АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва Мороз І.М.,

за участі:

представника Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів -
Козлюка П.Г., особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

прокурора Коваленка М.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Солом'янського районного
суду м. Києва від 25 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_3 визнано винним
у порушенні митних правил,
передбачених ст. 472 МК України та
піддано адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі 100 відсотків
вартості товарів - безпосередніх
предметів порушення митних правил, що
складає 56 291 гривню 32 копійки з
конфіскацією товарів, а саме: розбірної
конструкції будівлі традиційного
житла Слобожанщини.

Згідно постанови суду, 12 липня 2013 року
відносно ОСОБА_3 складено протокол №
0541/10000/13 про порушення митних правил, за
яким

до відділу митного оформлення № 1
митного поста «Західний» Київської
міжрегіональної митниці 6 червня 2013
року звернувся з митною декларацією
ОСОБА_3, уповноважений на роботу з
митницею ТОВ «Кайрос Україна», з метою
митного оформлення в режимі «Експорт»
до Великобританії елементів збірної
будівельної конструкції з дерева -
збірні частини житлового будинку, такі
що були у використанні, які були
доставлені до зони митного контролю на
автомобілі з реєстраційними номерами
НОМЕР_1/НОМЕР_2.

______________________________

Справа № 33/796/679/2014 Категорія ст. 472 МК
України

Головуючий суддя у І-й інстанції:
Українець В.В.

Доповідач: Мороз І.М.

Товари надано для переміщення через
митний кордон України на підставі
товаросупровідних документів: CMR від 06
червня 2013 року № 158138 та інвойсу від 24
травня 2013 року № 700440.

Продавцем і відправником товару є ТОВ
«Кайрос Україна» на підставі контракту
від 24 травня 2013 року № 01BR/UA13.

02 липня 2013 року було проведено митний
огляд товарів, однак за попереднім
висновком представників Міністерства
культури України товар

представляє собою розбірну
конструкцію будівлі традиційного
житла Слобожанщини. Матеріал стіл - дуб
оброблений вручну за допомогою сокири,
долота, пилки, що були традиційним для
будівництва України

XIX століття. За експертним висновком
товар, що знаходиться в транспортному
засобі НОМЕР_1/НОМЕР_2 є
історико-культурною цінністю.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що у діях ОСОБА_3
наявні ознаки порушення митних правил,
передбачені

ст. 472 МК України, а саме: недекларування
товарів, тобто незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей (наявність
культурних цінностей, тощо) про товари,
які підлягають обов'язковому

декларуванню в разі переміщення через
митний кордон України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та закрити
провадження у справі не погоджуючись з
постановою суду, посилаючись на її
незаконність та необґрунтованість,
відсутність в його діях складу
правопорушення, оскільки товар було
задекларовано відповідно до наявної у
нього інформації, як елементи збірної
будівельної конструкції частин
житлового будинку, що були у
використанні. Наступні запити у
компетентні організації підтвердили,
що будівля з цих елементів не занесена
до Реєстру пам'яток місцевого чи
національно значення, а за висновком
експерта від 04.07.2013 року - не має
культурної цінності.

Також зазначає, що експертний
висновок від 2 вересня 2013 року не
відповідає вимогам МК України та
закону України «Про судову експертизу»
та інструкції, щодо її проведення, а
тому не є доказом.

Наголошує на тому, що протокол про
порушення митних правил складено 12
липня 2013 року, постанова судом винесена
25 квітня 2014 року за межами строку
давності, передбаченого ч.2 ст. 467 МК
України та вважає, що ч.3 ст. 467 МК
України, у даному випадку не має
застосовуватись, оскільки спочатку
було складено протокол, а потім
прийнято постанову про закриття
кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3 та його захисника, які
підтримали вимоги апеляційної скарги,
просили постанову скасувати, а
провадження у справі закрити за
відсутності у діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України,
пояснення представника Київської
міжрегіональної митниці та прокурора,
які заперечили проти апеляційної
скарги, вважаючи постанову законною та
обґрунтованою, перевіривши матеріали
адміністративної справи, вважаю, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції щодо
винності ОСОБА_3 у вчиненні ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України,
належним чином підтверджений
сукупністю наявних у матеріалах справи
та перевірених у судовому засіданні
доказів і є правильним.

Так ст. 1 Закону України «Про вивезення,
ввезення та повернення культурних
цінностей» визначено, що культурні
цінності - об'єкти матеріальної та
духовної культури, що мають художнє,
історичне, етнографічне та наукове
значення і підлягають збереженню,
відтворенню та

охороні відповідно до законодавства
України, зокрема, і складові частини та
фрагменти архітектурних, історичних,
художніх пам'яток і пам'яток
монументального мистецтва.

Згідно з ч. 1 ст. 11 цього Закону заявлені
до вивезення (тимчасового вивезення)
культурні цінності підлягають
обов'язковій державній експертизі.
Порядок проведення державної
експертизи культурних цінностей та
розміри плати за неї затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

За висновком заступника директора з
наукової та культурно-

просвітницької діяльності
Національного музею народної
архітектури та побуту України ОСОБА_5,
встановлено, що товар являє собою
традиційну пам'ятку для історичного
минулого етнографічного регіону
Слобожанщини

кінця XІХ ст. - житло, на даний час такі
пам'ятки традиційної архітектури у
регіоні практично зникли і є
реліктовими й представляють
історико-культурну цінність (а.с. 55).

Крім того, в експертному висновку
Науково-методичної ради щодо
архітектурної споруди із смт.
Чупахівка Охтирського району Сумської
області, складеного 02 вересня 2013 року
визначено, що

надана на дослідження розбірна
конструкції будівлі традиційного
житла Слобожанщини у вигляді брусів та
балок з дубу сухого є реліктовою і
становить історичну та культурну
цінність (а.с. 27-31).

Виходячи з прав та обов'язків
декларанта за ст.266 МК України, він несе
відповідальність за здійснення
декларування товарів, відповідно до
порядку, встановленого цим Кодексом.

Відповідним чином ОСОБА_3, як декларант
несе відповідальність за незаявлення
точних та достовірних відомостей про
товар, який підлягає обов'язковому
декларуванню у разі переміщення через
митний кордон України

Однак при декларуванні товарів ОСОБА_3
не зазначав заявлений до вивезення
товар як культурні цінності, хоча мав
підстави для з'ясування питання чи не є
товар, відносно якого він є декларантом
культурною цінністю та не скористався
правом проведення державної
експертизи у порядку визначеному
Постановою Кабміну України від 26
серпня 2003 року №1343 до пред'явлення
товару до митного оформлення.

Безпідставними є і інші доводи
апеляційної скарги, які викладались
ОСОБА_3 як заперечення в суді першої
інстанції та кожне з яких було
досліджено судом та обґрунтовано
відхилено з наведенням у постанові
суду належних мотивів.

Так, зокрема,суд першої інстанції вірно
надав оцінку тому, що лист Міністерства
культури України та лист Управління
культури і туризму,

національностей та релігій Сумської
обласної державної адміністрації не є
доказами відсутності об'єкту
культурної цінності, оскільки
незанесення споруди по ул. Радгоспній в
смт. Чупахівка Охтирського району
Сумської області до Державного реєстру
нерухомих пам'яток України не виключає
того, що ця споруда є культурною
цінністю.

Обґрунтовано не взято судом до уваги і
висновок експерта ТОВ «Агенство «ІН
Консалтинг» № 2 від 04 липня 2013 року, що
вищезазначений об'єкт не має
культурної цінності, оскільки цей
висновок, на відміну від експертного
висновку Науково-методичної ради
складеного 02 вересня 2013 року, не
відповідає порядку проведення
державної експертизи встановленому
Постановою Кабміну України від 26
серпня 2003 року №1343.

Всупереч доводам апеляції, суд
першої інстанції дотримався строків
накладення адміністративного
стягнення за порушення митних правил,
передбачених ч.3 ст.467 МК України, яка
визначає, що таке стягнення може бути
накладено не пізніше ніж через три
місяці з дня прийняття рішення про
закриття кримінального
провадження,оскільки постанова про
закриття кримінального провадження
(а.с. 7 - 9) прийнята 14 березня 2014 року, а
адміністративне стягнення накладено
на ОСОБА_3 судом за постановою від 25
квітня 2014 року.

При цьому необхідно врахувати, що
протокол про порушення митних правил №
0541/10000/13 знаходився у матеріалах
кримінального провадження та був
виділений з нього і направлений до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів для прийняття рішення за
постановою слідчого від 14 березня 2014
року (а.с.32-34).

З огляду на викладене, а також
враховуючи, що порушень КУпАП та МК
України, які б тягли за собою
скасування або зміну рішення суду
першої інстанції, не встановлено,
постанова суду першої інстанції, як
законна та обґрунтована, має бути
залишена без зміни, а апеляційна скарга
ОСОБА_3 - без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 294 КУпАП, 529 МК України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Солом'янського
районного суду м. Києва від 25 квітня
2014 року щодо ОСОБА_3 залишити без
зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва
І.М.Мороз