АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/793/195/14 Справа № 694/964/14-п
Головуючий по 1 інстанції Дудніченко
В.М. Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач
в апеляційній інстанції Мунько Б. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2014 р.
м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської
області Мунько Б.П., розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
судді Звенигородського районного суду
Черкаської області від 20.06.2014 року, якою

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, громадянина України, не
працюючого, не одруженого, раніше не
судимого,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді семи діб адміністративного
арешту,

в с т а н о в и в :

Згідно постанови судді ОСОБА_3
визнано винним в тому, що він 28.05.2014 року
о 9.15 год. в м. Звенигородка по вул. Б.
Хмельницького, 29 керував та рухався
автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 з
явними ознаками алкогольного
сп»яніння (різкий запах перегару від
вживання алкогольних напоїв,
невпевнена хода), від проходження
медичного огляду відмовився, чим
порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього
руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у
скоєному правопорушенні не визнав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову судді від 20.06.2014
року у справі про адміністративне
правопорушення, яка є необґрунтованою,
оскільки не відповідає матеріалам
справи та вимогам закону, а саме:
прийнята з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, а провадження у справі закрити
за відсутності в його діях складу
даного адміністративного
правопорушення.

В обґрунтування своєї скарги він
посилається на те, що:

- дії співробітників ДАІ були
незаконними внаслідок того, що його
було затримано не під час керування
власним автомобілем, а автомобіль був у
нерухомому стані, що є грубим
порушенням його прав;

- покази свідків, в присутності яких він
начебто відмовлявся від проходження
медичного огляду, є необ'єктивними та
суперечливими, а тому до них слід
ставитись критично;

- свідок ОСОБА_4 вказав на факт
порушення працівниками ДАІ складання
адміністративного протоколу,
складання якого відбувалось за участю
одного свідка, а не двох, як того
вимагає інструкція;

- свідок ОСОБА_5 чомусь зателефонував не
на номер 102, а на особистий мобільний
телефон до свого знайомого інспектора
ДАІ ОСОБА_6, отже, апелянт вважає, що
свідчення ОСОБА_5 є нічим іншим як
обмовлянням його. Сумніви в
правдивості показів даного свідка
викликає і те, що він є знайомим
працівника ДАІ, а отже між ними можливі
дружні стосунки. Звернув увагу апелянт
і на той факт, що в судовому засіданні
свідок повідомив, що дуже добре
запам'ятав його, але в той же час не зміг
пригадати у чому він був одягнений;
також відповів, що багажника на
автомобілі точно не було, хоча на його
авто є багажник;

- суд також необгрунтовано визнав
належними доказами покази свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки всі
вони є знайомими працівника ДАІ ОСОБА_6;

- ніхто з працівників ДАІ не вручив йому
другій екземпляр протоколу про
адміністративне правопорушення; про
тимчасове затримання транспортного
засобу не зроблено відповідного запису
у протоколі про адміністративне
правопорушення.

Отже, апелянт вважає, що суд 1
інстанції визнав його винним
грунтуючись тільки на припущеннях
того, що він «керував транспортним
засобом», але в дійсності показами
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_9,
ОСОБА_10 встановлено, що він не
здійснював керування автомобілем.

Розглянувши апеляційну скаргу
правопорушника ОСОБА_3, вивчивши
матеріали адміністративної справи та
перевіривши апеляційні доводи скарги,
вважаю, що апеляційна скарга
правопорушника не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП
апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги. При цьому він
не обмежений її доводами, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, апеляційний суд
може дослідити нові докази, які не
досліджувалися раніше, якщо визнає
обгрунтованим ненадання їх до
місцевого суду або необґрунтованим
відхиленням їх районним судом.

Висновок судді щодо доведеності вини
ОСОБА_3 у вчиненні ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
відповідає матеріалам справи і
грунтується на доказах, досліджених в
судовому засіданні, яким суд дав
належну оцінку, а саме:

- даними протоколу про адміністративне
правопорушення серії АГ2 № 806551 від
28.05.2014 року, згідно якого порушник
ОСОБА_3 28.05.2014 року о 9.15 год. в м.
Звенигородка по вул. Б. Хмельницького, 29
керував та рухався автомобілем ВАЗ 2101
д.н.з НОМЕР_1 з явними ознаками
алкогольного сп»яніння (різкий запах
перегару від вживання алкогольних
напитків, невпевнена хода), від
проходження медичного огляду
відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР
України (а.с.1);

- показаннями свідка ОСОБА_5 про те, що
28.05.2014 року, близько 8 год., ранку він
знаходився на території базарної площі
в м. Звенигородка. До нього під»їхав
автомобіль ВАЗ-2101 під керуванням
ОСОБА_3, по зовнішньому вигляді було
видно, що він знаходився в сильній
стадії алкогольного сп»яніння
(незрозуміла мова, різкий запах
перегару алкоголю). ОСОБА_3 попросив в
нього літр бензину, він відмовив йому,
ОСОБА_3 поїхав автомобілем, при цьому
створював явну небезпеку для пішоходів
та транспортних засобів. 3 метою
припинення дій ОСОБА_3 він по телефону
повідомив працівників ДАІ, що було
дальше йому невідомо;

- показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6
про те, що 28.05.2014 року по телефону від
ОСОБА_5 надійшло повідомлення, про те,
що в районі базарної площі м.
Звенигородка ОСОБА_3, перебуваючи в
стані алкогольного сп»яніння, керує
автомобілем ВАЗ 2101, створюючи
небезпеку для громадян. Вони як
працівники ДАІ в м. Звенигородка по
вулиці в районі вулиці Б. Хмельницького
заблокували службовим автомобілем рух
автомобіля ВАЗ 2101. Керував даним
автомобілем ОСОБА_3, який знаходився
в стані алкогольного сп»яніння
(незрозуміла мова, різкий запах
перегару від вжитого алкоголю,
невпевнена хода). ОСОБА_3 відмовився
надати посвідчення водія та технічний
паспорт на автомобіль. Після чого було
запрошено свідків, в присутності яких,
ОСОБА_3 відмовився проходити медичний
огляд для перевірки чи знаходився він в
стані алкогольного сп»яніння та було
складено адміністративний протокол
відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.130 КУпАП. Після
встановлення належності автомобіля,
автомобіль було передано ОСОБА_3;

- письмовими поясненнями свідків
ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а також їх
показаннями в суді про те, що 28.05.2014 року
в м. Звенигородка вони працівниками ДАІ
були запрошені як свідки в зв»язку з
тим, що водій автомобіля ВАЗ 2101 д.н.з.
НОМЕР_1 ОСОБА_3 відмовився пройти
медичний огляд в Звенигородський ЦРЛ
на стан сп»яніння та від дачі пояснень
в адміністративному протоколі, при
цьому вони особисто бачили ОСОБА_3, який
знаходився в стані алкогольного
сп'яніння (незрозуміла мова, невпевнена
хода, різкий запах перегару від
вживання спиртних напоїв), також ОСОБА_3
відмовлявся працівникам ДАІ надати
посвідчення водія, технічний паспорт
на автомобіль. Після чого було складено
адміністративний протокол (а.с.2, 3);

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що
28.05.2014 року з ранку її чоловік ОСОБА_3
поїхав на базар в м. Звенигородка, потім
передзвонив, що так як він вживав
спиртні напої, щоб вона попросила
сусіда прийти та відтранспортувати
автомобіль додому.

Суд 1 інстанції вірно критично віднісся
до показів свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та
ОСОБА_9 і ОСОБА_10 в частині того, що
ОСОБА_3, перебуваючи в стані
алкогольного сп»яніння не керував
автомобілем, так як ОСОБА_12 є дружиною
(співжителькою), ОСОБА_13 сусідом ОСОБА_3,
а ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з їх показів
є кумами. Крім цього, покази даних
свідків спростовуються матеріалами
адміністративної справи та показами
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_4

Слід також зазначити, що є сумнівним
той факт, що порушник ОСОБА_3, близько 7
год. ранку 28.05.2014 року їде на базар
(покази свідка ОСОБА_12, а приїхав в цей
же час до кумів, де розпивали спиртні
напої (покази свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10).

Отже, доводи ОСОБА_3 про відсутність в
його діях складу наведеного вище
адміністративного правопорушення є
безпідставними, направленими на
уникнення його відповідальності за
скоєне.

Виконуючи вимоги цього закону, суддя
суду 1 інстанції, враховуючи обставини
вчиненого ОСОБА_3 правопорушення, яке
являє собою підвищену суспільну
небезпечність в сфері забезпечення
безпеки руху, наклав на нього
адміністративне стягнення, яке є
необхідним для попередження вчинення
ним нових адміністративних порушень.

При таких обставинах, підстав для
скасування даного судового рішення не
має, в зв'язку з чим апеляційна скарга
не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
залишити без задоволення, а постанову
судді Звенигородського районного суду
Черкаської області від 20.06.2014 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КУпАП, з накладенням на нього
стягнення у виді семи діб
адміністративного арешту - без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя
Б. П. Мунько