Справа № 161/8035/14-п Провадження №33/773/148/14
Суддя в 1 інстанції: Квятковський М.С.
Категорія:ст.130 ч.1 КУпАП Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" липня 2014 р. місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області :

в складі - головуючого - судді
Опейди В.О.,

з участю особи притягнутої до
відповідальності - ОСОБА_1,

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 04 червня 2014
року, якою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель
АДРЕСА_1, не працюючий, притягнутий до
адміністративної відповідальності за
вчинення правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 04 червня 2014
року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та
відносно нього застосовано
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 2 (два)
роки.

ОСОБА_1 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
те, що він 28 квітня 2014 року об 11 год. 20
хв., на 75 км. а/д сполученням
Луцьк-Любешів, керував транспортним
засобом марки «МАЗ 54323», номерний знак
НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння,
чим порушив вимоги, передбачені пункт
2.9 (а) Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не
погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, вважає його незаконним та
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що при розгляді справи суд
взяв до уваги лише ті докази, які
підтверджують його винність. Зокрема,
суд відмовив у приєднанні до
матеріалів справи висновку
Волинського обласного наркологічного
диспансеру від 28.04.2014 року, з якого
вбачається, що ОСОБА_1 станом на 14.20 год.
не перебував в стані алкогольного
сп'яніння. Суд даного доказу не
дослідив, а відтак і не врахував його
при розгляді адміністративної справи.
Посилання суду на той факт, що ОСОБА_1
підписав протокол не являється
беззаперечним доказом, що підтверджує
його винність. Застосовуючи
найсуворіший вид адміністративного
стягнення судом не було досліджено
усіх доказів в повному об'ємі. Зокрема,
не допитано свідків, спеціаліста, який
проводив освідування у Волинському
обласному наркологічному диспансері,
не з'ясовано причин чому медичне
освідування на стан сп'яніння не було
здійснено на місці складання
протоколу. Крім того, не враховано той
факт, що він є безробітним, а
посвідчення водія надає йому
можливість отримувати непостійний
заробіток як водія вантажного
автомобіля. Застосування такого
стягнення як позбавлення права
керувати транспортними засобами
позбавить його єдиного заробітку. Крім
того, у нього на утриманні перебуває
матір похилого віку та неповнолітня
донька. Просить постанову суду
скасувати, а провадження у справі
закрити у зв'язку з відсутністю події.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
матеріали справи про адміністративне
правопорушення, заслухавши ОСОБА_1,
який підтримав апеляційну скаргу і
просив її задовольнити, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Висновок суду першої інстанції про
винуватість ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, є обґрунтованим, відповідає
фактичним обставинам справи й
підтверджується сукупністю зібраних і
перевірених у судовому засіданні
доказів.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_1,
його вина у повному обсязі знайшла своє
підтвердження в ході судового розгляду
і відображена у постанові низкою
зібраних по справі доказів, яким суд
дав належну оцінку.

Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованого йому правопорушення
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 № 127933 від 28 квітня 2014 року,
складеним у відповідності з вимогами
ст.ст.255, 256 КУпАП відносно нього за
порушення п.2.9 (а) ПДР України, за що
відповідальність передбачена ч.1 ст.130
КУпАП.

Із даного протоколу про
адміністративне правопорушення
вбачається, що ОСОБА_1 із його змістом
ознайомлений, внесені про нього дані
підтвердив згодою, зазначивши, що
керувати транспортом не буде до
повного витверезіння, копію протоколу
отримав, засвідчивши це своїм підписом.

Крім того, вина ОСОБА_1 у керуванні
транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння
підтверджується й поясненнями свідків
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які були присутні під
час проходження ОСОБА_1 тесту на факт
вживання алкоголю.

Не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1
про те, що суд безпідставно при
розгляді справи не взяв до уваги
наданого ним висновку Волинського
обласного наркологічного диспансеру
від 28.04.2014 року, відповідно до якого у
ОСОБА_1 ознак сп'яніння не виявлено.

Відповідно до п.2.7 Інструкції «Про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції», затвердженої
наказом МВС України, МОЗ України від
09.09.2009 року № 400/666, установлення стану
алкогольного сп'яніння здійснюється на
підставі огляду, який проводиться
уповноваженими особами
Державтоінспекції МВС з використанням
спеціальних технічних засобів,
показники яких після проведення тесту
у видихуваному повітрі мають цифровий
показник більше 0,2 проміле алкоголю в
крові.

Як вбачається з роздруківки алкотесту
«Драгер», який має свідоцтво про
повірку, результат тесту ОСОБА_1
становить 0,36 проміле (а.с.3).

Згідно ч.3 ст.266 КУпАП огляд в закладах
охорони здоров'я проводиться у разі
незгоди водія на проведення огляду на
стан алкогольного сп'яніння
працівником міліції з використанням
спеціальних технічних засобів або в
разі незгоди з його результатами.

Разом з тим, в матеріалах справи про
адміністративне правопорушення,
відсутні відмова ОСОБА_1 на проведення
огляду на стан сп'яніння уповноваженою
особою Державтоінспекції МВС та
незгода з результатами проведеного
огляду, отже у працівника міліції не
було підстав для направлення водія в
заклад охорони здоров'я для
проходження огляду.

Як зазначено в ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб
на стан алкогольного сп'яніння
здійснюється в закладах охорони
здоров'я не пізніше двох годин з
моменту встановлення підстав для його
здійснення. Крім того, огляд у закладі
охорони здоров'я та складення висновку
за результатами огляду проводиться в
присутності працівника міліції.

Однак, як вбачається з наданого
апелянтом висновку Волинського
обласного наркологічного диспансеру
від 28.04.2014 року огляд ОСОБА_1
здійснювався у відсутності працівника
міліції та о 14 год. 20 хв., після
закінчення встановленого законом двох
годинного терміну, оскільки підстава
для його здійснення була встановлена о
11 год. 20 хв.

Таким чином, судом першої інстанції при
винесенні рішення вірно не взято до
уваги висновок Волинського обласного
наркологічного диспансеру.

Не заслуговують на увагу твердження
апелянта, що суд безпідставно не
допитав свідків та спеціаліста, який
проводив освідування у Волинському
обласному наркологічному диспансері,
оскільки як вбачається з матеріалів
справи клопотання про допит вказаних
осіб ОСОБА_1 не заявлялося.

На підставі викладеного, вважаю, що
судом першої інстанції всебічно, повно
та об'єктивно досліджено всі обставини
справи та на підставі наявних у
матеріалах справи доказів, у
відповідності до вимог ст.33 КУпАП,
визначено стягнення, яке відповідає
тяжкості вчиненого правопорушення,
його характеру, з врахуванням особи
правопорушника, який неодноразово
притягувався до адміністративної
відповідальності за порушення правил
дорожнього руху, ступеню його вини,
обставин, що пом'якшують та обтяжують
відповідальність, а тому підстави для
скасування чи зміни постанови суду
відсутні.

Керуючись ст.294 КУпАП апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 04 червня 2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
Опейда В.О.