АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/793/139/14 Головуючий по 1
інстанціїКатегорія: ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2014 р.
м.
Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської
області Биба Ю.В. з участю апелянта
ОСОБА_2, розглянувши в судовому
засіданні матеріали справи про
адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 22 квітня
2014року, відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1

в с т а н о в и в :

Як вбачається з постанови районного
суду та протоколу про адміністративне
правопорушення СА1№ 183882, ОСОБА_2
19.02.2014року о 22 год. 30хв. в м. Каневі
Черкаської області по вул. Героїв
Дніпра, керував автомобілем « CITROEN BERLINGO
» д. н. з. НОМЕР_1 в стані алкогольного
сп'яніння, чим і порушив вимоги п.2.9
Правил Дорожнього руху України та
вчинив адміністративне правопорушення
передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Канівського міськрайнного
суду Черкаської області від 22 квітня 2014
року ОСОБА_2 було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП і піддано адміністративному
стягненню у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
терміном на 1 (один) рік з моменту
вилучення посвідчення водія, та
стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави в сумі 36 грн. 54 коп..

Не погоджуючись з вищевказаною
постановою суду ОСОБА_2, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову суду першої
інстанції та закрити провадження по
справі за відсутності в його діях
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт
ОСОБА_2 посилається на те, що
працівниками ВДАІ Канівського МВ УМВС
України в Черкаській області 19.02.2014року
о 23год.20хв. незаконно було доставлено
до Канівської ЦРЛ на освідування на
стан сп'яніння, при цьому не
запропонувавши пройти освідування на
місці вчинення правопорушення продути
алкотестер. Крім того апелянт звертає
увагу суду на те, що працівник міліції
відмовився на вимогу ОСОБА_2 показати
своє службове посвідчення та
представитись та пояснити причину
огляду документів на транспортний
засіб чим порушив вимоги ч.2 ст.5 Закону
України «Про міліцію». ОСОБА_2 в
апеляції вказує на те, що працівниками
ВДАІ було допущено порушення наказу №
77 від 26.02.2009року «Про затвердження
інструкції з оформлення працівниками
ДАІ УМВС України матеріалів про
адміністративне правопорушення у
сфері забезпечення безпеки дорожнього
руху» та наказу №111 від 27.03.2009року « про
затвердження інструкції з питань
діяльності підрозділів ДАІ МВС
України» під час складання протоколу
про адміністративне правопорушення,
оскільки вищевказаними нормами
передбачено складання вищенаведеного
документу на місці вчинення
правопорушення. Отже на думку апелянта
відсутні об'єктивні докази факту
керування транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння. Крім того
апелянт акцентує увагу, що свідки при
яких нібито ОСОБА_2 відмовився від
підпису є працівники Канівської ЦРЛ та
протокол було складено саме в ЦРЛ, а не
на місці скоєння правопорушення як
того вимагають вищевказані інструкції.

Разом з тим на думку апелянта, суддя
першої інстанції не вжив заходів до
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, та
виніс постанову відносно апелянта в
порушення норм матеріального і
процесуального права, ОСОБА_2 незаконно
утримувався майже годину працівниками
міліції в їхньому авто, затримали
правопорушника о 22.35 год., а в протоколі
записано, що вчинив правопорушення о
23.35 год., інформація, що міститься в
протоколі не відповідає дійсному ні
часу ні місцю його складенню, на
клопотання ОСОБА_2 не були викликані,
заявлені останнім свідки, при цьому,
було прийнято до уваги свідчення
зацікавлених осіб - працівників
міліції.

23 травня 2014року за заявою ІОДР
Канівського ВДАІ УМВС України в
Черкаській області Синьоокого О.С. на
адресу апеляційного суду надійшла
постанова Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 03.04.2014 року
про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст.122-2 КУпАП, з якої вбачається що
останнього було притягнено за а те, що
він 19.02.2014 р. о 22.30 год. по вул. Героїв
Дніпра в м. Канів, Черкаської області,
керував автомобілем «Сітроен
Берлінго» д.н.з. НОМЕР_1 та не виконав
вимогу працівника міліції про зупинку
транспортного засобу, чим порушив п.2.4
Правил дорожнього руху України та
ухвала апеляційного суду Черкаської
області від 12 травня 2014року про
залишення вищевказаного рішення без
змін.

Заслухавши пояснення апелянта ОСОБА_2,
свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали
окремого судового провадження, які
надійшли з Канівського міськрайонного
суду Черкаської області, та
обміркувавши над доводами апеляції
вважаю, що висновок суду є законним і
обґрунтованим про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП та підтверджується наступними
матеріалами справи.

Відповідно до положень ч.7 ст.294 КУпАП
апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги. При цьому,
він не обмежений її доводами, якщо під
час розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, апеляційний суд
може дослідити нові докази, які не
досліджувалися раніше, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до
місцевого суду або необґрунтованим
відхилення їх районним судом.

Так суд першої інстанції виконав всі
передбачені вимоги закону та дійшов до
обґрунтованого висновку про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення за
ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення від 19.02.2014року серії СА1
№183882, висновком результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного сп'яніння Канівської ЦРЛ
від 19.02.2014року проте, що ОСОБА_2
перебував в стані гострої алкогольної
інтоксікації, а також поясненнями двох
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 які вказували
на те, що ОСОБА_2 керував ТЗ в стані
алкогольного сп'яніння.

Таким чином, винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні адміністративного
правопорушення належним чином
доведена на підставі досліджених
міськрайонним судом доказів.

З огляду на викладене, доводи скаржника
про те, що в його діях відсутні ознаки
адміністративного правопорушення і
його безпідставне притягнення до
адміністративної відповідальності є
необґрунтованими, і тому не можуть бути
прийняті до уваги.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.130
КУпАП є вірною.

Адміністративне стягнення, накладено
на правопорушника у відповідності до
вимог ст.33 КУпАП про загальні правила
накладення стягнення за
адміністративне правопорушення та в
межах ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому
враховано підвищену суспільну
небезпечність цього правопорушення,
дані про особу порушника, обставини, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність.

Що ж стосується доводів апеляції проте,
що судом місцевим не вжито заходів для
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження всіх обставин справи, та
виніс постанову відносно апелянта в
порушення норм матеріального і
процесуального права є безпідставними
та не знайшли свого підтвердження при
дослідженні всіх обставин справи.

Доводи апелянта ОСОБА_2, що працівник
міліції відмовився на вимогу ОСОБА_2
показати своє службове посвідчення та
представитись та пояснити причину
огляду документів при цьому порушили
вимоги Закону України «Про міліцію»,
наказу № 77 від 26.02.2009року та «№111 від
27.03.2009року, а також незаконно
утримували майже годину працівники
міліції в їхньому авто, затримали
правопорушника о 22.35 год., а в протоколі
записано, що вчинив правопорушення о
23.35 год., інформація, що міститься в
протоколі не відповідає дійсному ні
часу ні місцю його складенню, на
клопотання ОСОБА_2 не були викликані,
заявлені останнім свідки, при цьому,
було прийнято до уваги свідчення
зацікавлених осіб - працівників
міліції є надуманими.

Так вказані факти спростовуються
матеріалами справи зокрема рапортом
інспектора ВДАІ Канівського МВ
Гончаренка С.М. який на імя начальника
Канівського МВ УМВС України в
Черкаській області повідомив, що під
час несення служби по нагляду за
дорожнім рухом він з колегою
намагались зупинити автомобіль CITROEN
BERLINGO » д. н. з. НОМЕР_1 проте вказаний
автомобіль проігнорував вимоги
працівника міліції та продовжив рух до
магазину «СПАР», де було зупинено водія
після чого відвезено на освідування та
складено адміністративний протоколи
за ст.ст. 130 ч.1, 126 ч.1, 122-2 КУпАП.

Крім того вищевказані доводи
спростовуються постановою
міськрайнного суду від 03.04.2014року яка
залишена без змін апеляційним судом
Черкаської області 12.05.2014року про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст.122-2 КУпАП з накладенням штрафу в
розмірі 170 грн., з якої вбачається що
останнього було притягнено за а те, що
він 19.02.2014 р. о 22.30 год. по вул. Героїв
Дніпра в м. Канів, Черкаської області,
керував автомобілем «Сітроен
Берлінго» д.н.з. НОМЕР_1 та не виконав
вимогу працівника міліції про зупинку
транспортного засобу, чим порушив п.2.4
Правил дорожнього руху України що
свідчить про один і той же період часу,
після якого останнього було освідовано
на стан сп'яніння.

За таких обставин приходжу висновку, що
підстав для скасування чи зміни
постанови суду першої інстанції від
22.04.2014 року, немає.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.294КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а постанову Канівського
міськрайнного суду Черкаської області
від 22 квітня 2014 року, якою ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і піддано
адміністративному стягненню у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами терміном на 1
(один) рік з моменту вилучення
посвідчення водія, та стягнуто з ОСОБА_2
судовий збір на користь держави в сумі
36 грн. 54 коп. - без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий

Судді