),
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, всупереч
вимогам ст.ст.9, 14 зазначеного Закону не
вжив заходів щодо недопущення
виникнення конфлікту інтересів та не
повідомив у встановлений Законом строк
безпосереднього керівника про
наявність такого конфлікту, оскільки
використовуючи своє службове
становище та переслідуючи інтереси
свого сина видав наказ №151 від 31.05.2006
року, яким призначив свого сина ОСОБА_5
на посаду майстра лісу
Верхньопетрівецького лісництва ДП
«Сторожинецький лісгосп», а в
подальшому наказом № 121 від 16.09.2013 року
перевів на посаду старшого майстра
лісу Буденецького лісництва та 30.09.2013
року, наказом №212 призначив його з
01.10.2013 року виконуючим обов'язки
лісничого цього ж лісництва внаслідок
чого порушив вимоги ч.2 ст.9 Закону,
оскільки не вжив заходів щодо усунення
роботи близької особи у своєму
безпосередньому підпорядкуванні як у
встановлений термін так і до часу
складення протоколу,

Справа №33/794/96/2014

Головуючий у І інстанції:
Яківчик І.В.

Категорія: ст.172-7 КУпАП

Доповідач:
Горецька С.О.

а також порушив вимоги ч.1 ст.14 Закону,
оскільки не вжив заходів по
недопущенню виникнення конфлікту
інтересів і не повідомив невідкладно,
безпосереднього керівника про
наявність такого конфлікту інтересів,
який продовжується по даний час,
вчинивши адміністративне
правопорушення, передбачене ст.172-7
КУпАП.

На вказану постанову суду надійшла
апеляційна скарга від старшого
прокурора відділу нагляду за
додержанням законів у сфері протидії
корупції та процесуального
керівництва у кримінальних
провадженнях про корупційні
правопорушення прокуратури області
Перча Ю.М., в якій він просить скасувати
постанову суду, винести нову, якою
притягнути ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності в межах санкції ст.172-7
КУпАП. В обґрунтування своїх вимог
апелянт зазначає, що фактичним місцем
ведення діяльності та розташування
офісу є м.Сторожинець, а не с.Чудей, як
зазначено в постанові суду. Подана
ОСОБА_2 в судовому засіданні заява на
ім'я начальника про призначення його
сина на посаду в.о. лісничого
Буденецького лісництва, на думку
апелянта, не може бути доказом того, що
правопорушником було повідомлено
керівника про наявність конфлікту
інтересів.

Розглянувши справу, заслухавши
прокурора, який просив задовольнити
подану апеляцію, пояснення ОСОБА_2 та
його захисника - адвоката ОСОБА_3, які
заперечували проти поданої апеляції,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції та
заперечення на неї, суд вважає, що
подана апеляція підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п.1 ст.1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» безпосереднє
підпорядкування, це відносини прямої
організаційної або правової
залежності підлеглої особи від її
керівника, в тому числі через вирішення
(участь у вирішенні) питань прийняття
на роботу, звільнення з роботи,
застосування заохочень,
дисциплінарних стягнень, надання
вказівок, доручень, контролю за їх
виконанням, а конфлікт інтересів, це
суперечність між особистими майновими,
немайновими інтересами особи чи
близьких їй осіб та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Відповідно до положень ст.9 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», особа яка є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, не може
мати у безпосередньому
підпорядкуванні близьких їй осіб,
якими відповідно до п.1 ст.1 зазначеного
Закону, являється і рідний син та
зобов'язана згідно ч.1 ст.14 Закону,
уживати заходи щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів і невідкладно у
письмовій формі повідомляти
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів.

Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, апеляційний суд вважає, що
районним судом дані вимоги закону були
порушені.

Районний суд, вирішуючи дану справу, та
обґрунтовуючи свої висновки про
відсутність в діях ОСОБА_2 складу
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП, зазначив у своїй постанові, що
зміни до статуту та зміна
місцезнаходження підприємства на
сільську місцевість, передувала
переведенню ОСОБА_5 на посаду старшого
майстра та призначення його лісничим
Буденецького лісництва, а тому
будь-яких порушень обмежень щодо
роботи близьких осіб, визначених
статтею 9 Закону, в діях ОСОБА_2
районним судом не було встановлено.

В обґрунтування того, що фактичним
місцем ведення діяльності та
розташування офісу, є не м.Сторожинець,
а с.Чудей районним судом було покладено
Статут підприємства, де юридична
адреса підприємства зазначено с.Чудей.

В той же час, на думку апеляційного
суду, районний суд дав невірну оцінку
здобутим по справі доказам, а частину з
них не взяв до уваги, не мотивувавши
належним чином при цьому своє рішення.

Матеріалами провадження встановлено,
що ОСОБА_2 займає посаду директора ДП
«Сторожинецький лісгосп» з 13.03.2003р. і по
даний час. Свого сина ОСОБА_5 наказом
№151 від 31.05.2006р. було призначено на
посаду майстра лісу
Верхньопетрівецького лісництва ДП
«Сторожинецький лісгосп», директором
якого являється його батько ОСОБА_2, а
наказом №121 від 16.09.2013 року перевів його
на посаду старшого майстра лісу
Буденецького лісництва та 30.09.2013 року,
наказом № 212 призначив його з 01.10.2013
року виконуючим обов'язки лісничого
цього ж лісництва.

01.07.2011р. набрав чинності ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції», у
зв'язку із чим, ОСОБА_2 працюючи
директором ДП «Сторожинецьке лісове
господарство», який є згідно положень
пп. «а» п.2 ч.4 вищевказаного Закону,
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, юридична
адреса якого у відповідності до
статуту підприємства (станом на 2011р.)
знаходиться в м.Сторожинець, що не
відноситься до сільського населеного
пункту, достовірно знаючи, що його син
ОСОБА_5 перебуває в безпосередньому
його підпорядкуванні, зобов'язаний був
виконати вимоги положень ч.2 ст.9
вказаного Закону, а саме, у разі
виникнення обставин, що порушують
вимоги частини першої цієї статті,
відповідні особи, близькі їм особи
вживають заходів щодо усунення таких
обставин у п'ятнадцятиденний строк.
Якщо в зазначений строк ці обставини
добровільно не усунуто, відповідні
особи або близькі їм особи в місячний
строк з моменту виникнення обставин
підлягають переведенню в
установленому порядку на іншу посаду,
що виключає безпосереднє
підпорядкування. У разі неможливості
такого переведення особа, яка
перебуває у підпорядкуванні, підлягає
звільненню із займаної посади. Однак
ОСОБА_2 ці вимоги закону порушив.

Крім того, 14.05.2013р. до п.2 ч.1 ст.14 даного
Закону було внесено зміни, згідно яких
особи, зазначені у пункті 1 та
підпунктах "а", "б" пункту 2 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані невідкладно у письмовій
формі повідомляти безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів. Однак ОСОБА_2 продовжуючи
працювати директором ДП
«Сторожинецьке лісове господарство»,
юридична адреса якого у відповідності
до статуту (станом на 14.05.2013р.) була
зареєстрована в м.Сторожинець, що не
відноситься до сільського населеного
пункту, достовірно знаючи, що його син
ОСОБА_5 перебуває в безпосередньому
його підпорядкуванні, й ці вимоги
закону порушив.

Вищевикладені обставини підтверджені
наступними письмовими доказами по
справі: адміністративним протоколом
№12 від 10.06.2014р. (а.с.2-5); поясненнями
ОСОБА_2 від 10.06.2014р. (а.с.6-7);
попередженням про спеціальні
обмеження, встановлені ЗУ ст.1 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» від 29.03.2012р., де
ОСОБА_2 під розпис ознайомився із
встановленими Законом обмеженнями, що
свідчить про умисність вчиненого
правопорушення; наказами про
призначення на посаду за контрактами, а
також самими контрактами із ОСОБА_2
(а.с.11, 12-16, 17, 18-26); повідомленням ДП
«Сторожинецький лісгосп» від 05.06.2014р., з
якого вбачається, що в журналі вихідної
кореспонденції лісгоспу, не має запису
про повідомлення ОСОБА_2 начальника
Чернівецького ОУЛМГ та ДА ЛРУ про
роботу ОСОБА_5 в Буденецькому лісництві
ДП «Сторожинецький лісгосп» (а.с.27);
доповідною запискою від 04.06.2014р., з якої
вбачається що від ОСОБА_2 на адресу
Чернівецького ОУ ЛМГ не надходило
повідомлень про виникнення конфлікту
інтересів (а.с.29); наказом №151 про
прийняття на роботу ОСОБА_5 (а.с.31);
статутом ДП «Сторожинецький лісгосп»,
з якого вбачається, що юридична адреса
підприємства аж до 04.09.2013р. була в
м.Сторожинець, по вул.Б.Хмельницького,
45, саме там знаходилось керівництво,
бухгалтерія, вівся облік та
здійснювалося управління всіма
структурними підрозділами
підприємства (а.с.45-56); витягом із
офіційної сторінки в мережі інтернет, з
якого вбачається що, місцем
знаходження підприємства є
м.Сторожинець, вул.Б.Хмельницького, 45
(а.с.57)

Всім вищенаведеним спростовуються
висновки районного суду про те, що
наявність в діях ОСОБА_2 умислу на
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого в
диспозиції статті 172-7 КУпАП,
представленими доказами не доведено,
що ОСОБА_2 працював у сільській
місцевості, а тому на нього не
поширюються вимоги ч.1 ст.9 ЗУ ст.1 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», а також те, що
конфлікту інтересів у ОСОБА_2 не було.

Твердження суду, що виходячи із мети і
предмету діяльності підприємства,
місцем ведення діяльності являється не
населений пункт, а ліс, де можна вести
лісове господарство є невірним,
оскільки законом чітко визначено
поняття місцезнаходження юридичної
особи.

Висновки суду 1 інстанції про те, що в
діях ОСОБА_2 відсутній склад
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП, у зв'язку із тим, що останнім
30.09.2013р. було повідомлено начальника
ЧОУЛМГ Чебана І.Д. про конфлікт
інтересів, на думку апеляційного суду є
невірним, оскільки зміни до до п.2 ч.1
ст.14 ЗУ «Про засади запобігання і
протидії корупції» від 01.07.2011р. щодо
обов'язкового повідомлення керівника
про наявність конфлікту інтересів
особами, зазначеними у пункті 1 та
підпунктах "а", "б" пункту 2 частини
першої статті 4 цього Закону, були
внесені 14.05.2013р., а вказана заява
написана лише 30.09.2013р.

Більше того, апеляційний суд вважає
дану заяву недопустимим доказом по
справі, оскільки вона не зареєстрована
у встановленому порядку, написана не на
офіційному бланку підприємства,
відсутня резолюція керівника щодо
подальшого спрямування чи порядку
розгляду даної заяви. Крім того, про
наявність даної заяви самим
правопорушником як під час складення
протоколу про адміністративне
правопорушення, так і при відібранні у
нього пояснень, не зазначалось, кому
належить підпис про ознайомлення із
заявою, достеменно не відомо, а її
достовірність спростовується іншими
письмовими доказами по справі.

У зв'язку із вищенаведеним апеляційний
суд вважає, що вина ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП доведена
зібраними у справі доказами в повному
обсязі, у зв'язку із чим постанова
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 03.07.2014 року
підлягає скасуванню.

При призначенні адміністративного
стягнення ОСОБА_2 апеляційний суд
враховує характер вчиненого
правопорушення, яке несе негативні
наслідки суспільним інтересам, підрив
авторитету, престиж державних органів,
особу порушника, який позитивно
характеризується, раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують відповідальність, а також
те, що в матеріалах адміністративної
справи відсутні будь-які дані, які
обтяжують його відповідальність.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що на ОСОБА_2 слід накласти
стягнення у виді штрафу в мінімальному
розмірі, передбаченому санкцією ст.172-7
КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.33-35, 252, 294 КУпАП, апеляційний суд
Чернівецької області, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу старшого прокурора
відділу нагляду за додержанням законів
у сфері протидії корупції та
процесуального керівництва у
кримінальних провадженнях про
корупційні правопорушення прокуратури
області Перча Ю.М. задовольнити.

Постанову Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 03.07.2014
року скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст.172-7 КУпАП і призначити
йому стягнення за цим законом у виді
штрафу в розмірі десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 170 грн. в дохід
держави.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернівецької області
С.О.
Горецька