Справа №560/641/14-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
м.Дубровиця

Суддя Дубровицького районного
суду Рівненської області Оборонова
І.В., розглянувши матеріали справи, які
надійшли від органів ДАІ Дубровицького
РВ УМВСУ у Рівненській області про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1,
паспорт серії НОМЕР_2 виданий 24.05.2011
року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, за
ч.1 ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Права та обов'язки, передбачені ст.268
КУпАП, ОСОБА_1 роз'яснені.

в с т а н о в и в :

Згідно протоколу серії АБ2 № 056580
від 10 квітня 2014 року о 18-25 год. в с.Колки
Дубровицького району Рівненської
області, ОСОБА_1 керував мопедом марки
"Альфа" без державного номерного знака,
перебуваючи з явними ознаками
алкогольного сп'яніння, а саме: різкий
запах алкоголю з порожнини рота,
почервоніння обличчя, невиразна мова,
розширені зіниці ока, нестійка хода.

Пройти в установленому порядку
огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння ОСОБА_1
відмовився.

На розгляді справи у суді ОСОБА_1
свою вину у вчиненому правопорушенні
не визнав та пояснив, що в той день
10.04.2013 року, він працював у свого сусіда
ОСОБА_2 де вживав алкогольні напої. Його
мопед на той час знаходився біля
будинку ОСОБА_2 Того ж дня, син ОСОБА_2
попросився посидіти на мопеді. ОСОБА_1
для нього мопеда завів та посадив на
нього дитину. При цьому сам їхати на
ньому наміру немав. В цей момент по
дорозі їхали працівники ДАІ та
побачивши ОСОБА_1 з мопедом, зупинились.
При спілкуванні з ним, запропонували
ОСОБА_1 проїхати на освідчення, на що
той відмовився та при цьому пояснював
працівникам ДАІ, що мопедом він нікуди
не їхав і не збирався їхати, однак вони
на його пояснення не зважали та склали
протокол про адміністративне
правопорушення. Окрім цього, ОСОБА_1
додав, що в лікарню їхати відмовився,
оскільки він і не заперечував той факт,
що знаходиться у стані алкогольного
сп'яніння.

У судовому засіданні свідок
ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 10.04.2014 року
працював у нього, де вживав алкогольні
напої. Свій мопед напередодні ОСОБА_1
залишив у нього, при цьому на той час,
він у нього вже знаходився близько
трьох днів. В той день 10.04.2014 року біля
мопеда грався його син та захотів
посидіти на ньому. Потім ОСОБА_2 вийшов
подивитись та побачив, що біля мопеда
знаходяться працівники ДАІ, які
запитували у ОСОБА_1 стосовно
документів та мотошолома. А далі склали
відносно нього протокол про
адміністративне правопорушення.

Оглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення ОСОБА_1, свідка ОСОБА_2, суд
приходить до висновку, що дана справа
підлягає закриттю, з наступних підстав.

Ст.245 КУпАП, передбачається, що
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, а також іншими
документами.

При оцінці доказів у провадженні у
справах про адміністративні
правопорушення, уповноважені особи
повинні з'ясувати, чи припустиме
використання отриманих відомостей як
доказів у цій справі, чи стосуються
отримані фактичні дані до конкретної
справи, чи вірогідний цей доказ і як він
взаємопов'язаний з іншими доказами у
справі, чи є достатньою вся сукупність
отриманих фактичних даних для того, щоб
прийняти законне, об'єктивне й
обґрунтоване рішення з
адміністративної справи.

Посадова особа, яка виносить
постанову, оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП
передбачає керування транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а також передача керування
транспортним засобом особі, яка
перебуває в стані такого сп'яніння чи
під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмова особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме фабули протоколу серії
АБ2 №056580 від 10.04.2014 року він був
складений працівниками ДАІ саме за
відмову ОСОБА_1, який керував
транспортним засобом від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного сп'яніння.

Однак, як з'ясовано під час
розгляду справи в суді ОСОБА_1 10.04.2014
року транспортним засобом не керував і
наміру їхати не мав, а лише лагодив
мопеда. Дана обставина підтверджується
поясненнями свідка ОСОБА_2 на розгляді
справи.

Також, у справі не встановлено
жодного належного, об'єктивного та
обґрунтованого доказу, які б вказували
на наявність у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, не
встановлено таких і в процесі розгляду
справи.

Ст. 62 Конституції України
передбачає, що обвинувачення не може
ґрунтуватися на доказах одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Наведене свідчить, що працівник ДАІ при
порушенні щодо ОСОБА_1 провадження в
справі про адміністративне
правопорушення діяв не у відповідності
до своїх повноважень та способу, що
передбачені чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи
даний конституційний принцип, вважаю,
що відомості у протоколі про
адміністративне правопорушення про те,
що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР, не можуть
бути визнані ні достовірними, ні
допустимими доказами, оскільки
фактично ґрунтуються виключно на
обставинах викладених в протоколі
працівником ДАІ та не відповідають
дійсним обставинам справи, а тому не
можуть бути прийняті судом як
достовірні.

Таким чином, протокол про
адміністративне правопорушення,
складений відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130
КУпАП у зв'язку з недоведеністю складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не може
бути підставою для притягнення його до
адміністративної відповідальності,
оскільки висновок особи, яка склала
протокол, не підтверджується
сукупністю доказів, а отже не
відповідає вимозі їхньої достатності,
що є підставою для закриття справи.

Керуючись п.1 ст.247, ст.ст. 251, 252, 284,
287, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі щодо
ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржено прокурором, особою, щодо
якої її винесено, а також потерпілим до
апеляційного суду Рівненської області
через Дубровицький районний суд
протягом десяти днів з дня винесення
постанови.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно

Суддя Дубровицького

районного суду
Оборонова І.В.