ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2014 року Малиновський районний
суд міста Одеси у складі:

головуючого
Іщенко О.В.

при секретарі
Анічкіній О. О.

прокурора прокуратури Одеської
області Стаценка
В. М.

представників Південної митниці
Міндоходів Ткаченка
О.В.

Тищенка А. І.

представників ОСОБА_4
ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому
засіданні у місті Одесі справу №
0192/50000/14, що надійшла 14 травня 2014 року з
Південної митниці Міндоходів, відносно
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого:
АДРЕСА_1 про порушення митних правил,
передбаченого ст. 476 МК України, -

ВСТАНОВИВ:

З протоколу про порушення митних
правил № 0192/50000/14 складеного 09 квітня 2014
року головним державним інспектором
оперативно-аналітичного відділу
управління боротьби з контрабандою та
митними правопорушеннями Південної
митниці Гудаль І. Г., вбачається, що « 29
листопада 2013 року в зону митного
контролю міжнародного пункту пропуску
для автомобільного сполучення
«Кучурган-Первомайськ» митного поста
«Роздільна» Південної митниці
Міндоходів з Молдови до України по
смузі руху «зелений коридор» в'їхав
автомобіль «Фольксваген» державний
номер НОМЕР_1 під керуванням
громадянина України ОСОБА_4

Під час проведення митного огляду
автомобіля було встановлено, що в
автомобілі знаходяться електронні
пристрої, а саме мобільні телефони,
планшетні комп'ютери, торгівельних
марок „Sony", „LG", „Samsung", „Apple", „HTS", „Nokia"
загальною кількістю 199 одиниць, вагою 70
кг., які були запаковані в картонні
коробки.

За порушення спрощеного порядку
проходження митного контролю
«зелений» коридор 29 листопада 2013 року
співробітником митниці у відношенні
ОСОБА_4 було складено протокол про
порушення митних правил № 1196/50009/13 за
ознаками правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України.

Постановою Малиновського районного
суду міста Одеси ОСОБА_4 було визнано
винним у вчиненні ним порушення митних
правил, передбаченого ст. 471 МК України
та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700
гривень, що є доказом незаконності
ввезення на митну територію України
вказаних товарів.

В ході проведення подальшої перевірки
законності ввезення на митну територію
України товарів, на які нанесено знаки
для товарів та послуг компаній,
внесених до митного реєстру об'єктів
права інтелектуальної власності та
маючих свідоцтво на право власності на
знаки для товарів та послуг, Південною
митницею Міндоходів направлено запити
до представників компаній «Sony», «LG»,
«Samsung», «Apple», «HTS», «Nokia».

З отриманих відповідей було
встановлено, що ОСОБА_4 переміщував
вказані товари без дозволу компаній -
власників на знаки для товарів та
послуг.

Так, зокрема, відповідно до листів TOB
«Самсунг Електронікс Україна Компані»
та представника корпорації «Sony» товари
зазначених марок ОСОБА_4 було ввезено в
Україну без згоди з TOB «Самсунг
Електронікс Україна Компані» та
корпорації «Sony», тобто з порушенням
прав інтелектуальної власності.

Крім цього вироби з товарним знаком
«Samsung» (саме ті, які переміщувалися
ОСОБА_4.) не призначені для продажу на
території України.

Листом представника компанії «Sony»
повідомлено Південну митницю
Міндоходів про те, що поставка на
територію України продукції,
маркованої знаком для товарів та
послуг «Sony», здійснюється виключно
офіційно уповноваженими корпорацією
«Sony» імпортерами, які віднесені до
митного реєстру прав інтелектуальної
власності України, а саме TOB «Соні
Україна», ПП «МОНБЛАН», TOB «Тайгер - ГК».
При цьому, громадянину України ОСОБА_4
корпорацією «Sony» не надавався дозвіл
на використання знаку для товарів та
послуг «Sony» в тому числі для ввезення
товарів, маркованих знаком для товарів
і послуг «Sony» на митну територію
України.

Відповідно до ст. 495 Цивільного кодексу
України, майновими правами
інтелектуальної власності на
торговельну марку є: право на
використання торговельної марки;
виключне право дозволяти використання
торговельної марки; виключне право
перешкоджати неправомірному
використанню торговельної марки, в
тому числі забороняти таке
використання; інші майнові права
інтелектуальної власності,
встановлені законом. Майнові права
інтелектуальної власності на
торговельну марку належать володільцю
відповідного свідоцтва, володільцю
міжнародної реєстрації, особі,
торговельну марку якої визнано в
установленому законом порядку добре
відомою, якщо інше не встановлено
договором.

Особи, що є суб'єктами, яким належать
майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку,
набувають право на їх використання для
позначення відповідних товарів чи
послуг на всій території України. Тобто
ніхто не може використовувати цю
торговельну марку без їх дозволу.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" (далі Закон) право власності на
знак засвідчується свідоцтвом.

Статтею 16 Закону передбачено, що
свідоцтво надає його власнику виключне
право користуватися і розпоряджатися
знаком за своїм розсудом.

Свідоцтво надає його власнику право
забороняти іншим особам
використовувати зареєстрований знак
без його дозволу, за винятком випадків,
коли використання знака не визнається
згідно з цим Законом порушенням прав
власника свідоцтва.

Використанням знака визнається:
нанесення його на будь-який товар, для
якого знак зареєстровано, упаковку, в
якій міститься такий товар, вивіску,
пов'язану з ним, етикетку, нашивку,
бирку чи інший прикріплений до товару
предмет, зберігання такого товару із
зазначеним нанесенням знака з метою
пропонування для продажу, пропонування
його для продажу, продаж, імпорт
(ввезення) та експорт (вивезення);
застосування його під час пропонування
та надання будь-якої послуги, для якої
знак зареєстровано; застосування його
в діловій документації чи в рекламі та
в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо
його застосовано у формі
зареєстрованого знака, а також у формі,
що відрізняється від зареєстрованого
знака лише окремими елементами, якщо це
не змінює в цілому відмітності знака.

Власник свідоцтва має право дати
будь-якій особі дозвіл (видати
ліцензію) на використання знака на
підставі ліцензійного договору.

Договір про передачу права власності
на знак і ліцензійний договір
вважаються дійсними, якщо вони
укладені у письмовій формі і підписані
сторонами.

Передача права власності на знак та
надання ліцензії на використання знака
вважаються дійсними для будь-якої
іншої особи з дати публікації
відомостей про це в офіційному
бюлетені та внесення їх до Реєстру. За
внесення зазначених відомостей до
Реєстру та змін до них за ініціативою
сторін договору сплачуються збори.

Тобто, ОСОБА_4, переміщуючи вказані
товари через митний кордон України, не
маючи на те відповідного дозволу від
компаній - власників прав на знаки для
товарів і послуг (свідоцтва, ліцензії,
ліцензійного договору) порушував права
інтелектуальної власності.

Відповідно до ст. 398 МК України
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує реалізацію державної
податкової і митної політики, веде
митний реєстр об'єктів права
інтелектуальної власності, які
охороняються відповідно до закону.

Після реєстрації об'єкта права
інтелектуальної власності в митному
реєстрі об'єктів права інтелектуальної
власності, які охороняються відповідно
до закону, органи доходів і зборів на
підставі даних такого реєстру вживають
заходів щодо запобігання переміщенню
через митний кордон України
контрафактних товарів.

Правовласник, який має підстави
вважати, що під час переміщення товарів
через митний кордон України
порушуються чи можуть бути порушені
його права на об'єкт права
інтелектуальної власності, має право
подати до центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику, заяву про
сприяння захисту належних йому
майнових прав на об'єкт
інтелектуальної власності шляхом
внесення відповідних відомостей до
митного реєстру об'єктів права
інтелектуальної власності, які
охороняються відповідно до закону.

Відповідно до інформації, що міститься
в митному реєстрі об'єктів права
інтелектуальної власності такі заяви
через своїх представників зокрема
подали наступні правовласники:
Компанія Sony Kabushiki Kaisha (Sony Corporation) власник
майнових прав на знака для товарів і
послуг „SONY" відповідно до свідоцтва
про міжнародну реєстрацію знаку № 978971
(реєстраційний номер митного реєстру №
000302); Компанія JIT Електроніко Інк. (LG
Electronics Inc.) власник майнових прав на
знака для товарів і послуг „LG"
відповідно до свідоцтва України на
знак для товарів і послуг № 14659
(реєстраційний номер митного реєстру
№000262); Компанія Самсунг Електронікс
Ко., Лтд. власник майнових прав на знака
для товарів і послуг „Samsung" відповідно
до свідоцтва України на знак для
товарів і послуг № 17342 (реєстраційний
номер митного реєстру №001141); Компанія
Америки, Еппл Інк, Лтд. власник майнових
прав на знака для товарів і послуг „APPLE"
відповідно до свідоцтва України на
знак для товарів і послуг № 4816
(реєстраційний номер митного реєстру
№00806); Компанія Nokia Corporation власник
майнових прав на знака для товарів і
послуг „Nokia" відповідно до свідоцтва
про міжнародну реєстрацію знаку № 771539
(реєстраційний номер митного реєстру
№000830).

Статтею 399 МК України передбачено
призупинення органами доходів і зборів
митного оформлення пред'явлених до
митного контролю товарів як на
підставі даних митного реєстру
об'єктів права інтелектуальної
власності так і у разі виявлення ознак
порушення прав інтелектуальної
власності.

Встановлення стандартів для визнання
та захисту об'єктів інтелектуальної
власності здійснюється на підставі
міжнародної Угоди про торгівельні
аспекти прав інтелектуальної
власності (далі Угода TRIPS).

Відповідно до ст. 60 Угоди TRIPS, сторони
можуть не застосовувати положення
Угоди TRIPS до незначної кількості
товарів некомерційного призначення,
які містяться в особистому багажі осіб
або відправляються малими партіями.

Статтею 397 МК України встановлено, що
органи доходів і зборів сприяють
захисту прав інтелектуальної
власності під час переміщення товарів
через митний кордон України відповідно
до цього Кодексу та інших законів
України.

Митний контроль і митне
оформлення товарів, що містять об'єкти
права інтелектуальної власності, які
охороняються відповідно до закону, та
ввозяться на митну територію України
або вивозяться з митної території
України, здійснюються в загальному
порядку з урахуванням особливостей,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України.

Заходи, пов'язані з призупиненням
митного оформлення відповідно до
положень цього Кодексу, застосовуються
митними органами щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
для вільного обігу або вивозяться для
вільного обігу за межі митної
території України, за винятком:
особистих речей громадян; товарів, які
містять об'єкти права інтелектуальної
власності, що охороняються відповідно
до закону, та які переміщуються через
митний кордон України для власного
використання громадянами і не
призначені для виробничої чи іншої
підприємницької діяльності, сумарна
вартість та/або вага яких не перевищує
обмежень, встановлених частиною першою
статті 374 цього Кодексу; припасів.

Статтею 370 МК України
встановлений перелік товарів, які
можуть бути віднесені до особистих
речей громадян. До такого переліку
серед іншого відносяться стільникові
(мобільні) телефони у кількості не
більше двох штук та переносні
персональні комп'ютери у кількості не
більше двох штук.

Частиною 1 ст. 374 МК України обмеження
щодо товарів (за винятком підакцизних),
що ввозяться громадянами на митну
територію України у ручній поклажі
та/або у супроводжуваному багажі через
інші, ніж відкриті для повітряного
сполучення, пункти пропуску через
державний кордон України встановлені у
розмірі вартість яких не перевищує
еквівалент 500 євро та сумарна вага яких
не перевищує 50 кг. Такі товари не
підлягають письмовому декларуванню та
не є об'єктами оподаткування митними
платежами.

Поняття припасів визначено п. 48 ст. 4 МК
України. Відповідно до поняття
припасів, товари, які переміщувались
ОСОБА_4 не можна віднести до припасів.

Тобто, товари, які було ОСОБА_4
незаконно ввезено на митну територію
України, відповідно до норм Митного
кодексу України за своїм асортиментом
та обсягом відносяться до товарів,
призначених для виробничої чи іншої
підприємницької діяльності так, як не
можуть відноситись ні до особистих
речей, ні до товарів для власного
використання, ні до припасів.

На думку посадової особи Південної
митниці ОСОБА_4 було незаконно ввезено
на митну територію України товари,
призначені для виробничої чи іншої
підприємницької діяльності з
порушенням охоронюваних законом прав
інтелектуальної власності.

Зазначені дії кваліфіковані посадовою
особою Південної митниці як порушення
митних правил за ознаками,
передбаченими ст.476 МК України, про що 09
квітня 2014 року складений протокол про
порушення митних правил за № 0192/50000/14.

До суду у призначений час з'явився
ОСОБА_4 який винним себе в порушенні
митних правил не визнав.

Представники ОСОБА_4 надали суду
письмові пояснення, де виклали
заперечення проти притягнення ОСОБА_4
до адміністративної відповідальності.
На думку ОСОБА_4 та його законних
представників, провадження по справі
має бути закрито у зв'язку з тим, що в
діях ОСОБА_4 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 476 МК України, тому що
Південна митниця Міндоходів діяла в
порядку, непередбаченому чинними
нормативно-правовими актами, що є
грубим порушенням конституційних
засад діяльності державних органів та
їх посадових осіб.

Прокурор прокуратури Одеської області
та представники Південної митниці
Міндоходів у суді подання підтримали,
вважаючи, що вина ОСОБА_4 доведена
повністю наявними у справі доказами, та
останнього необхідно притягнути до
адміністративної відповідальності
згідно до діючого законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши думку прокурора
прокуратури Одеської області,
представників Південної митниці
Міндоходів, правопорушника та його
законних представників, суддя вважає,
що в діях ОСОБА_4 не вбачається ознак
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 476 МК
України - ввезення на митну територію
України товарів, призначених для
виробничої чи іншої підприємницької
діяльності, з порушенням охоронюваних
законом прав інтелектуальної
власності, з наступних підстав.

Розділ XIV Митного кодексу України (в
редакції 2012р) присвячений питанням
сприяння захисту прав інтелектуальної
власності під час переміщення товарів
через митний кордон України. Крім
Митного кодексу України, дані питання
регулюються підзаконними
нормативно-правовими актами - порядок
надання застави або еквівалентної
гарантії з відшкодування витрат,
пов'язаних з діями митних органів
України щодо сприяння захисту прав
інтелектуальної власності,
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 28 грудня 2011 року №
1762, Порядок взаємодії підрозділів
митниці при здійсненні митного
контролю та митного оформлення
товарів, що містять об'єкти права
інтелектуальної власності,
затверджений наказом Міністерства
фінансів України від 30 травня 2012 року №
647 та Порядок реєстрації у митному
реєстрі об'єктів права інтелектуальної
власності, які охороняються відповідно
до закону, затверджений наказом
Міністерства фінансів України від 30
травня 2012 року № 648.

Зазначеними нормативно-правовими
актами визначені конкретні
повноваження органів доходів і зборів
щодо сприяння захисту прав
інтелектуальної власності під час
переміщення товарів через митний
кордон України та послідовність дій
посадових осіб цих органів при
здійснені ними заходів щодо сприяння
захисту прав інтелектуальної
власності.

Так, відповідно до ч.1 ст.399 МК України у
разі якщо митний орган на підставі
даних митного реєстру об'єктів права
інтелектуальної власності, які
охороняються відповідно до закону,
виявляє ознаки порушення прав
інтелектуальної власності щодо
товарів, пред'явлених до митного
контролю та митного оформлення, їх
митне оформлення призупиняється.

Відповідно до ч.3 ст.399 МК України у день
прийняття рішення про зупинення
митного оформлення товарів митний
орган засобами факсимільного та/або
електронного зв'язку повідомляє
правовласника про факт пред'явлення
цих товарів до митного оформлення, а
декларанта - про причини призупинення
їх митного оформлення та надати
декларантові найменування та адресу
правовласника.

Митним органом, також були порушені
вимоги ч.14 ст.399 МК України, а саме у разі
якщо протягом строків, зазначених у
частині другій цієї статті, порушення
прав інтелектуальної власності під час
переміщення через митний кордон
України товарів, щодо яких прийнято
рішення про призупинення митного
оформлення, буде підтверджене
висновком експертизи, проведеної
відповідним уповноваженим органом, то
в установленому цим Кодексом порядку
митний орган порушує справу про
порушення митних правил.

Вищезазначені дії посадовими особами
Південної митниці Міндоходів не були
виконані, тому що всі заходи,
передбачені розділом ХІV Митного
кодексу України, можуть
застосовуватися виключно у разі
пред'явлення товарів до митного
контролю та митного оформлення. Як
вбачається з матеріалів справи
громадянин ОСОБА_4 товари до митного
контролю не пред'являв у зв'язку з чим
постановою Малиновського районного
суду міста Одеси від 06 лютого 2014 року
він був визнаний винним у вчинені
правопорушення, передбаченого ст.471 МК
України.

Крім того постановою апеляційного суду
Одеської області від 07.03.2014 року товари
які вилучені у ОСОБА_4 відповідно до
протоколу про порушення митних правил,
були повернуті їх власнику для
повернення на митну територію держави,
з якої їх було ввезено.

Вимогами частини 1 статі 399 МК України,
передбачено, що у разі якщо орган
доходів і зборів на підставі даних
митного реєстру об'єктів права
інтелектуальної власності, які
охороняються відповідно до закону,
виявляє ознаки порушення прав
інтелектуальної власності щодо
товарів, пред'явлених до митного
контролю та митного оформлення, їх
митне оформлення призупиняється. Тобто
орган доходів та зборів може лише
виявити ознаки порушення прав
інтелектуальної власності щодо
товарів, пред'явлених до митного
контролю.

Для остаточного переконання в
наявності порушення прав
інтелектуальної власності та
продовження призупинення митного
оформлення товарів, органу доходів та
зборів необхідно отримати
підтвердження такого порушення
висновком експертизи, проведеної
відповідним уповноваженим органом, та
ухвалу суду про заборону вчинення
певних дій у справі про порушення прав
інтелектуальної власності або інше
рішення з цього питання, винесене
(прийняте) іншими уповноваженими
державними органами, ці вимоги
зазначені в ч.9 та ч.14 ст.399 МК України.

Органи доходів і зборів шляхом
дотримання встановленої процедури
інформують правовласника про факт
пред'явлення товарів до митного
оформлення. Тим самим вони сприяють
захисту прав інтелектуальної
власності, адже право на заборону
використання об'єкту інтелектуальної
власності є виключним майновим правом
інтелектуальної власності право
володільця.

Відповідно до ст.495 Цивільного кодексу
України майновими правами
інтелектуальної власності на
торговельну марку є право на
використання торговельної марки;
виключне право дозволяти використання
торговельної марки; виключне право
перешкоджати неправомірному
використанню торговельної марки, в
тому числі забороняти таке
використання на звернення до суду з
метою забезпечення захисту прав
інтелектуальної власності.

Частиною 5 ст. 16 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» свідоцтво надає його власнику
виключне право забороняти іншим особам
використовувати без його згоди
зареєстрований знак стосовно
наведених у свідоцтві товарів і послуг.
Частина 6 ст.16 вказаного закону, обмежує
право власника свідоцтва забороняти
іншим особам використовувати без його
згоди зареєстрований знак у разі
використання знака для товару,
введеного під цим знаком в цивільний
оборот власником свідоцтва чи за його
згодою, за умови, що власник свідоцтва
не має вагомих підстав забороняти таке
використання у зв'язку з подальшим
продажем товару, зокрема у разі зміни
або погіршення стану товару після
введення його в цивільний оборот.

Таким чином, законодавством України
закріплено принцип «вичерпання прав
інтелектуальної власності». Вказаний
принцип означає, що після правомірного
( без порушення прав правовласника)
здійснення «першого продажу» товару,
під торговельною маркою, правовласник
втрачає право на заборону використання
торговельної марки для даного
конкретного товару, в тому числі й у
разі подальшого комерційного
використання такого товару третіми
особами в будь-якій формі. В такому
випадку, у разі подальшого імпорту
оригінального товару правомірно
введеного у цивільний обіг на
територію іншої держави ( так званий
«паралельний імпорт»), мова йде не про
порушення прав інтелектуальної
власності правовласника, а про втрату
ним контролю над каналами розподілу
товарів, втрату можливості розподілити
ринки. Чинне законодавство України з
питань інтелектуальної власності не
містить положень щодо заборони чи
обмеження «паралельного імпорту» та не
покладає жодних обов'язків щодо
боротьби з ним на органи доходів і
зборів.

Чинне законодавство України з питань
інтелектуальної власності не містить
положень щодо заборони чи обмеження
«паралельного імпорту» та не покладає
жодних обов'язків щодо боротьби з ним
на органи доходів і зборів. У статті 6
Угоди про торговельні аспекти прав
інтелектуальної власності зазначено,
що «ніщо в цій Угоді не
використовується для вирішення
питання вичерпання прав
інтелектуальної власності». Боротьба з
«паралельним імпортом» в Україні може
здійснюватися виключно у правовому
полі шляхом з'ясування цих питань у
судовому порядку за ініціативою
правовласника. Органи доходів і зборів
лише сприяють правовласникам шляхом їх
своєчасного інформування та вжиття
відповідних заходів в межах наданих
повноважень. Тобто ввезення на митну
територію України оригінального
товару, щодо виробництва та
потрапляння до цивільного обігу якого
у правовласника не має претензій, не є
порушенням прав інтелектуальної
власності.

Судом встановлено, що пред'явлений
ОСОБА_4 товар є оригінальним, введеним у
цивільний оборот власниками свідоцтв
на знаки для товарів і послуг, якими
були маркіровані дані товари. Вимогами
статті 6 Угоди про торгівельні аспекти,
передбачено, що власники свідоцтв
мають право заборонити таке
використання лише у випадку зміни або
погіршення стану товару після введення
його у цивільний оборот. Будь-якої
інформація стосовно зміни або
погіршення стану товару після введення
його у цивільний оборот у матеріалах
справи не міститься.

Доказів, що ОСОБА_4, порушено ст. 17 ЗУ
«Про зовнішньоекономічну діяльність»,
в частині порушення права
інтелектуальної власності, а саме
рішення правоохоронних органів чи суду
про те, що порушені права
інтелектуальної власності
торгівельних марок «Sony», «LG», «Samsung»,
«Apple», «HTC», «Nokia», митним органом не
надано. Листи цих фірм не можливо
вважати підставою для твердження того,
що цей товар є забороненим для ввозу в
України, оскільки це лише їх правова
позиція, а даних про те, що ці фірми
звертались до суду за захистом своїх
прав відносно інтелектуальної
власності і ці порушення встановлені
судом, суду не надано.

Крім того, суд також звертає увагу на
то, що питання про наявність порушення
ОСОБА_4 прав інтелектуальної власності
вже розглядалось судами першої та
апеляційної інстанції.

Так, постановою судді
апеляційного суду Одеської області від
07 березня 2014 року було підтверджено
обґрунтованість висновків
Малиновського районного суду міста
Одеси щодо відсутності доказів того, що
ОСОБА_4 порушені положення ст. 17 Закону
України «Про зовнішньоекономічну
діяльність» в частині порушення прав
інтелектуальної власності, оскільки
відсутні рішення правоохоронних
органів чи суду про те, що порушенні
права інтелектуальної власності
виробників товарів, які перемішував
ОСОБА_4 Також в постанові апеляційного
суду Одеської області зазначено, що
товари, які переміщував ОСОБА_4 були
введені виробником під своїми знаками
в цивільний оборот шляхом їх продажу.
Таким чином, після цього не потрібна
згода власника на використання знака, в
тому числі і на ввезення товару під
цими знаками на митну територію
України, у зв'язку з викладеними
обставинами апеляційний суд Одеської
області погодився з висновками суду
першої інстанції щодо відсутності
ознак порушення прав інтелектуальної
власності в діях ОСОБА_4

Таким чином, вищевикладені обставини
свідчать, про відсутність в діях ОСОБА_4
складу адміністративного
правопорушення, а висновок митних
органів про вину ОСОБА_4 в скоєні
правопорушення, передбаченого ст. 476 МК
України, був зроблений на підставі
припущень, що відповідно до вимог ст. 62
Конституції України є неможливим. З
урахуванням норм цієї статті, посадові
особи митного органу, які складають
протокол про адміністративне
правопорушення повинні довести, що
особа, яка притягується до
адміністративної відповідальності
скоїла це правопорушення.

З огляду на вищевикладене, та
відповідно до ст. 247 КпАП України,
провадження по справі підлягає
закриттю у зв'язку з відсутністю у діях
ОСОБА_4 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.476 МК
України.

На підставі вищевикладеного, керуючись
п.1 ст. 247, ст. ст. 283, 284 КпАП України, 527, 528,
529 МК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_4 закрити у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 476 МК
України.

Зобов'язати Південну митницю
Міндоходів повернути ОСОБА_8 або його
уповноваженому представнику,
вилучений за протоколом про порушення
митних правил № 0192/50000/14 від 09 квітня 2014
року товар.

Постанова суду (судді) у справі про
порушення митних правил може бути
оскаржена особою, стосовно якої вона
винесена, представником такої особи
або митним органом, який здійснював
провадження у цій справі. На цю
постанову також може бути внесено
подання прокурора протягом десяти днів
з дня винесення постанови.

Суддя
О. В. Іщенко