Провадження № 33/792/64/14
Справа № 688/5138/13-п
інстанції Цідик А.Ю.
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької
області в складі:

головуючої - судді Бондар В.В.,

з участю секретаря судового засідання
Молодої І.О.,

особи, що притягувалась до
відповідальності ОСОБА_1, його
захисника ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3 та його
представників ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницькому справу за
апеляційною скаргою потерпілого
ОСОБА_3 на постанову Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 березня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 березня 2014 року закрито
в зв»язку з відсутністю в його діях
складу правопорушення, передбаченого
ст. 124 КУпАП, провадження в справі про
притягнення до відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина
України, уродженця с. Городище
Шепетівського району Хмельницької
області, мешканця АДРЕСА_1, водія
ПрАТ «Шепетівське АТП - 16807».

Щодо ОСОБА_1 був складений протокол
про адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП, в якому
зазначено, що він 25 серпня 2013 року
близько 06 год. 30 хв., керував
автобусом ЛАЗ - 695, державний номер
НОМЕР_1, на автодорозі Р - 05 250 м +100 м, не
вибрав безпечної швидкості руху, не
врахував дорожньої обстановки, не
вибрав безпечної дистанції, внаслідок
чого здійснив зіткнення з автомобілем
«Хюндай Акцент», державний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який
рухався попереду нього та здійснював
поворот (розворот), внаслідок
зіткнення обидва транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Закриваючи провадження, суд першої
інстанції обгрунтовував своє
рішення тим, що докази по справі
докази свідчать про відсутність в його
діях складу правопорушення, ОСОБА_1 не
мав можливості уникнути зіткнення
транспортних засобів, а
дорожньо-транспортна пригода сталась
внаслідок порушення правил
дорожнього руху водієм ОСОБА_6, який
здійснював розворот не з крайнього
лівого положення на проїзній частині
дороги.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_3
просить постанову суду скасувати,
прийняти нову постанову, якою визнати
ОСОБА_1 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого
ст. 124 КУпАП. В
обгрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд прийшов до
хибного висновку про відсутність в
діях

ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, безпідставно відхилив
його послідовні показання та визнав
їх технічно неспроможними, та прийняв
до уваги непослідовні показання
ОСОБА_7, не дав належної оцінки
показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8
Вважає, що судом не в повній мірі
досліджено місце зіткнення
транспортних засобів, а винуватцем
дорожньо-транспортної події є ОСОБА_1,
який при виникненні перешкоди для
руху не вжив заходів для уникнення
зіткнення, що перебуває в прямому
причинному зв»язку з
дорожньо-транспортною пригодою та
наслідками, що настали, проведений
судовий розгляд є неповним.

Вислухавши пояснення ОСОБА_3 та його
представників в підтримання
доводів апеляційної скарги,
пояснення ОСОБА_1 та його захисника,
які вважали апеляційну скаргу
необґрунтованою, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга потерпілого

ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

В складеному щодо ОСОБА_7
протоколі зазначалось, що 25 серпня
2013року о 6год.30хв. на автодорозі Р 05 на
250км+100м ОСОБА_1, який керував автобусом
«ЛАЗ 695», номерний знак НОМЕР_1,
не вибрав безпечної швидкості руху,
не

врахував дорожньої обстановки, не
вибрав безпечної дистанції, внаслідок
чого допустив зіткнення з
автомобілем «Хюндай», номерний знак

НОМЕР_2, який рухався попереду нього
та здійснював поворот (розворот),
внаслідок чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження, чим
порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції дійшов до
обгрунтованого висновку про
відсутність вини ОСОБА_1 у
вчиненні правопорушення, навів в
судовому рішенні мотиви своїх
висновків.

Суд погоджується з такими
висновками місцевого суду та вважає,
що в справі відсутні докази, які б
вказували про наявність в діях
ОСОБА_1 порушень п.13.1 Правил
дорожнього руху, його дії не
перебувають в прямому причинному
зв»язку з дорожньо-транспортною
пригодою та наслідками, що настали.

В своїх показаннях ОСОБА_1 в суді
першої інстанції та в апеляційному
суді давав послідовні показання, з
яких видно, що 25 серпня 2013року о
6год.30хв. він керував автобусом,
перевозив пасажирів з м.Шепетівки до
с.Хутір, коли водій автомобіля
«Хюндай» ОСОБА_3, з правого узбіччя,
ввімкнувши лівий показник повороту,
раптово здійснив маневр лівого
розвороту за 5-10метрів перед
автобусом. ОСОБА_1 намагався уникнути
зіткнення, вивернув кермо вправо,
однак уникнути зіткнення йому не
вдалось, відбувся удар в задню ліву
частину автомобіля посередині смуги
руху. Після зіткнення ОСОБА_3 залишив
місце зіткнення, зупинився на лівому
узбіччі в напрямку м.Хмельницький.
ОСОБА_1 послідовно та категорично
заперечував, що ОСОБА_3 рухався
попереду автобуса в попутному
напрямку, та стверджував, що саме

ОСОБА_3 створив аварійну ситуацію, в
умовах якої він змушений був діяти.

ОСОБА_3 в суді першої інстанції та
в апеляційному суді вказував, що в
день дорожньо-транспортної пригоди
виїхав з автозаправної станції та
поїхав в напрямку м.Славути для того,
щоб здійснити розворот в дозволеному
для цього місці, коли розпочалась
пунктирна лінія розмітки, він зменшив
швидкість, ввімкнув лівий показчик
повороту, почав розворот для того,
щоб почати рух на м.Хмельницький. Під
час цього маневру він відчув удар,
однак спочатку подумав, що в його
автомобілі лопнуло колесо, тому він
повністю закінчив маневр розвороту та
зупинив свій автомобіль на лівому
узбіччі в напрямку міста
Хмельницького. При цьому вказував,
що маневр розвороту він розпочав
«майже» з крайнього лівого положення
на проїзній частині та бачив в
дзеркало заднього виду автобус, що
рухався позаду на відстані 20-30м. В
апеляційному суді вказував, що маневр
розвороту розпочав, знаходячись
близько 50см від осьової лінії
горизонтальної дорожньої розмітки, а
коли в його автомобілі лопнуло
колесо, він без зміни траєкторії
руху, без зміщення автомобіля,
закінчив маневр розвороту, який
розпочав, та зупинився на узбіччі.

Суд першої інстанції обґрунтовано
прийняв до уваги твердження ОСОБА_1
про те, що ОСОБА_3 здійснював маневр
розвороту не з крайнього лівого
положення на проїзній частині дороги,
навів в своїй постанові належне
мотивування своїх висновків. З такими
висновками суду погоджується суд
першої інстанції, позаяк вони
узгоджуються з іншими дослідженими в
суді доказами, яким суд першої
інстанції дав вірну оцінку.

В своїх показаннях в суді першої
інстанції свідок ОСОБА_9, яка була
пасажиром автобуса під керуванням
ОСОБА_1, вказувала, що була
очевидцем, коли автомобіль «Хюндай»
виїхав перед автобусом з правого
узбіччя раптово, за 5-10м, а водій
автобуса намагався уникнути
зіткнення, вивернувши кермо вправо,
однак зіткнення не вдалось уникнути,
коли після зупинки водій
автобуса відволікся на пасажирку,
що залишила автобус з дитиною,
водій автомобіля «Хюндай» залишив
місце пригоди та зупинився на
протилежному узбіччі напроти місця
зіткнення. Такі ж показання в суді
першої інстанції дала свідок ОСОБА_10,
яка підтверджувала, що автомобіль
«Хюндай» здійснював розворот з
правого узбіччя.

Допитані в суді першої інстанції
працівники Державтоінспекції

ОСОБА_11 та ОСОБА_12 показали, що були
складені протоколи щодо обох
водіїв, щодо ОСОБА_1 за порушення
вимог п.13.1 Правил дорожнього руху, а
також щодо ОСОБА_3 за порушення ним
Правил розвороту, який в порушення
вимог п.10.4 Правил дорожнього руху,
перед розворотом завчасно не зайняв
крайнє положення на проїзній
частині, не надав переваги в русі
попутному транспорту, не врахував
дорожньої обстановки, внаслідок чого
відбулось зіткнення. При цьому
свідок ОСОБА_12 вказав про складення
протоколів на обох водіїв, так як ними
не було встановлено винуватця
події.

Обгрунтовано критично суд першої
інстанції оцінив показання свідків
ОСОБА_6 та ОСОБА_13, які є відповідно
дружиною та кумом ОСОБА_3, та їх
показання в деталях не узгоджуються
між собою та суперечать сукупності
досліджених в суді об»єктивних
доказів. При цьому суд враховує, що
в своїх первісних поясненнях (а.с.10)
свідок ОСОБА_6 не могла чітко
вказати про розташування автомобіля
«Хюндай», яким керував її чоловік,
на проїзній частині дороги перед
початком розвороту, в суді першої
інстанції її показання були
суперечливими, свідок в деталях не
могла чітко відтворити обставини
дорожньо-транспортної пригоди, її
твердження, що зразу ж після
зіткнення автомобіль залишався на
місці зіткнення, суперечить
фактичним обставинам справи,
викликає сумніви в показаннях цього
свідка. Суд першої інстанції
обґрунтовано критично оцінив також
показання свідка ОСОБА_13, який є
кумом ОСОБА_3, про те, що маневр
розвороту водій автомобіля
«Хюндай» розпочав з крайнього лівого
положення, позаяк такі його
показання є суперечливими в деталях,
суперечать показанням ОСОБА_1,
свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які суд
вважає достовірними, позаяк вони
узгоджуються з іншими об»єктивними
доказами по справі.

Суд вважає, що обставини дорожньо
-транспортної пригоди, на які
водій ОСОБА_1 вказував безпосередньо
після дорожньо-транспортної пригоди
та в суді, відповідають фактичним
обставинам справи та механізму
дорожньо-транспортної пригоди,
узгоджуються з іншими дослідженими в
суді доказами, яким суд першої
інстанції дав належну правову
оцінку.

Як видно з матеріалів справи
схема пригоди(а.с.4), протокол огляду
місця події (а.с. 6) підписані усіма
учасниками дорожньо-транспортної
пригоди, понятими, співробітником
органу внутрішніх справ. При цьому
ніхто з присутніх жодних зауважень з
приводу змісту складених документів,
а також визначення місця зіткнення,
не висловлював, про що обидва водії
підтвердили в апеляційному суді, за
таких обставин підстав вважати, що
суд першої інстанції не в повній
мірі та належно не дослідив
місце зіткнення, про що вказував в
апеляційному суді апелянт та його
представник, в колегії суддів немає.

Обгрунтовано суд першої інстанції
не врахував висновки експертизи
№24а від 30 жовтня 2013року, зважаючи, що
висновки спеціалістом зроблені в
умовній формі, позаяк при
призначення експертизи в вихідних
даних не зазначалось про характер
руху автомобіля «Хюндай», номерний
знак НОМЕР_2, в момент початку
виконання ним маневру розвороту, а
саме розташування цього автомобіля
відносно елементів проїзної частини
в цей момент.

Суд першої інстанції
проаналізував виявлені механічні
пошкодження автомобілів, траєкторію
руху транспортних засобів до
зіткнення, місце їх зіткнення та
прийшов до обгрунтованого висновку,
що автомобіль «Хюндай» здійснював
розворот не з крайнього лівого
положення на проїзній частині дороги.

Як видно з долучених до справи
фототаблиць, де зафіксовані механічні
пошкодження транспортних засобів,
наявність ушкоджень, направлених
зліва направо відносно поздовжньої
осі автомобіля «Хюндай» свідчать про
те, що автобус своїм переднім лівим
кутом вдарився в задню ліву бокову
частину автомобіля «Хюндай», який в
момент зіткнення знаходився під
прямим чи близьким до нього кутом до
осьової лінії горизонтальної
дорожньої розмітки, що свідчить про
те, що легковий автомобіль
розвертався не з крайнього лівого
положення на своїй смузі руху, а з
крайнього правого, можливо, частково
з правого узбіччя, про що вказував
водій ОСОБА_1, свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10,
узгоджується з масштабною
схемою пригоди, що підтверджує
висновки суду першої інстанції та
твердження водія ОСОБА_1 та його
захисника про те, що при радіусі
розвороту автомобіля «Хюндай» в 5,2 м,
при розвороті в місці, зазначеному
ОСОБА_3 його автомобіль мав би
опинитися навіть за межами узбіччя,
що суперечить місцю розташування
автомобіля згідно схеми пригоди та
фототаблиць. Суд першої інстанції з
врахуванням технічних характеристик
автомобіля, зокрема, радіуса
розвороту автомобіля «Хюндай»,
ширини проїзних частини дороги в
обох напрямках, з врахуванням
характеру отриманих механічних
пошкоджень транспортних засобів, а
також місця зіткнення транспортних
засобів, яке відображене на схемі
пригоди, та ніким з учасників під час
складання відповідного протоколу не
оспорювалось, прийшов до висновку
про неможливість здійснення
розвороту автомобілем «Хюндай» в
тому положенні, на яке вказував

ОСОБА_3

Підстав вважати, що проведений
судовий розгляд був неповним, про що
вказував в своїй апеляційній скарзі
апелянт, немає, апелянт в своїй
апеляційній скарзі не навів
обгрунтованих підстав необхідності
проведення додаткового огляду місця
події.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
дії ОСОБА_1 під час
дорожньо-транспортної пригоди не
перебувають в прямому причинному
зв»язку з наслідками
дорожньо-транспортної пригоди. При
цьому суд також враховує, що згідно
п. 1.4 Правил дорожнього руху кожний
учасник дорожнього руху має право
розраховувати на те, що й інші
учасники виконують ці Правила.
За обставин дорожньо - транспортної
пригоди, встановлених судом, суд
вважає, що фактично ОСОБА_7 опинився
і діяв в умовах аварійної обстановки,
створеної іншим учасником дорожнього
руху.

Керуючись ст. 294 КУпАП,
суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Шепетівського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 17 березня 2014року про
закриття провадження в справі
відносно ОСОБА_1 за відсутністю в
його діях складу правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, залишити
без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3
- без задоволення.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після
її винесення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
В.В. Бондар