Номер провадження: 33/785/216/14
Номер справи місцевого суду: 521/1525/14-п
Головуючий у першій інстанції Сегеда
Доповідач Копіца О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м.
Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської
області Копіца О.В. за участю особи, яка
притягнута до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_1, розглянувши
його апеляційну скаргу на постанову
судді Малиновського районного суду м.
Одеси від 12.03.2014 р.,

встановив:

Зазначеною постановою судді, ОСОБА_1
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з
накладенням на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 4000 грн.

Відповідно до постанови судді, 26 січня
2014 року о 01 год. 15 хв. водій ОСОБА_1,
рухаючись в м. Одесі по вул. М.
Арнаутська, 52, керував автомобілем
марки «Хюндай», д/н НОМЕР_1 з явними
ознаками алкогольного сп'яніння -
різкий запах алкоголю з ротової
порожнини, почервоніння очей, - та
відмовився від проходження медичного
огляду у встановленому законом порядку
в присутності двох понятих, чим порушив
вимоги п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив,
що вважає постанову суду 1-ої інстанції
незаконною та необґрунтованою,
мотивуючи свої доводи наступним:

- в порушення вимог ст. 16 Закону України
«Про дорожній рух», ст. 5 Закону України
«Про міліцію» та п. 14.7 Інструкції з
питань діяльності підрозділів ДПС
Державтоінспекції МВС, затвердженої
наказом МВС від 27.03.2009 р. №111, працівники
ДАІ проігнорували його прохання
представитися, надати для огляду
службові посвідчення та докази того, що
автомобіль дійсно знаходиться «в
орієнтуванні»;

- в порушення вимог п. 7.5 Інструкції з
питань діяльності підрозділів ДПС
Державтоінспекції МВС та п.п. 1.4, 2.12, 3.15,
3.16, 3.17 Інструкції про виявлення у
водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції,
затвердженої наказом МВС від 09.09.2009
року №400/666, працівники ДАІ відмовили
йому у проходженні медичного огляду та
зажадали пред'явлення їм його
пенсійного посвідчення, після чого
забрали водійське та пенсійне
посвідчення, сказавши, що він може
забрати їх в ДАІ м. Одеси після їх
перевірки на справжність, та поїхали в
невідомому напрямку;

- про існування відносно нього
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АВ2 №615507 він
дізнався з телефонного дзвінка 05.02.2014
року, в ході якого невідома особа
представилася як командир 3-го взводу
ДПС м. Одеси, тобто цей протокол є
незаконним, складеним з порушеннями ст.
255 КУпАП, а саме у його відсутність, без
свідків, які перебували на місці події,
без проходження медичного огляду, на
якому він наполягав та без видачі йому
тимчасового посвідчення водія;

- не були прийняті до уваги свідчення
свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що він
не знаходився у стані алкогольного
сп'яніння на момент зупинки
працівниками ДАІ, а також про те, що
протокол на місці у його присутності не
складався, працівники ДАІ відмовилися
везти його на проходження медичного
огляду на стан сп'яніння;

- під час розгляду спави в суді 1-ої
інстанції не були допитані поняті, які
поставили свої підписи у протоколі, а
також працівники ДАІ, які цей протокол
складали, хоча ним в ході розгляду
справи таке письмове клопотання
заявлялось.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1
просив скасувати постанову суду та
ухвалити нову постанову, якою закрити
провадження по справі у зв'язку з
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи
своєї апеляційної скарги, просив її
задовольнити.

Заслухавши ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вивчивши доводи
апеляційної скарги та матеріали
справи, вважаю, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова суду
скасування з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають істотне значення для правильного
вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
в їх сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

В порушення зазначених норм КУпАП,
суддя 1-ої інстанції обставини справи
дослідив не повно та не об'єктивно, не
надав належної оцінки показанням
ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, не
допитав свідків ОСОБА_5, і ОСОБА_6 та не
проаналізував наявні докази в справі, у
зв'язку з чим прийняв передчасне
рішення про винуватість ОСОБА_1 у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ч.1 ст.130 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та
п.п.1.7, 1.9 «Інструкції про виявлення у
водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції», особи, які
керують транспортними засобами і щодо
яких є підстави вважати, що вони
перебувають у стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
підлягають відстороненню від
керування цими транспортними засобами
та оглядові на стан алкогольного
сп'яніння. У разі відсторонення особи
від керування транспортним засобом
можливість керування цим транспортним
засобом уповноваженій нею особі, яка
має посвідчення водія відповідної
категорії та може бути допущена до
керування транспортним засобом.

Як вбачається з матеріалів справи,
склавши протокол про адміністративне
правопорушення, працівник ДАІ не
відсторонив ОСОБА_1 від керування
автомобілем, іншій особі керування
автомобілем не доручав, а дозволив йому
їхати далі самостійно.

Ця обставина підтверджується тим, що у
протоколі про адміністративне
правопорушення серії АВ2 №615507 (а.с. 2) є
запис щодо вилучення посвідчення
водія, а запис про відсторонення водія
від керування автомобілем відсутній.

Після складання зазначеного протоколу,
автомобіль, яким керував ОСОБА_1 на
штрафний майданчик доставлений не був,
а у поясненнях понятих та свідків (а.с. 4,
5, 20, 21) не зазначено, що керування
автомобілем, після складання протоколу
було передано іншій особі, тому
твердження скаржника про те, що він не
був відсторонений від керування і далі
поїхав на своєму автомобілі,
відповідає дійсності.

Пунктами 1.6, 2.1, 2.3, 2.5 та 2.6 «Інструкції
про виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції» передбачено, що у
разі наявності ознак сп'яніння,
передбачених цією Інструкцією,
уповноважена особа Державтоінспекції
МВС проводить на місці зупинки огляд на
стан сп'яніння за допомогою
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування МОЗ та
Держспоживстандартом, які мають,
зокрема, свідоцтво про державну
реєстрацію та свідоцтво про його
повірку, які перед проведенням огляду
уповноважена на проведення огляду
особа надає на вимогу особи, яка
підлягає огляду і такий огляд на стан
сп'яніння на місці зупинки
транспортного засобу проводиться в
присутності двох свідків, до того ж не
можуть бути залучені як свідки
працівники міліції, або особи щодо
неупередженості яких є сумніви.

В судовому засіданні суду
апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив,
що інспектор ДПС не пропонував йому на
місці зупинки пройти тестування із
застосуванням відповідного приладу, що
підтверджується відсутністю в
протоколі про адміністративне
правопорушення (а.с. 2), відмітки про те,
що ОСОБА_1 проходив тест на стан
алкогольного сп'яніння.

В поясненнях свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 (а.с. 4,5) міститься вказівка на те,
що ОСОБА_1 відмовився від проходження
освідування на предмет вживання
алкоголю та тестування на алкотестері
«Драгер»-6810, однак допитаний в суді
апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6
пояснив, що 26.01.2014р. в нічний час він
їхав на автомобілі „ВАЗ 2107" та між вул.
Осипова та вул. Канатною в м.Одесі його
зупинив співробітник ДАІ та попросив
бути свідком, після чого вони підійшли
до автомобіля світлого кольору, водій
якого розмовляв по телефону,
співробітник ДАІ через вікно спросив
останнього, чи бажає він пройти тест на
стан алкогольного сп'яніння та, не
дочекавшись відповіді водія, сказав, що
останній відмовився та відійшов від
автомобіля. Пояснення, які є в
матеріалах справи скадалися
працівниками ДАІ та він їх підписав, не
читаючи.

Свідок ОСОБА_5, не дивлячись на
неодноразові судові виклики, до суду
апеляційної інстанції не з'явився,
причини неявки суду не повідомив, тому
суд критично відноситься до його
первісних пояснень та не вважає їх
доказами.

Свідок ОСОБА_3 в суді апеляційної
інстанції підтвердив свої пояснення,
що містяться в матеріалах справи (а.с. 20)
про те, що ОСОБА_1 ПДР не порушував, сам
просив співробітника ДАІ проїхати на
освідування на предмет вживання
алкоголю, однак працівники ДАІ
безпідставно забрали у нього водійське
посвідчення і без складання протоколу
поїхали у невідомому напрямку.

Аналогічні показання в суді
апеляційної інстанції надав свідок
ОСОБА_2

Показання допитаного в суді
апеляційної інстанції в явкості свідка
інспектора ДПС 3-взводу ВДАІ ОМУ
сержанта міліції ОСОБА_8 про те, що в
зазначений час ОСОБА_1 дійсно керував
транстпортним засобом з явними
ознаками алкогольного сп'яніння та
відмомився від проходження
освідування на предмет вживання
алкоголю та тестування на алкотестері
«Драгер»-6810, не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки він є зацікавленою
особою, складав протокол про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1

Таким чином, проаналізувавши докази по
справі, вважаю, що висновок суду 1-ої
інстанції про доведеність вини ОСОБА_1
у вчиненні правопорушення за
зазначених у постанові обставин, є
безпідставним, такими, що не
відповідають обставинам справи.

За таких обставин, вважаю, що ОСОБА_1
визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП - безпідставно, оскільки в його
діях відсутній склад зазначеного
адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги, протесту прокурора суд
апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи
протест прокурора без задоволення, а
постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити
провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти
нову постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП,
провадження у справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочате, а розпочате
підлягає закриттю у разі відсутності
події і складу адміністративного
правопорушення.

За таких обставин, постанова судді
підлягає скасуванню, а провадження у
справі закриттю за відсутністю в діях
ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 247, 268, 280, 294 КУпАП суддя -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову судді Малиновського
районного суду м. Одеси від 12 березня 2014
року відносно ОСОБА_1 скасувати, а
провадження у справі закрити на
підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської
області
О.В. Копіца