Справа № 750/3956/14 Головуючий у 1
інстанції Стебліна А.В. Провадження №
33/795/110/2014 Категорія - ч. 3 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.

з участю особи, що притягується

до адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 7 травня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин Укрїани, непрацюючий,
мешканець АДРЕСА_1, притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч. 3 ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення (далі -
КупАП) з накладенням стягнення у виді
позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів на строк 7
років з оплатним вилученням
транспортного засобу.

Як встановив суд, 29 березня 2014 року о 10
год. 10 хв. ОСОБА_1 в м. Чернігові по вул..
Глібова, керував автомобілем НОМЕР_1, з
явними ознаками алкогольного
сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю
з ротової порожнини. Від проходження
медичного огляду на визначення стану
алкогольного сп`яніння відмовився в
присутності двох свідків, чим порушив
п.2.5 Правил дорожнього руху України
(далі - ПДР України), тобто скоїв
адміністративне правопорушення
передбачене ст. 130 ч. 3 КУпАП.

6 травня 2013 року ОСОБА_1 притягувався до
адміністративної відповідальності
Чернігівським районним судом
Чернігівської області за ч. 1 ст. 130
КУпАП та 17 вересня 2013 року
Новозаводським районним судом м.
Чернігова за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з даною постановою в
частині призначеного покарання ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
змінити її та призначити
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів на строк 2
роки без оплатного вилучення
транспортного засобу. Зазначає, що на
його утриманні є малолітня дитина, а
вилучення автомобіля, який згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, належить його
матері ОСОБА_3 призведе до обмеження її
права власності.

Також в апеляційній скарзі ставить
питання про поновлення строку на
апеляційне оскарження, оскільки його
не було належним чином повідомлено про
час та місце розгляду справи судом
першої інстанції, а копію оскаржуваної
постанови він отримав лише 15 травня 2014
року.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
вислухавши пояснення ОСОБА_1. на
підтримання доводів, викладених в ній,
дослідивши матеріали справи суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів
адміністративної справи, постанова по
справі була винесена судом 7 травня 2014
року, а апеляційна скарга ОСОБА_1 була
подана 17 травня того ж року, про що
свідчить конверт з поштовим штемпелем,
тобто, скаржником не пропущений термін
на подачу апеляційної скарги, а тому
клопотання ОСОБА_1 про поновлення
строку на апеляційне оскарження є
безпідставним.

Висновки суду про доведеність вини
ОСОБА_1 в ухиленні, як особи, яка керує
транспортним засобом, від проходження
відповідно до встановленого законом
порядку огляду на стан сп'яніння за
зазначених у постанові обставин,
відповідають фактичним обставинам
справи, підтверджені дослідженими в
судовому засіданні та викладеними у
постанові доказами, яким суд дав
належну оцінку в їх сукупності та
взаємозв'язку, достовірність якого не
оспорює і сам ОСОБА_1

Викладені обставини вказують на те, що
суд першої інстанції повно і всебічно
дослідив матеріали справи, дав вірну
оцінку доказам та обґрунтовано визнав
ОСОБА_1 винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 3 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за
адміністративне правопорушення
накладається в межах, встановлених цим
Кодексом та іншими законами України.

Оскільки п.28 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 „
Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті"
встановлено, що оплатне вилучення
транспортного засобу є допустимим
тільки як додаткове адміністративне
стягнення, не можна накладати це
стягнення на особу, яка вчинила
правопорушення, передбачене ч.3 ст.130
КУпАП, керуючи транспортним засобом, що
належить іншій особі, а тому постанову
суду першої інстанції в частині
призначеного покарання не можна
визнати законною.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, автомобіль
НОМЕР_1 належить ОСОБА_3, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_2. (а.с. 26). Факт
належності зазначеного транспортного
засобу ОСОБА_3 підтверджується і листом
начальника Центру УДАІ 7401 від 28 травня
2014 року.

Тому, з урахуванням наведеного
апеляційний суд вважає, що постанова
суду першої інстанції у частині
накладення адміністративного
стягнення у виді 7років позбавлення
права керувати транспортними засобами
з оплатним вилученням транспортного
засобу підлягає зміні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 7 травня 2014 року щодо
ОСОБА_1 в частині накладення на нього
адміністративного стягнення змінити.

Виключити з резолютивної частини
постанови суду вказівку про оплатне
вилучення транспортного засобу і
вважати ОСОБА_1 притягнутим до
адміністративної відповідальності за
ст.130 ч.3 КУпАП з накладенням на нього
адміністративного стягнення у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 7
років.

В іншій частині постанову суду щодо
ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя М. М. Оседач