Справа № 3/679/4/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
Суддя Нетішинського міського
суду Хмельницької області Фурсевич
О.В., за участю прокурора Максимчук В.О.,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення, що
надійшла з територіальної державної
інспекції з питань праці у
Хмельницькій області про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,
директора товариства з обмеженою
відповідальністю
інженерно-виробничого підприємства
«Відеотехсервіс-Тест», жителя АДРЕСА_1,
за частиною 1 статті 41 КУпАП, -

В С Т А Н
О В И В:

11.12.2013 року під час проведення
перевірки додержання законодавства
про працю та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування
товариства з обмеженою
відповідальністю
інженерно-виробничого підприємства
«Відеотехсервіс-Тест», директором
якого є ОСОБА_1, виявлено наступні
порушення законодавства про працю:

1) порушення п.2.5 глави 2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року № 58,
так як працівники підприємства не
ознайомленні під розписку в особовій
картці із кожним записом, що заноситься
до трудової книжки на підставі наказу
(розпорядження) про призначення на
роботу, переведення, звільнення і такі
особові картки відсутні;

2) порушення ч.2 ст.30 Закону України «Про
оплату праці», так як на підприємстві
не ведеться достовірний облік
виконуваної працівником ОСОБА_2 роботи
(облік робочого часу), у табелях обліку
робочого часу за 2013 рік відсутні дані
щодо нього;

3) порушення ч.2 ст.84 КЗпП України, ст.26
Закону України «Про відпустки»,
оскільки тривалість відпустки без
збереження заробітної плати перевищує
15 календарних днів. Так, ОСОБА_2 було
надано відпустку без збереження
заробітної плати терміном 36
календарних днів, такі ж порушення
допущено й щодо інших працівників;

4) порушення ч.2 ст.97 КЗпП України, ч.1
ст.15 Закону України «Про оплату праці»,
так як система оплати праці на
підприємстві не врегульована ні
колективним договором, ні штатним
розписом, ні положенням про оплату
праці;

5) порушення ч.1 ст.116 КЗпП України,
оскільки підприємством не проведено
розрахунок зі звільненим 30.10.2013 року
працівником ОСОБА_2;

6) порушення вимог ч.1 ст.47 КЗпП України,
а саме: ОСОБА_2 трудову книжку було
надіслано цінним листом №7988 від 30.10.2013
року на його адресу проживання, але
підприємство не мало письмової згоди
працівника на пересилання йому
трудової книжки поштою;

7) порушення ст.83 КЗпП України, так як
при проведенні розрахунку із
звільненим працівником ОСОБА_2 - за
жовтень 2013 року йому нараховано, але не
виплачено компенсацію за
невикористану відпустку за
відпрацьований період;

8) порушення ст.149 КЗпП України, так як
наказом від 02.09.2013 року № 03/88к ОСОБА_2
було оголошено догану за грубе
порушення трудової дисципліни -
невихід на роботу без поважної причини
01.09.2013 року, однак до застосування
дисциплінарного стягнення керівником
підприємства, як уповноваженим
власником органом, від ОСОБА_2 письмові
пояснення не вимагались, доказів
відмови від їх надання не представлено;

9) порушення ст.ст.127, 128 КЗпП України, так
як із заробітної плати ОСОБА_2
проводилися відрахування на погашення
позики, взятої на підприємстві, згідно
договору позики № 04/144 від 16.08.2011 року,
без відповідного наказу
(розпорядження) по підприємству і
становило 100 %.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у
вчиненні правопорушення не визнав та
пояснив, що запис в трудовій книжці
ОСОБА_2 про його звільнення відповідає
тексту наказу; особові картки на
підприємстві заводяться лише на тих
працівників, в роботі яких
відбуваються зміни, а записи в трудові
книжки вносяться у тижневий строк
відповідно до наказів, з якими
ознайомлюються працівники
підприємства; облік роботи ОСОБА_2 в
табелях не вівся, оскільки він був у
відпустках, а з 01.08. по 30.10.2013 року був
відсутній на роботі без поважних
причин, однак в бухгалтерських
документах облік його робочого часу
вівся; ОСОБА_2 та іншим працівникам
надавалися відпустки без збереження
заробітної плати більше 15 днів в рік, що
викликано особливістю роботи на
підприємстві; система оплати праці є
відрядно - преміальною, залежить від
об'ємів робіт і відображається в
наказах підприємства про прийняття на
роботу та узгоджується з кожним
працівником під розписку; з ОСОБА_2 не
було проведено розрахунок в день
звільнення, оскільки він має
заборгованість перед підприємством по
договору безвідсоткової позики від
16.08.2011 року і не з'явився за одержанням
належних йому виплат; трудову книжку
ОСОБА_2 було надіслано цінним листом на
адресу місця проживання, оскільки він
відмовився її отримувати, як і
підписувати наказ про звільнення, він
також відмовився надати пояснення щодо
порушенням ним трудової дисципліни;
відрахування з заробітної плати ОСОБА_2
в 100% розмірі проводилося в рахунок
погашення укладеного ним договору
позики № 04/144 від 16.08.2011 року за його
усною заявою.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали справи про
адміністративне правопорушення, суд
встановив наступне.

Згідно п.2.5 глави 2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення від 29.07.1993 року № 68, з кожним
записом, що заноситься до трудової
книжки на підставі наказу
(розпорядження) про призначення на
роботу, переведення і звільнення
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний ознайомити працівника
під розписку в особистій картці, в
якій має повторюватися відповідний
запис з трудової книжки (вкладиша).

Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про
оплату праці", роботодавець
зобов'язаний забезпечити достовірний
облік виконуваної працівником роботи
і бухгалтерський облік витрат на
оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.84 КЗпП України, ст.26
Закону України "Про відпустки", за
сімейними обставинами та з інших
причин працівнику може надаватися
відпустка без збереження заробітної
плати на термін, обумовлений угодою між
працівником та власником або
уповноваженим ним органом, але не
більше 15 календарних днів на рік.

Відповідно до ч.2, 3 ст.97 КЗпП України, ч.1
ст.15 Закону України "Про оплату праці",
форми і системи оплати праці, норми
праці, розцінки, тарифні сітки, ставки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.
Якщо колективний договір на
підприємстві, в установі, організації
не укладено, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективом
органом. Конкретні розміри тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Як вбачається з ч.1 ст.116, ч.1 ст.47, ч.1 ст.83
КЗпП України, при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум. Власник або уповноважений ним
орган зобов'язаний в день звільнення
видати працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу. У разі звільнення
працівника йому виплачується грошова
компенсація за всі не використані ним
дні щорічної відпустки.

Згідно ст.149 КЗпП України, до
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення.

Відповідно до ч.1 ст.127, ч.1 ст.128 КЗпП
України, відрахування із заробітної
плати можуть провадитись тільки у
випадках, передбачених законодавством
України. При кожній виплаті заробітної
плати загальний розмір усіх
відрахувань не може перевищувати
двадцяти процентів, а у випадках,
окремо передбачених законодавством
України, - п'ятидесяти процентів
заробітної плати, яка належить до
виплати працівникові.

Вина ОСОБА_1 в порушенні вищевикладених
вимог законодавства про працю
доводиться дослідженими в судовому
засіданні протоколом про
адміністративне правопорушення, актом
перевірки №22-04-31/1211 від 11.12.2013 року,
наказами ТОВ інженерно-виробничого
підприємства «Відеотехсервіс-Тест» №
03/31/1к від 31.03.2013 року, № 03/41/1к від 30.04.2013
року про надання працівникам відпустки
без збереження заробітної плати, № 03/88к
від 02.09.2013 року щодо об'явлення догани,
видатковим касовим ордером від 01.11.2013
року, розрахунком компенсації за
відпустки ОСОБА_2, довідкою № 06/123 від
10.12.2013 року, договором позики № 04/144 від
16.08.2011 року.

Водночас, в судовому засіданні не
знайшов свого підтвердження факт
порушення вимог п.2.3 глави 2 Інструкції
про порядок ведення трудових книжок
працівників, а саме: проведення запису
у трудовій книжці про звільнення
працівника ОСОБА_2 від 30.10.2013 року у
невідповідності до формулювання
чинного законодавства та з
невідповідністю тексту наказу №03/108к
від 30.10.2013 року, оскільки це
спростовується дослідженою в судовому
засіданні копією трудової книжки
ОСОБА_2 та наказу №03/108к від 30.10.2013 року.

Суд не приймає до уваги пояснення
ОСОБА_1 про те, що він не порушував
вимоги законодавства про працю,
оскільки він не надав суду жодних
належних та допустимих доказів для
підтвердження наведених ним обставин.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1
вбачається склад правопорушення
передбаченого частиною 1 статті 41
КУпАП, а саме: порушення вимог
законодавства про працю.

При накладенні адміністративного
стягнення, суд враховує характер
вчиненого правопорушення, особу
правопорушника, ступінь його вини та
приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід
призначити стягнення за частиною 1
статті 41 КУпАП - у виді штрафу.

Керуючись ч.1 ст.41, ст.ст.283, 284 КУпАП, п.5
ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий
збір", суд, -

П О С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
правопорушення передбаченого частиною
1 статті 41 КУпАП і застосувати до нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять)
гривень, що підлягає сплаті на р/р
0004, , МФО 815013,
одержувач УДКСУ у м.Нетішин, банк
одержувача ГУДКСУ у Хмельницькій
області.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в сумі 36 гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Хмельницької
області через Нетішинський міський суд
протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя: