Справа № 730/320/2014-п Головуючий у 1
інстанції Страшний О. М. Провадження №
33/795/99/2014 Категорія -
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
у складі:

судді судової палати у кримінальних
справах Миронцова В.М.,

з участю прокурора Афоніна М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за апеляційною скаргою першого
заступника прокурора Чернігівської
області на постанову Борзнянського
районного суду Чернігівської області
від 08 квітня 2014 року,

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Оліне Ямпільського району
Сумської області, проживаючого
АДРЕСА_1, пенсіонера, звільнено від
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про
адміністративні правопорушення в силу
малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
оголошено усне зауваження, провадження
по справі закрито.

Місцевим судом встановлено, що з 08.09.2010
року по 02.12.2013 рік ОСОБА_2 перебував на
посаді керівника апарату Борзнянської
районної державної адміністрації, і
при звільненні з даної посади 02 грудня
2013 року не подав декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за
відпрацьований у 2013 році час, тобто
вчинив дії, які містять ознаки
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду,
заступник прокурора подав апеляційну
скаргу, в якій просить її скасувати як
незаконну, та прийняти нову постанову,
якою визнати ОСОБА_2 винуватим у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та
накласти на нього стягнення в межах
санкції даної статті, з урахуванням ст.
33 КУпАП. Виражає незгоду з висновками
суду про застосування до ОСОБА_2
положень ст. 22 КУпАП. Вважає хибним
твердження суду про відсутність у
ОСОБА_2 умислу на вчинення
правопорушення, оскільки до його
повноважень входила організація
навчання державних службовців в сфері
антикорупційного законодавства, і він
відповідав за ведення роботи з
роз'яснення вимог чинного
антикорупційного законодавства та
своєчасного відслідковування внесення
змін до нього, а тому нас час звільнення
вже був ознайомлений з положеннями ст.
12 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції".
Зазначає, що суд, звільнивши ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності за
малозначністю скоєного та оголосивши
усне зауваження, надав змогу
правопорушнику уникнути
відповідальності за вчинене
корупційне діяння, тим самим порушив
вимоги ст. ст. 1, 23, 245 КУпАП. Також вказує
на порушення судом вимог ч. 2 ст. 250, ч. 2
ст. 277-2 КУпАП, оскільки справу було
розглянуто без участі прокурора.

В судове засідання апеляційного суду
ОСОБА_2 не прибув і надіслав заяву про
розгляд апеляційного скарги прокурора
без його участі і просив постанову суду
залишити без змін.

Згідно ч.7 ст. 294 КУпАП, неявка в судове
засідання особи, яка подала скаргу, а
також інших осіб, які беруть участь у
провадженні не перешкоджає розгляду
справи, тому суд розглядає справу без
його участі.

Заслухавши прокурора, який просив
задовольнити апеляційну скаргу з
викладених в ній підстав, дослідивши
матеріали адміністративної справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням
провадження у справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне та
об'єктивне з'ясування обставин справи,
вирішення її у точній відповідності з
законом.

Згідно ст. 280 КУпАП суд при розгляді
справи про адміністративні
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа у
його вчиненні, а також з'ясувати інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

У справі щодо ОСОБА_2 ці вимоги закону
судом не були дотримані.

Так, із протоколу про адміністративне
корупційне правопорушення вбачається,
що ОСОБА_2, який 02 грудня 2013 року
звільнився з посади керівника апарату
Борзнянської районної адміністрації у
зв'язку з виходом на пенсію, не надав
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період часу з 01.01.2013 по 02.12.2013 рік за
основним місцем роботи.

Із пояснень ОСОБА_2 в засіданні
районного суду вбачається, що дійсно
при звільненні ним не було надано
декларацію за відпрацьований період 2013
року, оскільки зміни до
антикорупційного законодавства, які
передбачають подачу декларації при
звільненні за відпрацьований час,
вступили в силу тільки напередодні
звільнення, зокрема, в червні 2013 року,
тому він і не був з ними ознайомлений, а
дізнавшись про ці зміни відразу 12
березня 2014 року заповнив і направив
декларацію по місцю своєї колишньої
роботи, без будь-якого умислу на
ухилення від подачі декларації.

Ст. 172-6 КУпАП передбачає
адміністративну відповідальність за
неподання або несвоєчасне подання
декларації про майно, доходи, витрати і
забов'язання фінансовго характеру,
передбаченої Законом України "Про
засади запобігання і протидії
корупції».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції» із змінами, внесеними згідно
із Законом України №224-VII від 14.05.2013
року, суб'єкти декларування,
забов'язані щорічно до 1 квітня
подавати за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
забов'язання фінансовго характеру за
минулий рік.

Суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
забов'язання фінансовго характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, забов'язані
протягом одного року подавати за своїм
останнім місцем роботи(служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
забов'язання фінансовго характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим Законом.

Таким чином, нова редакція частини
першої ст. 12 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції»
визначає, що ОСОБА_2 повинен був
протягом року подати за останнім
місцем роботи декларацію, яка була ним
подана 12 березня 2014 року (а.с.37) тоб то,
термін до якого ОСОБА_2 повинен був
подати декларацію на час складання
відносно нього адмінпротоколу не
сплив, а тому в його діях відсутній
склад адміністративного
правопорушення.

Доводи прокурора про неправомірне
застосування до ОСОБА_2 положень ст. 22
КУпАП заслуговують на увагу, оскільки з
врахуванням обставин справи, та
відсутності в діях ОСОБА_2 складу
правопорушення, звільнення його від
адміністративної відповідальності при
малозначності правопорушення є
помилковим.

Крім того, апеляційний суд
погоджується і з доводами апелянта
щодо порушення судом першої інстанції
вимог ч. 2 ст. 250, ч. 2 ст. 277-2 КУпАП, а саме
щодо розгляду справи без участі
прокурора, а тому вони заслуговують на
увагу, оскільки як вбачається з
матеріалів справи останній взагалі не
повідомлявся про час і місце розгляду
справи.

Таким чином, неправильне
застосування норм матеріального права
є підставою для скасування постанови
суду, а тому апеляційний суд вважає, що
апеляційна скарга прокурора підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду першої інстанції - скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника
прокурора Чернігівської області
задовольнити частково.

Постанову Борзнянського районного
суду Чернігівської області від 08
квітня 2014 року - скасувати, а
провадження по справі закрити у зв'язку
з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя В. М. Миронцов