АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2940/14-п
Головуючий 1-ї інстанції: Омельченко
Провадження №33/790/240/14
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року суддя апеляційного
суду Харківської області Меркулова
Т.В., за участю прокурора прокуратури
Дзержинського району м. Харкова
Ярового Р.О., особи, у відношенні якої
складено протокол про адміністративне
корупційне правопорушення, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
справу про адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 172-6
КУпАП, за апеляційною скаргою
прокурора Дзержинського району м.
Харкова Безбородова Є. на постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 03 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 03 квітня 2014 року
закрито провадження у справі у
відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, з середньою освітою, тимчасово
не працюючого, паспорт серії НОМЕР_2,
виданий Липецьким відділом УМВС
України в Харківській області 14 січня
2001 року, ідентифікаційний код НОМЕР_1,
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Як встановлено судом, згідно контракту
№ 984 від 26 вересня 2012 року ОСОБА_2 взяв
на себе зобов'язання протягом дії
контракту проходити військову службу в
органах Державної прикордонної служби
України, у тому числі серед іншого, не
вчиняти корупційних правопорушень;
подавати відомості про майно, доходи,
витрати, зобов'язання фінансового
характеру, в тому числі, за кордоном, у
випадках, порядку та обсягах,
визначених законами та іншими виданими
на їх основі нормативно-правовими
актами.

25 червня 2013 року наказом Начальника
Харківського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
№ 148-ос «По особовому складу» припинено
дію контракту, звільнено, виключено зі
списків особового складу загону та
всіх видів забезпечення прапорщика
ОСОБА_2

ОСОБА_2 ставиться в провину, що він,
усвідомлюючи вимоги закону про те, що
декларація про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру
подається під час звільнення або іншим
чином припинення діяльності, умисно не
подав декларацію за період, не
охоплений раніше поданими
деклараціями за період з 01 січня по 25
червня 2013 року, тобто порушив вимоги
абзацу 2 частини 1 статті 12 Закону
України «Про засади запобігання та
протидії корупції».

Під час розгляду справи про
адміністративне корупційне
правопорушення суд першої інстанції
дійшов висновку про відсутність в діях
ОСОБА_2 ознак правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки
строк подання декларації за 2013 рік у
ОСОБА_2 закінчується 01 квітня 2014 року,
але не зважаючи на те, правоохоронні
органи 24 лютого 2014 року склали
адміністративний протокол про
порушення ОСОБА_2 вимог
антикорупційного законодавства.

Не погодившись з рішенням районного
суду, прокурор Дзержинського району м.
Харкова подав апеляційну скаргу, в
якій, зазначаючи, що ОСОБА_2 вчинив
правопорушення, оскільки не подав
декларацію про майно, доходи, втрати і
зобов'язання фінансового характеру 25
червня 2013 року, а саме: при звільненні з
органів, діяльність яких пов'язана з
виконанням функцій держави, просив
постанову районного суду скасувати,
визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
172-6 КУпАП та накласти адміністративне
стягнення в межах санкції статті.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши прокурора, який підтримав
апеляційну скаргу в повному обсязі,
просив її задовольнити, особу, у
відношенні якої складено протокол про
адміністративне корупційне
правопорушення, ОСОБА_2, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги, наполягавши на
законності та обґрунтованості
постанови судді, перевіривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що вона
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

При розгляді справи про
адміністративне корупційне
правопорушення відносно ОСОБА_2 суддею
повно і всебічно встановлені всі
обставини правопорушення на підставі
наявних в матеріалах справи і
досліджених в судовому засіданні
доказів, які оцінені судом першої
інстанції в їх сукупності, у
відповідності з вимогами ст.ст.251, 252
КУпАП, що відображено у мотивувальній
частині постанови судді.

Суддя першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність події правопорушення, з
чим погоджується і апеляційний суд.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена
відповідальність за неподання або
несвоєчасне подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, передбаченої
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Дана стаття КУпАП є бланкетною і
основним нормативно-правовим актом у
даному випадку є Закон України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», а саме ст. 12 зазначеного
Закону, яка передбачає обов'язок
суб'єктів декларування подавати
щорічно до 1 квітня за місцем роботи
(служби) декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік за формою,
встановленою цим Законом. Натомість,
законодавцем передбачена
диференціація строків подання
декларації в залежності від наявності
чи відсутності певних підстав,
зазначених в цій статті.

Зазначена норма Закону мала декілька
редакцій. Так, відповідно до редакції
ч.1 ст.12 Закону «Про засади запобігання
і протидії корупції» від 7 квітня 2011
року: «Особи, зазначені у пункті 1,
підпункті «а» пункту 2 частини першої
статті 4 цього Закону, зобов'язані
щорічно до 1 квітня подавати за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
за формою, що додається до цього Закону.
Особи, які не мали можливості подати до
1 квітня за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік через перебування у
відпустці у зв'язку з вагітністю та
пологами або для догляду за дитиною,
через тимчасову непрацездатність,
перебування за межами України, під
вартою, подають таку декларацію за
звітний рік до 31 грудня. Особи, які не
подали декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік із зазначених
причин і звільняються з цього місця
роботи, зобов'язані подати таку
декларацію до розірвання трудового
договору».

Тобто, у даній редакції Закону було
передбачено три види строків подання
декларації: до 1 квітня, до 31 грудня та
за умови звільнення суб'єкта
декларування - до розірвання трудового
договору.

У подальшому зазначена редакція статті
зазнала змін та на момент звільнення
ОСОБА_2 (25.06.2013 року) її положення
набрали слідуючого характеру:
«Суб'єкти декларування, які не мали
можливості подати до 1 квітня за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
через перебування у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами або для
догляду за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня. Суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, зобов'язані
протягом одного року подавати за своїм
останнім місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим Законом».

Таким чином, діюча редакція ч.1 ст.12
Закону передбачає лише два строки
подання декларації: до 1 квітня та до 31
грудня. У даному випадку мова йде про
те, що суб'єкт декларування при
припиненні трудових відносин подає
декларацію не до моменту розірвання
трудового договору (як в редакції від
07.04.2011 р.), а за період не охоплений
раніше поданими деклараціями до 1
квітня за звітній рік чи до 31 грудня за
наявності певних обставин, а саме:
перебування у відпустці у зв'язку з
вагітністю та пологами або для догляду
за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою.

Відповідні роз'яснення містяться у
рішенні Комітету з питань боротьби з
організованою злочинністю і корупцією
від 16 січня 2014 року, а саме :

Суб'єкти декларування, які
звільняються з роботи (служби) у :

січні - березні поточного року, подають
декларацію за звітний рік (тобто за рік,
який передує року звільнення) та
декларацію за поточний рік ;

квітні - грудні поточного року, подають
декларацію за поточний рік, у якому
відбулося звільнення.

Суб'єкти декларування (за винятком
осіб, зазначених у підпункті «а» пункту
2 частини першої статті 4 Закону), які
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, через рік
після її припинення подають
декларацію за рік, що минув, за місцем
попередньої роботи (служби).

За викладених обставин постанова суду
першої інстанції про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2В є законною та
обґрунтованою, скасуванню за доводами
апеляційної скарги прокурора не
підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора
Дзержинського району м. Харкова -
залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 03 квітня 2014 року,
якою закрито провадження у справі у
відношенні ОСОБА_2 за ч.1 ст. 172-6 КУпАП -
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області
Т.В.Меркулова