АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2883/14-п Суддя 1
інстанції: Омельченко К.О.
Провадження: 33/790/239/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УкраЇнИ

07 травня 2014 року
м. Харків

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Харківської області Яковлева В.С., за
участю прокурора Ярового Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Харкові
справу за апеляційною скаргою
прокурора Дзержинського району м.
Харкова Безбородова Є.М. на постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 03 квітня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Дзержинського
районного суду м. Харкова від 03 квітня
2014 року провадження у справі про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_3 закрите у
зв'язку із відсутністю події та складу
правопорушення.

Не погодившись з прийнятим
процесуальним рішенням судді, прокурор
Дзержинського району м. Харкова подав
апеляційну скаргу, просить скасувати
постанову суду від 03.04.2014 року та
прийняти нову, якою визнати ОСОБА_3
винним у вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та
накласти на нього стягнення в межах
цієї статті. На думку апелянта, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про те, що ОСОБА_3, який є
суб*єктом декларування та звільнений
із Державної прикордонної служби
України 25 червня 2013 року, декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов*язання фінансового характеру має
подати за місцем попередньої
роботи(служби) до 1 квітня наступного за
звітним роком, тобто до 01 квітня 2014
року. Прокурор вважає, що ОСОБА_3
повинен був подати декларацію за
період з 01 січня по 25 червня 2013 року
саме при звільненні. В порушення ч.2
ст.268 КУпАП справу розглянуто без
особистої участі ОСОБА_3.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши
прокурора в обґрунтування поданої
апеляційної скарги; перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що вона
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

При розгляді справи про
адміністративне корупційне
правопорушення відносно ОСОБА_3 суддею
повно і всебічно встановлені всі
обставини правопорушення на підставі
наявних в матеріалах справи і
досліджених в судовому засіданні
доказів, які оцінені судом першої
інстанції в їх сукупності, у
відповідності з вимогами ст.ст.251, 252
КУпАП, що відображено у мотивувальній
частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність події правопорушення , з
чим погоджується і апеляційний суд.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена
відповідальність за неподання або
несвоєчасне подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, передбаченої
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Дана стаття КУпАП є бланкетною і
основним нормативно- правовим актом у
даному випадку є Закон України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», а саме ст. 12 зазначеного
Закону, яка передбачає обов'язок
суб'єктів декларування подавати
щорічно до 1 квітня за місцем роботи
(служби) декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік за формою,
встановленою цим Законом. Натомість,
законодавцем передбачена
диференціація строків подання
декларації в залежності від наявності
чи відсутності певних підстав,
зазначених в цій статті.

Зазначена норма Закону мала
декілька редакцій. Так, відповідно до
редакції ч.1 ст. 12 Закону «Про засади
запобігання і протидії корупції» від 7
квітня 2011 року:

« Особи, зазначені у пункті 1,
підпункті «а» пункту 2 частини першої
статті 4 цього Закону, зобов'язані
щорічно до 1 квітня подавати за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
за формою, що додається до цього Закону.
Особи, які не мали можливості подати до
1 квітня за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік через перебування у
відпустці у зв'язку з вагітністю та
пологами або для догляду за дитиною,
через тимчасову непрацездатність,
перебування за межами України, під
вартою, подають таку декларацію за
звітний рік до 31 грудня. Особи, які не
подали декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік із зазначених
причин і звільняються з цього місця
роботи, зобов'язані подати таку
декларацію до розірвання трудового
договору»

Тобто, у даній редакції Закону
було передбачено три види строків
подання декларації: до 1 квітня, до 31
грудня та за умови звільнення суб*єкта
декларування - до розірвання
трудового договору.

У подальшому зазначена редакція
статті зазнала змін та на момент
звільнення ОСОБА_3 (25.06.2013 року) її
положення набрали наступного
характеру: «Суб'єкти декларування, які
не мали можливості подати до 1 квітня за
місцем роботи (служби) декларацію про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
через перебування у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами або для
догляду за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня. Суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, зобов'язані
протягом одного року подавати за своїм
останнім місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим Законом».

Таким чином, діюча редакція ч. 1 ст. 12
Закону передбачає лише два строки
подання декларації: до 1 квітня та до 31
грудня. У даному випадку мова йде про
те, що суб*єкт декларування при
припиненні трудових відносин подає
декларацію не до моменту розірвання
трудового договору (як в редакції від
07.04.2011 р.), а за період не охоплений
раніше поданими деклараціями до 1
квітня за звітній рік чи до 31 грудня за
наявності певних обставин, а саме:
перебування у відпустці у зв'язку з
вагітністю та пологами або для догляду
за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою.

Відповідні роз*яснення містяться у
рішенні Комітету з питань боротьби з
організованою злочинністю і корупцією
від 16 січня 2014 року, а саме :

Суб*єкти декларування, які
звільняються з роботи (служби) у :

січні - березні поточного року, подають
декларацію за звітний рік (тобто за рік,
який передує року звільнення) та
декларацію за поточний рік ;

квітні - грудні поточного року, подають
декларацію за поточний рік, у якому
відбулося звільнення.

Суб*єкти декларування (за винятком
осіб, зазначених у підпункті «а» пункту
2 частини першої статті 4 Закону), які
припинили діяльність, пов*язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, через рік
після її припинення подають
декларацію за рік, що минув, за місцем
попередньої роботи (служби).

Як зазначено у протоколі про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення № 11 від 22 лютого 2014 року
та вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_3 є суб*єктом
декларування у розумінні вимог Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції».

Будучи звільненим 25 червня 2013 року зі
служби наказом начальника
Харківського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
№ 148-ос, ОСОБА_3 22 лютого 2014 року подав за
місцем попередньої роботи (служби)
Декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру, що
відповідає вимогам ч.1 ст. 12 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» та свідчить про
відсутність події адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги щодо
розгляду справи про адміністративне
правопорушення без особистої участі
ОСОБА_3 заслуговують на увагу, але
розгляд справи про адміністративне
правопорушення без участі належним
чином повідомленої особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, не є самостійною
підставою для скасування постанови
суду. До того ж, судом першої інстанції
була з*ясована така можливість та
прокурор не заперечував проти розгляду
справи про адміністративне
правопорушення за відсутності
належним чином повідомленого ОСОБА_3
(а.с. 34)

За викладених обставин постанова суду
першої інстанції про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 на підставі п .1 ст. 247
КУпАП є законною та обґрунтованою,
скасуванню за доводами апеляційної
скарги прокурора не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.
294 КУпАП.

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора
Дзержинського району м. Харкова
Безбородова Є.М. - залишити без
задоволення.

Постанову судді Дзержинського
районного суду м. Харкова від 03 квітня
2014 року про закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6
КУпАП, відносно ОСОБА_3 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області
В.С.
Яковлева