Справа № 605/410/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"14" липня 2014 р. Підгаєький районний суд
Тернопільської області в складі:
головуючої судді Ігнатової Г.В.., при
секретарі Піх Р.Я.,з участю прокурора
Цапко Ю.І..,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
матеріали справи про адміністративне
корупційне правопорушення, які
надійшли із прокуратури Підгаєцького
району про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України,з освітою
середньо-спеціальною,, одруженого,
проживає АДРЕСА_1, займаючого посаду
секретар Лисецької сільської ради , за
вчинення правопорушення передбаченого
ч. 1 ст. 172-9 КУАП

В С Т А Н О В И В:

27 червня 2014 року до Підгаєького
районного суду Тернопільської області
надійшов протокол відносно ОСОБА_1
про притягнення до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-9 КУпАП, та
ч.7 ст.5 ЗУ «Про засади запобігання і
протидії корупції», який був складений
прокурором прокуратури Підгаєцького
району Тернопільської області Цапко
Ю.І.

Згідно вказаного вище протоколу
про адміністративне правопорушення
від 27 червня 2014 року ОСОБА_1 , обіймаючи
посаду секретаря Лисецької сільської
ради Підгаєцького району, являючись
посадовою особою органу місцевого
самоврядування, діючи умисно, в
порушення вимог п. 7 ст. 5 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», достовірно знаючи про
порушення вимог ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» з боку депутатів Лисецької
сільської ради Підгаєцького району
Тернопільської області та виявивши
корупційне правопорушення,зокрема у
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 не вжив відповідних заходів
щодо припинення правопорушення з їх
боку та негайно письмово не
повідомила спеціально уповноважений
суб'єкт у сфері протидії корупції про
вчинення ним правопорушення, як цього
вимагає закон, чим порушив охоронювані
законом інтереси держави,,
відповідальність за яке передбачена
ст. 172-9 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», депутати
місцевих, селищних та сільських рад
зобов'язані щорічно до 1 квітня
подавати за місцем роботи декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою, що додається до
цього Закону. Згідно довідки №173 від
11.06.2014 р. Лисецької сільської ради,
депутати сільської ради ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
:декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік не подавали.

В судовому засіданні ОСОБА_1 хоча
вину визнає, але як встановлено судом і
вбачається з його пояснень, наданих в
судовому засіданні, фактично вина ним
в скоєнні вказаного правопорушення не
визнається, зокрема пояснив, що
відповідно до його функціональних
обов'язків він не керує депутатами
сільської ради та вони йому не
підзвітні, депутати сіської ради
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 не являються працівниками
органів місцевого самоврядування, не
входять до штату міської ради, а тому в
межі його повноважень не входить
письмове повідомлення спеціально
уповноваженого суб'єкта у сфері
протидії корупції про вчинення
депутатами корупційних правопорушень.
При цьому він особисто повідомляв
всіх депутатів Лисецької сільської
ради Підгаєцького району про обов"язок
останніх подання за місцем роботи, а
безробітнім та непрацюючим до
сільської ради декларації про майно,
доходи, витрати та зобов"язання
фінансового характеру за 2013 рік, Про це
він постійно до 01 квітня 2014 року
просив та нагадував вищезазначеним
депутатам про необхідність подати
декларації про доходи, хоча депутати,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 які є безробітними свідомо
не звертали уваги на його вимоги .
Декларацій про доходи та майновий стан
за 2013 рік до 01 квітня 2014 року в сільську
раду ними подано не було Вказані
декларації подаються за місцем роботи,
по місцю проживанню або до сільської
ради. Він також не знав про те, що
необхідно повідомляти відповідні
органи про неподання депутатами
декларацій так як ці вимоги незрозумів
із змісту Закону. Дізнався про такий
обов'язок лише після складання
протоколу про корупціїне
правопорушення стосовно нього .У нього
не було умислу не повідомити про
вказаний факт та приховувати будь- які
корупційні діяння депутатів. Далі,
ОСОБА_1 в дебатах зазначив, що вину свою
у вчиненні корупційного діяння не
визнає та вважає, що підстав для
притягнення його до адміністративної
відповідальності за даним фактом
немає.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку прокурора, який
вважає за необхідне визнати ОСОБА_1
винним у вчиненні корупційного
правопорушення, суд дійшов висновку, що
в діях ОСОБА_1 відсутній склад
правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 172-9
КУпАП, за обставин, викладених у
протоколі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України
„Про засади запобігання і протидії
корупції" корупційне правопорушення -
це умисне діяння, що містить ознаки
корупції, а саме використання певною
особою наданих їй службових
повноважень та пов'язаних із цим
можливостей з метою одержання
неправомірної вигоди для себе чи інших
осіб, за яке законом установлено
кримінальну, адміністративну,
цивільно-правову та дисциплінарну
відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, а
зокрема із протоколу про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, складеного прокурором
прокуратури Підгаєцького району
Тернопільської області Цапко Ю.І.
відносно ОСОБА_1 підставою для
притягнення його до відповідальності
явилось те, що він, як секретар
сільської ради, будучи особою
відповідальною за стан додержання
антикорупційного законодавства,згідно
розпорядження голови Лисецької
сільської ради Підгаєцького району за
№ 34 від 04.12.2013 року « щодо повноважень з
питань запобігання та протидії
корупції» не вжив заходів та не
повідомив спеціально уповноважений
суб'єкт у сфері протидії корупції про
вчинення депутатами Лисецької
сільської ради ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
правопорушення, що призвело до
невиконання ним вимог п. 7 ст. 5 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» - не вжиття заходів
щодо протидії корупції, в зв'язку з чим
і був складений вказаний протокол.

За змістом ч. 7 ст. 5 Закону України
„Про засади запобігання і протидії
корупції" посадові і службові особи
органів державної влади, посадові
особи місцевого самоврядування у разі
виявлення корупційного правопорушення
чи одержання інформації про вчинення
такого правопорушення працівниками
відповідних органів державної влади,
органів місцевого самоврядування
зобов'язані у межах своїх повноважень
ужити заходів щодо припинення такого
правопорушення.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, суд, який
розглядає справу про корупційне
правопорушення, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним
правопорушенням (проступком)
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Статтею 172-9 КУпАП передбачено
відповідальність за, невжиття
передбачених законом заходів
посадовою чи службовою особою органу
державної влади, посадовою особою
місцевого самоврядування, юридичної
особи, їх структурних підрозділів у
разі виявлення корупційного
правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є
суб'єктом відповідальності за
корупційне правопорушення,
передбачене п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», оскільки
відповідно до рішення першої сесії VІ
скликання Лисецької сільської ради
від 26.11.2010 р. є новообраним секретарем
сільської ради.

Відповідно до посадових обов"язків,
затверджених розпорядженням
сільського голови Лисецької сільської
ради Підгаєцького району від 04.12.2013
року № 34 обов"язки щодо організації
роботи з питань запобігання корупції
по Лисецькій сільській раді покладено
на секретаря сільської ради ОСОБА_1

Згідно п.1 ст. 12 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», депутати місцевих рад,
працівники органу місцевого
самоврядування - сільської ради, які є
державними службовцями, зобов'язані
щорічно до 1 квітня подати за місцем
своєї роботи (служби) декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік.

Між тим, постановою Кабінету Міністрів
України № 16 від 11 січня 2012 року „Про
затвердження Порядку зберігання
документів і використання відомостей,
зазначених у декларації про майно,
доходи, витрати і зобов"язання
фінансового характеру, та відомостей
щодо відкриття валютного рахунка в
установі банку-нерезидента"
передбачено, що декларації депутатів
місцевих рад подаються та зберігаються
у кадрових службах органів місцевого
самоврядування.

Як видно з розпорядження сільського
голови Лисецької сільської ради
Підгаєцького району від 06.02.2014 року № 2
відповідальним по веденню журналу
обліку документів і використання
відомостей, зазначених у деклараціях
про майно, доходи, витрати і
зобов"язання фінансового
характерусубєктів декларування В
Лисецькій сільській раді призначено
секретаря сільської ради ОСОБА_1 Дану
обставину підтвердили в суді ОСОБА_1

Факт повідомлення депутатів щодо
обов"язку подачі декларацій , особисто
секретарем сільської ради ОСОБА_1
ствердили свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вони
ж вказали, що будучи депутатами
сільської ради неподали до 01 квітня 2014
року в сільську раду декларації про
майно, доходи, витрати та зобов"язання
фінансового характеру за 2013 рік та
причин неподання про це сільського
голову та секретаря сільської ради не
повідомили. Даний факт стверджується
довідкою виконкому Лисецької
сільської ради за № 173 від 11.06.2014 року.

В той же час, депутати Лисецької
сільської ради ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є
непрацюючі, декларації про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру у встановлений
законом термін до Лисецької сільської
ради не подали., при цьому пояснили при
розгляді справи, що вони не вважали за
необхідне подавати такі декларації в
сільську раду. так як доходів у них
немає оскільки вони не працюють. також
зазначили. що стосовно них ніяких
протоколів про корупційне діяння не
складали та до відповідальності за
неподання декларації про доходи за 2013
рік не притягнено.

Згідно з роз'ясненням Міністерства
юстиції України від 05.12.2012 року,
стосовно деяких положень Закону
України „Про засади запобігання і
протидії корупції", (до врегулювання
на рівні законодавства, внесення змін
до ст. 8 Закону України „Про статус
депутатів місцевих рад" Законом № 224-У11
(224-18) від 14.05.2013 року), зокрема в частині
подання декларацій депутатами
місцевих рад передбачено, що
відповідно до статті 12 Закону України
„Про засади запобігання і протидії
корупції", особи, зазначені у пункті 1,
підпункті "а" пункту 2 частини першої
статті 4 цього Закону, зобов'язані
щорічно до 1 квітня подавати за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
за формою, що додається до цього Закону.
Якщо депутатами є самозайняті особи, не
працюючі особи, то вони повинні
подавати декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік до апаратів
відповідних рад або їх виконавчих
комітетів.

Цим же Листом роз'яснено
порядок зберігання документів і
використання відомостей, зазначених у
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
затверджений постановою КМУ від 11
січня 2012 року № 16, відповідно якого
декларації зберігаються в особових
справах у кадрових підрозділах
відповідних органів державної влади
або органів місцевого самоврядування,
юридичних осіб публічного права. Отже
збирання, зберігання та організація
процедури опублікування декларації
має здійснюватися кадровим
підрозділом відповідного державного
органу, органу місцевого
самоврядування або юридичної особи
публічного права.

Проте серед суб'єктів
подання декларації є також особи, для
яких державний орган місцевого
самоврядування не є основним місцем
роботи. В даному випадку це депутати
місцевих рад, для яких орган місцевого
самоврядування не є основним місцем
роботи або самозайняті особи чи
пенсіонери, для яких законодавець
визначив подання декларацій до
апаратів відповідних рад або їх
виконавчих комітетів, однак не дає
чітких вказівок щодо порядку подання
та зберігання декларацій.

Пунктом 56 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі „Щокін проти України"
констатовано, що відсутність в
національному законодавстві
необхідної чіткості та точності, які
передбачали можливість різного
тлумачення такого важливого
фінансового питання, порушує вимогу
„якості закону", передбаченою
Конвенцією, та не забезпечує
адекватний захист від свавільного
втручання публічних органів державної
влади у майнові права заявника.

З наведеного вбачається, що
при вирішенні питань, пов'язаних з
притягненням особи до
адміністративної відповідальності суд
має додержуватись принципу юридичної
визначеності закону, на якому
ґрунтується висновок порушення особою
врегульованих нормативно-правовими
актами відносини, за що настає
передбачена законом відповідальність.

Враховуючи законодавчу
невизначеність порядку дій
самозайнятих осіб, пенсіонерів, які є
депутатами міських, сільських рад, в
частині порядку подання, зберігання
декларацій про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
суд приходить до висновку про
відсутність підстав вважати, що в діях
особи ОСОБА_1 є склад
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
172-6 КУпАП

Відповідно до ст. 10 КУпАП
адміністративне правопорушення
визнається вчиненим умисно, коли особа,
яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки і бажала їх або свідомо
допускала настання цих наслідків.

Аналізуючи зібрані по справі
докази та оцінюючи їх в
сукупності, суд приходить до
висновку, що ними не підтверджено, що
ОСОБА_1 умисно не повідомив спеціально
уповноважений суб'єкт у сфері протидії
корупції про неподання декларацій.

Таким чином, по справі не доведено
умисел особи, що виключає суб'єктивну
сторону адміністративного
правопорушення.

Обов'язковою ознакою, за якою
неправомірні діяння визнаються
корупційними, є корисливий або інший
особистий інтерес осіб, які є
суб'єктами відповідальності за
корупційні правопорушення, а тому при
з'ясуванні суб'єктивної сторони
будь-якого із передбачених законом
корупційних правопорушень, належить
перевіряти наявність у правопорушника
такого інтересу.

Із матеріалів справи не
вбачається, що ОСОБА_1 діяв із
зазначеною метою. Даних, які б свідчили
про наявність у секретаря сільської
ради умислу на вчинення корупційного
правопорушення, у справі немає. В
матеріалах справи відсутні докази
отримання ОСОБА_1 грошових коштів,
іншого майна, переваг, пільг, послуг,
нематеріальних активів внаслідок
вчинення певних дій, чи прийняття
обіцянки/пропозиції неправомірної
вигоди. Зазначені обставини є
обовязковим елементом складу даного
правопорушення, відповідальність за
який передбачена Законом України «Про
засади запобігання і протидії
корупції». Вищезазначені свідки ,
таких обставин також не
підтвердили.Тобто, в діях секретаря
сільської ради ОСОБА_1 немає
невід'ємних ознак суб'єктивної
складової корупції, передбачених у ст. 1
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції».

Статус депутата місцевої ради
чітко визначено ст.3 Закону України "Про
статус депутата місцевих рад". Депутат
місцевої ради є повноважним і
рівноправним членом відповідної ради -
представницького органу місцевого
самоврядування. Відповідно до п.2 ст.49
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" депутат
представляє інтереси всієї
територіальної громади, має всю
повноту прав, що забезпечують його
активну участь у діяльності ради та
утворених нею органів, несе обов'язки
перед виборцями, радою та її органами,
виконує її доручення.

Згідно підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції» № 3206-VI від 07.04.2011
депутати місцевих рад є самостійними
суб'єктами відповідальності за
корупційні правопорушення.

Таким чином, передумовою скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст..172-9 КУпАП є скоєння
іншого корупційного правопорушення,за
яке інша особа притягнута до
відповідальності.

Вивчення матеріалів справи
стосовно ОСОБА_1 встановлено, що
будь-яких даних про складання
протоколу про адміністративне
корупційне правопорушення і
притягнення до відповідальності
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 чи будь-кого іншого немає, що
також стверджується показами свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та ОСОБА_8 , незперечується
прокуратурою, які зазначили що таких
фактів не встановлено жодним
компетентним органом.

Тобто факт скоєння іншого
корупційного правопорушення , хоча з
часу виявлення вказаних подій,тобто з
11.06.2014 р. пройшло більше місяця, нічим не
підтверджується.

Крім того були допущені і інші
порушення норм КУпАП.

Так, у відповідності до вимог ст.256
КУпАП у протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складання; посада; прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу
порушника; місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за це правопорушення;
прізвища, адреси свідків і потерпілих,
якщо вони є; пояснення порушника; інші
відомості, необхідні для вирішення
справи; матеріальна шкода (якщо вона
була заподіяна);також робиться
відмітка про роз'яснення прав і
обов'язків порушникові.

Як встановлено, протокол стосовно
ОСОБА_1 складено з порушенням вказаних
вимог Закону. Так, у протоколі не в
повному обсязі викладена фабула
правопорушення без зазначення дати
вчинення, тобто його початку та
закінчення, а мається лише посилання на
Закон України «Про засади запобігання
та протидії корупції) без зазначення в
якій редакції, що є недостатнім

За таких обставин, суд вважає, що в діях
ОСОБА_1 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбачений ст.172-9 КУпАП.

На підставі вищевикладеного та
керуючись п. 5 ст.7 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції», статтями 172-9,247,283,284 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, Законом України "Про
службу в органам місцевого
самоврядування",Закону України "Про
статус депутата місцевих рад", Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні",-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про
адміністративне корупційне
правопорушення за ст.172-9 КУпАП та п.7
ст.5 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
відносно ОСОБА_1 на підставі ч.1 п.1 ст. 247
КУпАП закрити за відсутністю в його
діях події та складу адміністративного
правопорушення

Постанова судді може бути
оскаржена особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови до апеляційного
суду Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд
Тернопільської області.

Суддя: підпис Г. В. Ігнатова