АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/551/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_2 на постанову судді Подільського
районного суду м. Києва від 21 лютого 2014
року відносно ОСОБА_1, працюючої
генеральним директором ТОВ
«Забугор.ком», проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1, про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 212-3 КУпАП -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про
адміністративне правопорушення,
складеного 06 грудня 2013 року Головою
Ради адвокатів міста Києва, 08 листопада
2013 року ОСОБА_1, яка займає посаду
генерального директора ТОВ
«Забугор.ком» були порушені вимоги
статті 24 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
а саме: 08.11.2013 року ТОВ «Забугор.ком»,
особисто ОСОБА_1 було отримано
адвокатські запити від 04.11.2013 року № 1/13
Пл, 2/13 Пл, 3/13 Пл, 4/13 Пл адвоката ОСОБА_4,
який відповідає вимогам ст. 24 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність».

Як далі було зазначено у протоколі, 08
листопада 2013 року ОСОБА_1 було
направлено відмову у наданні
інформації на дані адвокатські запити,
оскільки жоден з підписів на
документах, долучених до адвокатського
запиту не містить підпису адвоката,
скрапленого печаткою адвоката; адреса
зазначена у відповіді адвокату ОСОБА_4,
не співпадає з офіційною адресою,
зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів
України; до документів доданих до
запиту, ОСОБА_5 надає згоду на доступ до
своїх персональних даних не адвокату
ОСОБА_4, а фізичній особі ОСОБА_4; у копії
ордера, долученого до запиту не
заповнені всі графи, а саме підстава
надання правової допомоги та адреса
робочого місяця адвоката.

У відповіді від 08.11.2013 року № 09/11/13-3 було
також вказано, що інформація про
наявність майнових претензій ТОВ
«Забугор.ком» до ОСОБА_5 є комерційною
таємницею, а у відповіді від 08.11.2013 року
№ 09/11/13-4 крім підстав, зазначених вище,
було зазначено, що відомості стосовно
клієнтів ТОВ «Забугор.ком» являються
комерційною таємницею ТОВ
«Забугор.ком».

Постановою судді Подільського
районного суду м. Києва від 21 лютого 2014
року ОСОБА_1 (реєстраційний номер
облікової картки платника податків не
встановлено) визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 212-3 КпАП України, та
накладено на неї адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі
двадцяти п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (що
становить 425 гривень).

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, захисником ОСОБА_1 -
адвокатом ОСОБА_2 подано апеляційну
скаргу, в якій останній просить
скасувати вказану постанову, а
провадження по справі закрити за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що
постанова суду є незаконною, як така, що
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального
права, а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи. Зокрема
апелянт вважає, що станом на винесення
судом постанови про притягнення ОСОБА_1
до відповідальності минуло більше 3
місяців, а тому суд мінімум був
зобов'язаний закрити адміністративне
провадження по справі у зв'язку із
сплином строків, передбачених ст. 38
КУпАП. Також захисник вказує про
правомірність відповіді ОСОБА_1 на
запити ОСОБА_4 щодо неможливості
надання конфіденційної інформації у
зв'язку із вимогами законодавства, які
фактично були порушені особою, яка
направила запити.

Крім того, подана апеляція адвоката
містить клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження, в
якому апелянт посилається на те, що про
оскаржувану постанову стало відомо
21.03.2014 року, копію якої ОСОБА_1 отримано
поштою 22.03.2014 року, а тому вважає
причини пропуску строку на апеляційне
оскарження постанови суду поважними та
просить про його поновлення.

Розглянувши клопотання, суд приходить
до висновку, що воно підлягає
задоволенню, оскільки строк на
апеляційне оскарження був пропущений
апелянтом через поважні причини, а тому
суд апеляційної інстанції поновлює
йому цей строк.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_1 та її захисника - адвоката
ОСОБА_2 , які підтримали вимоги
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи скарги, суд
апеляційної інстанції вважає її такою,
що підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП визначено, що
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Проте, судом першої інстанції
вищезазначені норми належним чином не
були виконані.

Як вбачається з матеріалів справи, на
адвокатські запити ОСОБА_4 до
генерального директора ТОВ
«Забугор.ком» №№ 1/13Пл, 2/13Пл, 3/13Пл від
04.11.2013 року відповідною посадовою
особою були надані відповіді, за якими
було роз'яснено про невідповідність
отриманих запитів вимогам діючого
законодавства щодо оформлення
адвокатського запиту, зокрема:
зазначені запити не містили офіційної
адреси, зазначеної у Єдиному реєстрі
адвокатів України для відповіді; не
містили належним чином оформленої
копії ордера адвоката, що є
обов'язковим додатком до адвокатського
запиту; а у копіях Ордера серії КВ №001404,
долучених до адвокатських запитів, не
заповнені всі графи, зокрема підстава
надання правової допомоги, та адреса
робочого місця адвоката, що здійснює
адвокатську діяльність індивідуально.

Крім того, було встановлено, що на час
адвокатського запиту, згідно Витягу з
Єдиного реєстру адвокатів України, у
реєстрі не було даних на підтвердження
дії Свідоцтва НОМЕР_1 особи, яка
направляла запити, що підтверджено
копіями, наявними у справі (а. с. 22,27).

Більш того, відповідно до пояснень
ОСОБА_1 та її захисника у суді
апеляційної інстанції, які не були
спростовані будь-якими матеріалами
справи про адміністративне
правопорушення, ТОВ «Забугор.ком»
фактично було готово надати
витребувану у запитах №№1/13Пл, 2/13Пл,
3/13Пл від 04.11.2013 року інформацію після
усунення адвокатом ОСОБА_4 недоліків,
проте повторні запити з цього приводу
до товариства не надходили, хоча після
направлення відповідей на зазначені
запити недоліки цих звернень, зокрема і
стосовно даних, вказаних у Єдиному
реєстрі адвокатів України, були
усунуті.

Також відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи, керівники
підприємств, установ, організацій,
громадських об'єднань, яким направлено
адвокатський запит, зобов'язані не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту надати адвокату
відповідну інформацію, копії
документів, крім інформації з
обмеженим доступом і копії документів,
в яких міститься інформація з
обмеженим доступом.

З урахуванням роз'яснень ОСОБА_1 на
попередні запити ОСОБА_4, при зверненні
04.11.2013 року із запитом №4/13Пл, ОСОБА_4
ставились питання про надання
інформації з обмеженим доступом, тобто
конфіденційної щодо осіб
підпорядкованих директору ТОВ
«Забугор.ком» та відомості про
застосовані заходи щодо організації їх
роботи.

Разом з тим, згідно із ст. 32 Конституції
України не допускається збирання,
зберігання, використання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Інформація, щодо осіб, крім того,
підпадає під захист Закону України
«Про захист персональних даних» від
01.06.2010 року ( зі змінами) де об'єктами
захисту є персональні дані - тобто
відомості чи сукупність відомостей про
фізичну особу, яка ідентифікована або
може бути конкретно ідентифікована.
Особисті немайнові права на
персональні дані, які має кожна фізична
особа, є невід'ємними і непорушними.

Таким чином, запит № 4/13Пл стосувався
осіб, які не дали дозволу на розкриття
даних про них, так як ст. 21 Закону
України «Про інформацію», а також
статтею 6 Закону України «Про доступ до
публічної інформації», визначено, що
інформація з обмеженим доступом є
конфіденційна, таємна та службова
інформація. Конфіденційною є
інформація про фізична особу, а також
інформація, доступ до якої обмежено
фізичною або юридичною особою, крім
суб'єктів владних повноважень.
Конфіденційна інформація може
поширюватися за бажанням (згодою)
відповідної особи у визначеному нею
порядку відповідно до передбачених нею
умов, а також у випадках, визначених
законом.

Отже, володільці персональних даних
зобов'язані не допускати розголошення
у будь-який спосіб персональних даних,
які їм було довірено або які стали
відомі у зв'язку з виконанням
професійних чи службових або трудових
обов'язків. Такі відомості, крім
знеособлених персональних даних, за
режимом доступу є інформацією з
обмеженим доступом.

За матеріалами справи, при направлені
запиту за №4/13ПЛ адвокатом ОСОБА_4 до
нього не були приєднані відповідні
документи, які б надали дозвіл цій
особі витребовували особисті дані
стосовно інших осіб, а саме ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
та ОСОБА_12

З огляду на ці обставини та вимоги
законодавства України , ТОВ
«Забугор.ком» також обґрунтовано
направило відповідь про відсутність
підстав для надання витребовуваної
інформації.

Об'єктивною стороною правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст.212-3 КУпАП, є
неправомірна відмова у наданні
інформації, несвоєчасному або
неповному наданні інформації, наданні
інформації, що не відповідає дійсності,
у випадках коли така інформація
підлягає наданню на запит громадянина
чи юридичної особи, відповідно до
законів України «Про інформацію», «Про
доступ до публічної інформації», «Про
звернення громадян», «Про доступ до
судових рішень» та «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Оскільки генеральним директором ТОВ
«Забугор.ком» - ОСОБА_1, були надані
відповіді на адвокатські запити
№№1/13Пл, 2/13Пл, 3/13Пл, 4/13Пл від 04.11.2013 року,
в яких належним чином було
вмотивовано відмову у надані вказаної
у запитах інформації з тих чи інших
підстав.

З огляду на це, що в матеріалах справи
наявна сукупність доказів, які
беззаперечно вказують на відсутність в
діях ОСОБА_1 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
212-3 КУпАП, а тому твердження апелянта
про те, що судом першої інстанції
належним чином не надано їм оцінку,
вважаю такими, що заслуговують на
увагу.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції вважає, що суддя районного
суду при розгляді даного протоколу про
адміністративне правопорушення дійшов
до хибних висновків про порушення
ОСОБА_1 вимог ст. 24 Закону України «Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»,
оскільки наявні у справі документи
беззаперечно свідчать про відсутність
в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 212-3 КУпАП.

Оскільки згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за відсутністю події
та складу адміністративного
правопорушення, апеляційна скарга,
подана захисником ОСОБА_1 - адвокатом
ОСОБА_2, як обґрунтована, підлягає
задоволенню, постанова судді -
скасуванню, а провадження по справі -
закриттю за відсутністю події та
складу адмінправопорушення.

Крім того, ухвалене суддею районного
суду судове рішення щодо ОСОБА_1 є
таким, що не відповідає і вимогам
процесуального закону, і з цих підстав
також підлягає скасуванню.

Так, диспозиція ст. 212-3 КУпАП передбачає
декілька складів даного
адміністративного правопорушення, а
також декілька частин цієї статті.
Протокол відносно ОСОБА_1 був
складений за ч. 1 ст. 212-3 КУпАП, проте суд
першої інстанції, при розгляді цього
протоколу, дійшовши до висновку про
наявність в діях ОСОБА_1 конкретного
складу адміністративного
правопорушення, у резолютивній частині
постанови взагалі не визначив
конкретний матеріальний закон, під
об'єктивну сторону якого підпадають
дії особи, оскільки не вказав, саме за
якою частиною ст. 212-3 КУпАП ОСОБА_1
визнана винуватою.

Відтак, керуючись ст. ст. 247 п. 1, 294
КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 -
адвоката ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову судді Подільського
районного суду м. Києва від 21 лютого 2014
року, якою ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 212-3
КУпАП, та накладено стягнення у виді
штрафу в розмірі двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (що становить 425 гривень)та
суми судового збору - скасувати.

Провадження по справі відносно ОСОБА_13
закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у
зв'язку з відсутністю в її діях події та
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва
підпис Стрижко С.І.