Справа № 466/9349/13-п
Головуючий: Луців-Шумська Н. Л.
Провадження № 33/783/239/14
Доповідач: Валько Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2014 року
м.Львів

Суддя Судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Львівської
області Н.М. Валько, з участю адвоката
ОСОБА_1, що дії в інтересах ОСОБА_2,
розглянувши апеляційну скаргу
адвоката ОСОБА_1 на постанову судді
Шевченківського районного суду
м.Львова від 19 грудня 2013 року відносно
ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України, -

В С Т А
Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського
районного суду м.Львова від 19 грудня 2013
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КпАП України та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 20
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян на суму 340 гривень в дохід
держави. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід
держави судовий збір у розмірі 34,41 грн.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 16
жовтня 2013 року близько 22.25 год. у
м.Львові по вул. Лінкольна, 43 керуючи
транспортним засобом марки «ВАЗ 21099»
д.н.з. НОМЕР_2 під час вибору
установлених меж безпечної швидкості
руху не врахував дорожню обстановку та
її зміни, своїми діями створив загрозу
іншим учасникам руху, не зміг постійно
контролювати рух керованого ним
автомобіля, в результаті чого здійснив
зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21130»
д.н.з. НОМЕР_1, завдавши автомобілям
технічних пошкоджень, таким чином
порушивши п.п. 1.5, 2.3 «б», «д», 12.1, 13.1 ПДР
України.

На постанову суду адвокат ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, у якій, не погоджуючись з
рішенням суду, вважає його незаконним
та необґрунтованим у зв'язку із тим, що
судом, на його думку, було неправильно
встановлено обставини, які мають
значення для справи, внаслідок
неправильного дослідження та оцінки
доказів. При цьому, покликається на те,
що протокол про адміністративне
правопорушення складений за
відсутності самого порушника; про
нього ОСОБА_2 дізнався випадково у
слідчого, коли звертався до нього з
метою повернення оригіналу страхового
полісу. Докази, що містяться у
матеріалах справи, з точки зору
апелянта, свідчать про відсутність
його вини. Зокрема, зазначає і те, що
копію постанови про закриття
кримінального провадження гр-ну ОСОБА_2
не надіслано, про направлення
матеріалів начальнику ВДАІ ЛМУ МВС
України у Львівській області про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
його не повідомлено, протокол про
адміністративне правопорушення не
відповідає вимогам закону. Крім цього,
зазначає, шо повідомлення про слухання
справи гр-н ОСОБА_2 не отримував, а в
матеріалах справи відсутні докази про
його повідомлення належним чином.
Просить поновити строк на апеляційне
оскарження, оскаржувану постанову суду
скасувати, а справу закрити за
відсутністю у діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи № 466/9349/13-п,
заслухавши позицію адвоката ОСОБА_1, що
дії в інтересах ОСОБА_2, який повністю
підтримав подану апеляцію, просить її
задоволити, проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що така до
задоволення не підлягає.

До даного висновку приходжу, виходячи
із наступного.

Вважаю, що висновок судді про
винуватість гр-на ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України, є обґрунтованим і
відповідає фактичним обставинам
справи.

Такий висновок підтверджується
сукупністю зібраних і перевірених у
судовому засіданні доказів, а саме:
протоколом про вчинення
адміністративного правопорушення
серія ВС1 № 351396 від 29 листопада 2013 року
відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП України
(а.с.1); постановою про закриття
кримінального провадження від 20
листопада 2013 року, згідно якої
встановлено, що причиною ДТП стали дії
водія ОСОБА_2, який під час вибору в
установлених межах безпечної
швидкості руху не урахував дорожню
обстановку та її зміни, своїми діями
створив загрозу іншим учасникам руху,
не зміг постійно контролювати рух
керованого ним автомобіля - ВАЗ 21099, що
призвело до зіткнення та отримання
гр-нами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 легких
тілесних ушкоджень, чим порушив вимоги
ПДР України (а.с.3-5); протоколом допиту
свідка ОСОБА_3, який підтвердив
вищевикладені обставини настання
дорожньо-транспортної пригоди (а.с.6-7)
та іншими матеріалами справи.

Враховуючи, що адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, правил співжиття, а
також запобігання вчиненню нових
правопорушень, як самим
правопорушником так і іншими особами,
вважаю, що суд, повно, всебічно і
об'єктивно дослідивши матеріали
справи, дійшов вірного висновку про
наявність у діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КпАП України та
наклав на нього стягнення у межах
санкції даної статті у вигляді штрафу.

Доводи апеляційної скарги правильних
висновків суду не спростовують.

Підстав для її задоволення не вбачаю.

Оскільки строк на подачу апеляції
пропущено з поважних причин, такий
підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 8; 294; 295 КпАП України,-

П О С Т А Н О
В И В :

строк на апеляційне оскарження
постанови судді Шевченківського
районного суду м.Львова від 19 грудня 2013
року відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП
України - поновити.

постанову судді Шевченківського
районного суду м.Львова від 19 грудня 2013
року відносно ОСОБА_2 за ст.124 КпАП
України залишити без змін, а подану
апеляційну скаргу - без задоволення.

Копію даної постанови відповідно до
вимог ст. 295 КпАП України надіслати
особі, щодо якої її винесено.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Судової палати у

кримінальних справах

Апеляційного суду Львівської області
Н.М. Валько