Справа № 163/523/14-п Провадження №33/773/102/14
Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю прокурора - Шевчука В.М.,

представника митниці - Пікалюка М.С.,

представника особи, яка притягується
до адміністративної відповідальності -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку апеляційні
скарги заступника Любомльського
міжрайонного прокурора Філімонюка І.
та заступника начальника Ягодинської
митниці Міндоходів - начальника УБК та
МП Побережного В.В. на постанову
Любомльського районного суду
Волинської області від 20 березня 2014
року, якою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин Франції, житель АДРЕСА_1, в
Україні АДРЕСА_2, паспорт громадянина
Республіки Франція НОМЕР_1 виданий
06.05.2011 року,

звільнений від адміністративної
відповідальності за ст.472 МК України на
підставі ст.22 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_5 звільнено
від адміністративної відповідальності
за ст.472 МК України на підставі ст.22
КУпАП, а провадження у справі щодо
нього закрито.

Зі змісту постанови вбачається, що 17
січня 2014 року на митний пост «Ягодин»
Ягодинської митниці Міндоходів в
напрямку «в'їзд в Україну» заїхав
вантажний автомобіль р.н.
НОМЕР_2/НОМЕР_3, що переміщував
консолідований вантаж, серед якого
були особисті речі бувші у вжитку
громадянина Франції. Після проведеного
працівниками Ягодинської митниці
митного огляду контейнерів було
виявлено товар «статуетка кішки
бронзового кольору з написом «M.Prost» на
підставці, яка відповідно до висновку
мистецтвознавчої експертизи має
історичну та культурну цінність,
вартість якої становить 8000,00 Євро.

Відповідно до Закону України «Про
вивезення, ввезення та повернення
культурних цінностей» при ввезені
(тимчасовому ввезенні) культурних
цінностей в Україну посадовій особі
подається: митна декларація, свідоцтво
на право вивезення культурних
цінностей, до якого додаються
фотографії культурних цінностей та
переліки з авторством, назвою, місцем і
часом створення, матеріалом, технікою
виконання, розмірами (вагою), станом
збереженості та страховою оцінкою.

Отже, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що
він не задекларував скульптуру
«Пантера», тобто не заявив за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей про товар, який
підлягає обов'язковому декларуванню
при переміщенні через митний кордон
України, чим вчинив правопорушення
передбачене ст.472 МК України.

Звільняючи ОСОБА_5 від
адміністративної відповідальності за
малозначністю вчиненого
правопорушення суд зазначив на
відсутній чіткий порядок та визначений
перелік документів, які необхідні при
тимчасовому ввезенні культурних
цінностей на митну територію України,
відсутність великої суспільної
небезпеки вчиненого правопорушення та
відсутність завдання значних збитків
державним чи суспільним інтересам,
оскільки ОСОБА_5 завчасно повідомив
Київську міжрегіональну митницю про
переміщення несупроводжуваного
багажу.

Прокурор у поданій апеляції вказує, що
відповідно до Закону України «Про
вивезення, ввезення та повернення
культурних цінностей» та листа ДМС
України №18/18-896-ЕП від 07.09.2006 року «Про
опрацювання проекту Інструкції про
порядок переміщення культурних
цінностей через державний кордон
України» при ввезені (тимчасовому
ввезенні) культурних цінностей в
Україну посадовій особі подається:
митна декларація, свідоцтво на право
вивезення культурних цінностей, до
якого додаються фотографії культурних
цінностей та переліки з авторством,
назвою, місцем і часом створення,
матеріалом, технікою виконання,
розмірами (вагою), станом збереженості
та страховою оцінкою.

Тому, вважає, що судом безпідставно
звільнено ОСОБА_5 від адміністративної
відповідальності за ст.472 МК України за
малозначністю. Просить постанову
Любомльського районного суду від 20
березня 2014 року скасувати і ухвалити
нову, якою ОСОБА_5 визнати винним у
вчиненні правопорушення передбаченого
ст.472 МК України та накласти стягнення у
виді штрафу в розмірі 100 відсотків
вартості вилучених товарів та їх
конфіскацію.

Заступник начальника Ягодинської
митниці у своїй апеляції просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову, якою притягнути ОСОБА_5 до
адміністративної відповідальності та
накласти на нього стягнення в межах
санкції ст.472 МК України.

Вказує, що судом не враховано, що
вартість предметів порушення є значною
(86746,00 грн.), а при закритті провадження
буде завдана шкода економічним
інтересам держави.

Заслухавши прокурора та представника
митниці, які подані апеляції
підтримали та просили їх задовольнити,
представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3, яка
заперечила апеляції та просила
постанову суду залишити без зміни,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляцій, приходжу до висновку, що
апеляційні скарги до задоволення не
підлягають з наступних підстав.

Згідно до ст. 280 КУпАП та ст. 489 МК
України, орган (посадова особа) при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення, в тому числі і
порушення митних правил, зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи

Вказаних вимог закону суд першої
інстанції при розгляді справи
дотримався не в повній мірі.

Згідно диспозиції ст.472 МК України
відповідальність за вказаною статтею
наступає за недекларування товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщаються через
митний кордон України, тобто не
заявлення за встановленою формою
точних та достовірних відомостей про
товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
підлягають обов'язковому декларуванню
при переміщенні через митний кордон
України.

З матеріалів справи встановлено, що
громадянин Франції ОСОБА_5 був
запрошений на роботу в банк «Креді
Агріколь Банк» м. Київ, а з 13 січня 2014
року займає там посаду директора
департаменту внутрішнього аудиту, що
об'єктивно підтверджується наданою
банком довідкою (а.с.95).

У зв'язку з цим в січні 2014 року він
тимчасово ввозив на територію України
у несупроводжуваному багажі через
митний пост «Ягодин» Ягодинської
митниці бувші у використанні свої
особисті речі та інші особисті
предмети для власного використання, в
тому числі і «статуетку кішки
бронзового кольору з написом «M.Prost» на
підставці.

Частина шоста статті 365 МК України, яка
передбачає порядок ввезення на
територію України та митного
оформлення таких товарів визначає, що
митне оформлення товарів, які
ввозяться на митну територію України
громадянами у несупроводжуваному
багажі та вантажних відправленнях,
здійснюється в митних органах за
місцем проживання або тимчасового
перебування зазначених громадян, у
місці кінцевого призначення
транспортного засобу, що здійснював
перевезення цих товарів, або, за заявою
громадянина, - у пунктах пропуску через
державний кордон України.

14 січня 2014 року (а.с.39) ОСОБА_5 подав на
Київську міжрегіональну митницю
Міндоходів письмову заяву-зобов'язання
в якій просив провести митне
оформлення тимчасово ввезених на
територію України його особистих речей
та зобов'язувався до закінчення строку
тимчасового ввезення, тобто до 27 грудня
2014 року, здійснити їх зворотне
вивезення або заявити митним органам
про зміну митного режиму цих речей. В
супровідних документах, а саме у
пакувальному листі, який знаходився
разом з речами ОСОБА_5 під №75 вказав, що
перевозить на територію України
скульптуру «Пантера», яку оцінив у 15 000
гривень, що стверджується приєднаним
до справи рахунком (а.с.46,49, 67-70).

Письмової заяви на митне оформлення
несупроводжуваного багажу ОСОБА_5
Ягодинській митниці Міндоходів
України не подавав.

Тому з урахуванням вимог ч. 6 ст. 365 МК
України прихожу до висновку, що
оформлення належного громадянину
Франції ОСОБА_5 несупроводжуваного
багажу повинно було здійснюватись в
митних органах за місцем проживання
або тимчасового перебування ОСОБА_5,
тобто у місці кінцевого призначення
транспортного засобу, що здійснював
перевезення цих товарів, а саме на
території Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України до якої у
відповідності до вимог закону і
звернувся з письмовою заявою
громадянин ОСОБА_5 ( а.с.99, 103, 104 зворот).

Тому підстав для митного оформлення
даного багажу у працівників
Ягодинської митниці не було, як і не
було підстав для складання протоколу
про порушення митних правил.

З наданих митним постом «Східний»
Київської міжрегіональної митниці
документів встановлено, що 21 січня 2014
року несупроводжуваний багаж
особистих речей ОСОБА_5 був оформлений
працівниками даного митного поста в
режимі тимчасового ввезення
зазначених речей до 27.12.2014 року на
підставі підпункту 10 пункту 10 ст. 374 МК
України без сплати митних платежів
(а.с.97-115).

Аналіз зібраних у справі доказів та
фактичні обставини справи у їх
сукупності вказують на те, що ОСОБА_5
при тимчасовому ввезенні на територію
України особистих речей та їх
розмитнені діяв у відповідності до
вимог Митного Кодексу України і не
переслідував мети вчинення
інкримінованого йому правопорушення -
недекларування товару.

Хоча суд першої інстанції у своїй
постанові і зазначив, що ОСОБА_5
завчасно повідомив Київську
міжрегіональну митницю про
переміщення несупроводжуваного
багажу, і що саме ця митниця, відповідно
до ч.6 ст.365 МК України зобов'язана була
здійснити митне оформлення всього
тимчасово ввезеного товару, однак цих
обставин при розгляді справи до уваги
не взяв та прийшов до передчасного
висновку, що в діях ОСОБА_5 формально
вбачаються ознаки правопорушення,
передбаченого ст.472 МК України
(недекларування товарів) і відніс це
правопорушення до малозначного, чим
допустив істотні суперечності своїх
висновків.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП при
перегляді справи суд апеляційної
інстанції не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено,
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права. Апеляційний суд
може дослідити нові докази, якщо визнає
обґрунтованим ненадання їх до
місцевого суду або необґрунтованим
відхиленням їх місцевим судом.

Оскільки ОСОБА_5 наміру на вчинення
правопорушення не мав, розмитнення
особистих речей провів у відповідності
до вимог Митного Кодексу України, тому
в його діях відсутній склад
правопорушення, передбачений ст. 472 МК
України.

Тому постанова Любомльського
районного суду щодо ОСОБА_5 підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови, якою провадження у справі
щодо ОСОБА_5 за ст. 472 МК України
підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1
ст.247 КУпАП у зв'язку з відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні апеляційних скарг
заступника Любомльського міжрайонного
прокурора Філімонюка І. та заступника
начальника Ягодинської митниці
Міндоходів - начальника УБК та МП
Побережного В.В. - відмовити.

В порядку ч. 7 ст. 294 КУпАП постанову
Любомльського районного суду
Волинської області від 20 березня 2014
року щодо ОСОБА_5 скасувати та прийняти
нову постанову, якою провадження у
справі щодо ОСОБА_5 за ст.472 МК України
закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Вилучену скульптуру з металопластики
«Пантера» ОСОБА_6 в кількості 1 шт.
повернути ОСОБА_5 без сплати витрат за
її зберігання.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н.Оксентюк