Справа № 203/3341/14-п
Провадження № 3/0203/1095/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2014
Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Авраменко А.М.

за участю: представника особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, - ОСОБА_1,

представника митниці - Романенко І.М.,

прокурора - Зайкової Л.М.,

розглянувши матеріали справи про
порушення митних правил, що надійшли з
Дніпропетровської митниці у
відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, керівника ТОВ
«Новіта-Сервіс», мешканця АДРЕСА_1, який
притягується до адміністративної
відповідальності за ст.483 ч.1 Митного
кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська надійшла
вищезазначена справа про порушення
митних правил, в матеріалах якої
наявний протокол, складений у
відношенні ОСОБА_3 за ст.483 ч.1 МК
України, а саме про те, що 31 липня 2012
року в зоні діяльності Південної
митниці на підставі контракту від 01
лютого2011 року №2011/01/02, укладеного між
ТОВ «Новіта-Сервіс» та компанією «Crumlin
Corporation S.A.», з Туреччини на митну
територію України на адресу ТОВ
«Новіта-Сервіс», директором якого є
ОСОБА_3, надійшов товар - «папір
туалетний та рушники паперові» вагою
брутто 14675,4 кг, загальною вартістю 88762,74
гривень (11105,06 доларів США), який в
подальшому був доставлений в зону
діяльності Дніпропетровської митниці
та від імені ТОВ «Новіта-Сервіс»
задекларований в режимі «імпорт» за
ВМД типу «ІМ 40» із зазначенням
одержувачем товару - ТОВ
«Новіта-Сервіс», а відправником - «Crumlin
Corporation S.A.». В той же час, згідно
отриманої пізніше в процесі митної
перевірки відповіді з митної
адміністрації Республіки Туреччини не
виявлено записів (фактів) відповідних
операцій. На підставі викладеного
посадовою особою митниці діяння
ОСОБА_3, як керівника ТОВ
«Новіта-Сервіс», кваліфіковане як
порушення митних правил за ст.483 ч.1 МК
України, а саме як вчинення дій,
спрямованих на переміщення через
митний кордон України товару з
приховуванням від митного контролю
шляхом подання митному органу України,
як підстави для переміщення товарів
документів (коносамент, рахунок), що
містять неправдиві відомості стосовно
відправника та одержувача товару.

В судове засідання ОСОБА_3 не з'явився,
його представник вину та факт вчинення
її довірителем порушення митних правил
заперечувала, надала письмові
заперечення, пославшись на здійснення
декларування товару, в тому числі
зазначення відправника та одержувача
товару, у відповідності до вимог
митного законодавства - згідно
товаросупровідних документів, наданих
митниці у повному обсязі. Також
представник ОСОБА_3 вказала на сплив
строку накладення на її довірителя
адміністративного стягнення, оскільки
інкриміноване ОСОБА_3 правопорушення
за своїм характером не є триваючим, а
також представник послалась на те, що
надані митницею до суду докази у
вигляді відповіді з митної
адміністрації Туреччини не є
легалізованими, не переведені на
державну мову, а отже ці документи не є
належними доказами у справі.

Представник митниці просила суд
визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні
порушення митних правил, посилаючись
на підтвердження його вини та факту
вчинення порушення митних правил
матеріалами справи.

Прокурор в судовому засіданні вказала
на необхідність проведення додаткової
перевірки для встановлення дійсних
обставин ввезення товару на митну
територію України.

Вислухавши пояснення учасників
розгляду справи та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Так, за містом ст.ст.458, 487 МК України,
ст.ст.9-11 КУпАП підставою для визнання
особи винною в порушенні митних правил,
як різновиду адміністративного
правопорушення, є встановлення у
вчиненому нею діянні всіх ознак складу
такого правопорушення, в тому числі
ознак суб'єктивної та об'єктивної
сторони складу правопорушення. Діяння
ОСОБА_3 кваліфіковане посадовою особою
митного органу за ознаками складу
правопорушення, передбаченого ст.483 ч.1
МК України, суб'єктивна сторона якого
характеризується виною у формі умислу,
про що вказує зазначена в диспозиції
ст.483 ч.1 МК України обов'язкова
спрямованість дій суб'єкта
правопорушення на досягнення певної
мети (переміщення через митний кордон
товару з приховуванням від митного
контролю), що не може мати місце при
наявності вині у формі необережності.
Об'єктивна сторона даного складу
порушення митних правил зокрема
полягає у переміщенні або вчиненні дій
з метою переміщення товарів через
митний кордон з приховуванням від
митного контролю, в тому числі шляхом
подання документів, як підстави для
переміщення товарів, що містять
неправдиві відомості щодо відправника
та/або одержувача товару.

Як слідує з матеріалів справи та
пояснень учасників розгляду справи, 31
липня 2012 року на митну територію
України з Туреччини надійшов товар -
«папір туалетний та рушники паперові»,
який в подальшому доставлено в зону
діяльності Дніпропетровської митниці
та оформлено за ВМД типу «ІМ 40» від 02
серпня 2012 року в режимі «імпорт». Митне
оформлення здійснено ТОВ
«Новіта-Сервіс», директором якого є
ОСОБА_3, на підставі наявного пакету
товаросупровідних документів - в тому
числі коносаменту, інвойсу, а також
контракту від 01 лютого2011 року №2011/01/02
на купівлю-продаж товару, який укладено
між ТОВ «Новіта-Сервіс», як покупцем, та
«Crumlin Corporation S.A.», як продавцем. Отже,
саме на підставі таких
товаросупровідних документів і було
здійснено митне оформлення товару ТОВ
«Новіта-Сервіс», зокрема зазначено
вказане товариство як
товароодержувача, а компанію «Crumlin
Corporation S.A.» - як відправника товару. При
цьому здійснення декларування товару
за таких обставин і таким чином,
зокрема визначення товароодержувача
та товаровідправника, подання митниці
повного пакету документів для
розмитнення товару повністю
відповідає вимогам ст.ст.52, 53, 57, 58 МК
України, що також підтверджується і
проставлянням відбитка штампу «Під
митним контролем» на ВМД.

Разом з тим, посадова особа митниці,
вважаючи наявними в діянні ОСОБА_3
ознаки складу порушення митних правил,
передбаченого ст.483 ч.1 МК України,
стверджуючи про подання останнім
документів, як підстави для
переміщення товарів, що містять
неправдиві відомості щодо відправника
та одержувача товару, посилається
виключно на відповідь з митної
адміністрації Туреччини про не
виявлення записів (фактів) відповідних
операцій. Такі висновки митного органу
суд вважає недостатнього
обґрунтованими та передчасними, а
відтак такими, що не можуть бути
покладені в основу судового рішення
про визнання особи винною у вчиненні
порушення митних правил. Правова
позиція суду ґрунтується на тому, що в
матеріалах справи відсутні
беззаперечні та прямі докази
неправдивості відомостей щодо
відправника та одержувача фактично
ввезеного на митну територію України
товару, зокрема докази того, що
відправником/одержувачем саме цього
товару є певні особи, відмінні від тих,
що вказані ОСОБА_3, про що зокрема могли
б свідчити докази розрахунків з оплати
вартості саме цього товару, здійснені
між іншими особами, за умови не
передбачення такої форми розрахунку
договірними відносинами між ТОВ
«Новіта-Сервіс» та «Crumlin Corporation S.A.»;
товаросупровідні документі на саме цей
товар, в яких вказуються інші
відправники/одержувачі товару за умови
встановлення достовірності таких
документів та викладених в них даних,
тощо. В той же час, такі докази в
матеріалах справи відсутні, а
відповідь з митних органів Туреччини
на запит митного органу України
достовірно може свідчити лише про
відсутність певних записів щодо
операцій, що в жодному разі саме по собі
не спростовує достовірність
зазначених ОСОБА_3 даних про
відправника/одержувача товару при його
розмитненні.

Надаючи таку оцінку доведеності
об'єктивної сторони інкримінованого
ОСОБА_3 порушення митних правил, суд
виходив із того, що посадові особи
митного органу фактично не провели
належної перевірки достовірності, а
лише скористались для складення
протоколу про порушення митних правил
інформацією, отриманою на запит від
митних органів Туреччини, не з'ясували
додаткових фактів та обставин,
необхідних для перевірки дійсності
вчинення порушення митних правил,
встановлення винної особи та доведення
даних обставин перед судом, що вказує
на необ'єктивність, неповноту та
однобічність провадження у даній
справі.

Крім того, як вказувалось вище,
обов'язковою ознакою складу порушення
митних правил, яка має бути встановлена
та доведена для визнання особи винною у
вчиненні порушення митних правил, є
вина особи у формі умислу, яка відносно
ст.483 ч.1 МК України та інкримінованого
ОСОБА_3 порушення митних правил
характеризується тим, що останній мав
знати про недостовірність відомостей
щодо одержувача та відправника товару
у документах, поданих до митного органу
для розмитнення товару, а також
переслідувати мету - приховати товар
від митного контролю. Однак, враховуючи
висновки суду щодо недоведеності
об'єктивної сторони складу
правопорушення, приймаючи до уваги
надану судом оцінку доказів, поданих
митницею, зокрема отриманих від митних
органів Туреччини, відсутності у
справі інших доказів, які б дозволяли
визначити суб'єктивну сторону
інкримінованого складу
правопорушення, суд доходить висновку
про відсутність підстав вважати
наявною в діянні ОСОБА_3 вини як
обов'язкової для доведення ознаки
інкримінованого йому порушення митних
правил.

Підсумовуючи вищевикладене,
враховуючи наведені вище судом
висновки щодо недоведеності наявності
в діянні особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
всіх ознак складу правопорушення, а
також те, що згідно ст.62 ч.2 Конституції
України всі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь,
суд вважає за необхідне у
відповідності до ст.247 КУпАП, ст.ст.487, 527
МК України закрити провадження у
справі за відсутністю складу
правопорушення в діянні ОСОБА_3

Окрім того, суд вважає за необхідне
відзначити і наступне.

Так, зі змісту листів Міністерства
юстиції України від 01 грудня 2003 року
№22-34-1465 «Щодо скоєння особою
триваючого правопорушення», від 17
липня 2007 року №22-14-493 слідує, що
триваючим визнаються правопорушення,
пов'язані з тривалим, безперервним
невиконанням обов'язків, передбачених
правовою нормою; правопорушення, які
розпочались з будь-якого протиправного
діяння, здійснюються потім безперервно
шляхом невиконання обов'язків.

Відповідно до ухвали Вищого
адміністративного суду від 18 січня 2011
року №К-28129/09 порушення митних правил,
яке полягає в зазначенні у митній
декларації неправдивих відомостей, не
може вважатись триваючим, оскілки
заявлення буд-яких відомостей в митній
декларації та надання митному органу
документів здійснюється у певний час, а
саме під час митного оформлення
товарів. Така позиція повністю
кореспондується із правовою позицією
Верховного Суду України, викладеною в
постанові 09 квітня 2009 року, згідно якої
порушення митних правил, яке полягає в
заявленні у вантажній митній
декларації неправдивих відомостей, не
можна вважати триваючим, оскільки воно
припиняється із поданням декларації
митному органу.

Отже, з викладеного можна зробити
висновок, що триваюче правопорушення
полягає у протиправній поведінці, яка
триває протягом усього часу з початку
правопорушення та до його припинення, а
відтак інкриміноване за ст.483 ч.1 МК
України ОСОБА_3 діяння, яке припинилось
із поданням митної декларації від 02
серпня 2012 року, не може вважатись
триваючим і є закінченим саме 02 серпня
2012 року.

Таким чином, приймаючи до уваги
викладене з урахуванням того, що дана
адміністративна справа про порушення
митних правил надійшла до суду лише 21
травня 2014 року, передбачений ст.467 ч.2 МК
України шестимісячний строк
накладення адміністративних стягнень
з дня вчинення порушення митних правил
на момент надходження та розгляду
справи минув, в зв'язку з чим у
відповідності до ст.247 п.7 КУпАП, ст.ст.3,
462, 467, 487, 527 МК України накладення на
ОСОБА_3 адміністративного стягнення є
неможливим, а провадження у справі
підлягає закриттю.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст.458, 487 МК України,
ст.ст.283-384 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про порушення
митних правил відносно ОСОБА_3, який
притягується до адміністративної
відповідальності за ст.483 ч.1 Митного
кодексу України, - закрити за
відсутністю складу правопорушення.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена до апеляційного суду
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська особою, яку
притягнуто до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником, потерпілим,
його представником або на неї може бути
внесено протест прокурора протягом
десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або протесту прокурора.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур

Постанова вступила в законну силу «___»
________ 2014 року.

Секретар: ____________