Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року
м. Рівне

Суддя апеляційного суду Рівненської
області Сачук В.І., з участю прокурора
Войтюка А.М., захисника- адвоката
ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Рівненського
районного суду Рівненської області від
15 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и в:

Постановою Рівненського районного
суду від 15 квітня 2014 року ОСОБА_3
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 172-7 КУпАП з
накладенням стягнення у виді штрафу в
розмірі 170 гривень.

За постановою суду, ОСОБА_3, обіймаючи
посаду секретаря Олександрійської
сільської ради Рівненського району,
будучи відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.4
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції» суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, не повідомив
Олександрійську сільську раду про
наявність конфлікту інтересів, який
виник у нього при голосуванні питання
про затвердження проекту землеустрою
та передачу у приватну власність його
рідному брату ОСОБА_3 земельної ділянки
площею 0,1009 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
с.Олександрія Рівненського району, за
рахунок земель запасу
сільськогосподарського призначення,
чим порушив вимогу щодо необхідності
урегулювання конфлікту інтересів,
передбаченому п.2 ч.1 ст.14 ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції» та
ст.12-1 ЗУ «Про службу в органах
місцевого самоврядування», зокрема не
повідомив Олександрійську сільську
раду про його наявність. та вчинив
адміністративне корупційне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ст.172-7 КУпАП.

У поданій на постанову суду
апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову і закрити
провадження по справі за відсутністю
події та складу адміністративного
правопорушення. Посилається на те, що
вказана постанова є незаконною,
прийнятою з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки факт наявності в його діях
складу даного правопорушення не
доведений. Вказує, що на момент
розгляду справи судом першої інстанції
закінчились строки накладення
адміністративного стягнення.

Заслухавши та проаналізувавши
пояснення ОСОБА_3 і його захисника -
адвоката ОСОБА_1, які підтримали
апеляційну скаргу, доводи прокурора,
який просить постанову суду залишити
без зміни, а апеляційну скаргу без
задоволення, перевіривши матеріали
справи та доводи викладені в
апеляційній скарзі, суд дійшов
висновку, що підстави для її
задоволення відсутні, виходячи з
наступного.

Вчинення ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке встановлено ст. 172-7 КУпАП,
підтверджується сукупністю доказів,
яким суд першої інстанції дав належну
оцінку.

Під час апеляційного розгляду справи
ОСОБА_3 показав, що він дійсно не
повідомляв депутатів Олександрійської
сільської ради про те, що ОСОБА_3
являється його рідним братом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції" від 7 квітня 2011 року № 3206-VI під
конфліктом інтересів слід розуміти
суперечність між особистими майновими,
немайновими інтересами особи чи
близьких їй осіб та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування» у разі виникнення
конфлікту інтересів протягом строку
здійснення повноважень сільський,
селищний, міський голова, секретар
сільської, селищної, міської Ради,
голова, заступник голови обласної,
районної Ради зобов'язаний негайно
доповісти про це відповідній Раді та
вжити всіх необхідних заходів,
спрямованих на запобігання конфлікту
інтересів.

Виходячи із загальних правил поведінки
державного службовця, зокрема, п. 3.6
розділу , затверджених наказом
Головного управління Державної служби
України № 214 від 04 серпня 2010 року, у
разі виникнення конфлікту інтересів у
державного службовця, який входить до
складу колегіального органу (комітету,
комісії, колегії, Ради тощо), такий
державний службовець не повинен брати
участь у прийнятті рішення, якщо його
неучасть не впливає на повноваження
цього органу.

Згідно матеріалів справи, 18 жовтня 2011
року ОСОБА_3 обраний секретарем
Олександрійської сільської ради (а.с.
15).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3, як секретар Олександрійської
сільської ради, приймаючи участь у
прийнятті рішень про затвердження
проекту землеустрою та передачу у
приватну власність його рідному брату
ОСОБА_3 земельної ділянки, належним
чином не доповів присутнім на
засіданні депутатам Олександрійської
сільської ради про наявність у нього
конфлікту інтересів, а отже, порушив
вимоги ч. 1 ст.14 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" та ст.12-1 Закону України "Про
службу в органах місцевого
самоврядування".

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в суді першої
інстанції показали, що на сесії
сільської ради ОСОБА_3 не повідомляв
депутатів про те, що ОСОБА_3 є його
рідним братом, однак вказана обставина
є їм усім відомою.

З показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13
вбачається, що їм не було відомо про те,
що ОСОБА_3 є братом ОСОБА_2, останній не
повідомляв про це депутатів на сесії,
однак голосував за прийняття рішення
щодо ОСОБА_3.

Винність ОСОБА_3 у вчиненому
правопорушенні також підтверджується
поясненнями депутатів
Олександрійської сільської ради
ОСОБА_14, ОСОБА_4 та ОСОБА_15, згідно яких
ОСОБА_3 не повідомляв сільську раду про
наявність у нього конфлікту інтересів.

Згідно листа Олександрійської
сільської ради № 12 від 14.01.2014 р.,
Управлінню СБУ в Рівненській області
надіслано копії протоколу та рішень
сесії Олександрійської сільської ради
від 30.08.2013 року що стосується зокрема
питання про затвердження проекту
землеустрою та передачу у приватну
власність ОСОБА_3 земельної ділянки.
Згідно відмітки, вказаний лист
отримано УСБУ в Рівненській області
20.01.2014 р (а.с. 18).

15 квітня 2014 року постановою
Рівненського районного суду ОСОБА_3
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 172-7 КУпАП, тобто
в межах передбаченого законом строку
накладення адміністративного
стягнення, тому доводи апеляційної
скарги ОСОБА_3 щодо закінчення
передбачених ст. 38 КУпАП строків
накладення адміністративного
стягнення є безпідставними та не
заслуговують на увагу.

Суддею під час розгляду справи
належним чином з'ясовано обставини
вчиненого правопорушення на підставі
зібраних вірогідних доказів в їх
сукупності, що узгоджуються між собою і
не мають протиріч. Жодних нових
допустимих доказів, що давали б
підстави для обґрунтованих сумнівів у
вірогідності зібраних у справі
доказів, апеляційному суду не надано.

Призначаючи стягнення, суддя
врахував всі зазначені ст.33 КУпАП
обставини і відповідно до ст.ст.27, 36, ч.1
ст. 164 КУпАП наклав стягнення, яке
відповідає вимогам ст.23 КУпАП і є
справедливим, будучи достатнім і
необхідним для виховання особи,
запобігання новим проступкам.

З урахуванням наведеного,
встановлено, і це вбачається з
матеріалів справи, що постанова судді є
законною і обґрунтованою, а тому
підстав для її скасування не
вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.294
КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Постанову Рівненського районного суду
Рівненської області від 15 квітня 2014
року відносно ОСОБА_2 залишити без
зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
В.І. Сачук