Єдиний унікальний номер № 237/2144/14-п
Провадження № 3/237/529/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2014 року
м. Мар'їнка

Суддя Мар'їнського районного суду
Донецької області Клікунова А.С.,
розглянувши матеріал адміністративної
справи, який надійшов з відділення ДАІ
з обслуговування адміністративної
території Мар'їнського району та
автомобільно-технічної інспекції при
УДАІ УМВС України в Донецькій області у
відношенні

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,
який зареєстрований та мешкає за
адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КпАП України, -

В С Т А Н О В И В:

15 травня 2014 року на адресу суду
надійшла адміністративна справа про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1
КпАП України. Відповідно до ст. 276 КпАП
України справа про адміністративне
правопорушення розглядається за
місцем його вчинення. Справи про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтею зокрема ст. 130 (коли
правопорушення вчинено водієм) цього
Кодексу, можуть також розглядатися за
місцем обліку транспортних засобів або
за місцем проживання порушників.

26 квітня 2014 року приблизно о 17:45 годині
ОСОБА_1 на 459 км + 500 м а/ш «Знам'янка -
Луганськ - Ізварино» керував
транспортним засобом марки «ГАЗ 3110»
державний номерний знак НОМЕР_2 з
явними ознаками алкогольного сп'яніння
(почервоніння очей, різкий запах
алкоголю з ротової порожнини), від
продуття приладу газоаналізатора -
алкотесту «Драгер» на визначення
ступеню тверезості та проходження
медичного огляду відмовився в
присутності двох свідків.

ОСОБА_1 у судове засідання з'явився,
пояснив, що дійсно 26 квітня 2014 року
керував автомобілем, рухався на а/ш
«Знам'янка - Луганськ - Ізварино», в путі
був зупинений співробітниками ДАІ, які
висловили підозру щодо його
перебування в стані алкогольного
сп'яніння. ОСОБА_1 відмічає, що не
заперечував наявність «перегару»,
однак сп'яніння не мав, чітко розумів
свої дії як водія, координував свої
рухи, саме тому відмовився продути
прилад (трубку) контролю тверезості та
не вбачив потреби пройти медичне
освідкування в лікарні. Тепер розуміє,
що своєю відмовою порушив п. 2.5 ПДР
України, за що статтею 130 КпАП України
передбачена відповідальність. При
розгляді справи просив не позбавляти
його права керування, оскільки його
періодичні заробітки пов'язані з
потребою пересування особистим
транспортом, а у разі призначення
штрафу врахувати його майновий стан.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи (протокол
про адміністративне правопорушення
серії АВ2 № 921111 від 26 квітня 2014 року
(відповідає вимогам ст. 256 КпАП України),
письмові пояснення свідків), оцінивши
надані докази за внутрішнім
переконанням в сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю, прихожу до
висновку про те, що ОСОБА_1, порушуючи п.
2.5 ПДР України, своїми діями скоїв
адміністративне правопорушення
передбачене ст. 130 ч. 1 КпАП України.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
з'ясовую: що ОСОБА_1 є винним в вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КпАП України, правопорушник підлягає
адміністративній відповідальності,
пом'якшуючих та обтяжуючих обставин не
встановлено, відсутність постраждалих.

При обранні міри адміністративного
стягнення, відповідно до ст.ст. 23, 33 КпАП
України, враховую обставини справи,
ступінь суспільної небезпеки
вчиненого, характеристику
правопорушника (раніш не притягувався
до адміністративної відповідальності),
вважаю, що відносно ОСОБА_1 достатньо
застосувати адміністративне стягнення
у вигляді штрафу, як таким що буде
достатнім для запобігання скоєння
правопорушення в майбутньому.
Визначаючи розмір штрафу, враховую
майновий стан порушника, який на
теперішній час тимчасово не
працевлаштований, має на утриманні
неповнолітню дитину, тому вважаю за
можливе призначити покарання, нижче
від найнижчої межі, встановленої в
санкції ч. 1 ст. 130 КпАП України, а саме у
розмірі 1700,00 гривень.

Крім того, згідно ст. 40-1 КпАП України
судовий збір у провадженні по справі
про адміністративне правопорушення у
разі винесення судом постанови про
накладення адміністративного
стягнення сплачується особою, на яку
накладено таке стягнення. Згідно п. 5 ч. 2
ст. 4 Закону України "Про судовий збір"
ставка судового збору у разі ухвалення
судом постанови про накладення
адміністративного стягнення дорівнює
0,03 розміру мінімальної заробітної
плати встановленої законом на 1 січня
календарного року.

На підставі викладеного, ст. 130 ч. 1 КпАП
України, керуючись ст. ст. 279, 280, 283, 284
КпАП України, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 КпАП України і
накласти на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу, нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції
статті, - у розмірі 1700 (одна тисяча)
гривень 00 копійок в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на
користь держави в сумі 36 (тридцять
шість) грн. 54 коп.

Строк пред"явлення постанови до
виконання - три місяці.

Постанова в порядку провадження по
справах про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
протягом десяти днів з дня винесення
постанови шляхом подання до
Апеляційного суду Донецької області
через Мар'їнський районний суд.

Суддя (підпис)
А.С. Клікунова

З оригіналом згідно

Суддя

Дата документу 26.05.2014