АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2014 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Сітайло
О.М., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Подільського
районного суду м. Києва від 14 березня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою ОСОБА_2 визнаний винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, провадження в справі закрито у
зв'язку з закінченням строків
накладення адміністративного
стягнення.

Згідно даних протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 № 270577 від 25.11.2013 року, ОСОБА_2 21.11.2013
року о 18:00 год., керуючи автомобілем
&quot;Джилі&quot; д.н.з. НОМЕР_1 по вул.
Вишгородській в м. Києві, при
здійсненні лівого повороту на вул.
Осіповського, не надав дорогу
автомобілю «Лексус» д.н.з НОМЕР_2, який
рухався в зустрічному напрямку,
порушив п.п. 10.1, 10.4 ПДР України, після
чого сталося зіткнення з указаним
автомобілем, в результаті чого
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

Не погоджуючись із постановою
Подільського районного суду
м. Києва від 14 березня 2014 року ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
оскаржену постанову скасувати,
провадження в справі закрити на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення. В
обґрунтування наведеного зазначає, що
суд неповно з'ясував фактичні
обставини, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, судом допущено порушення норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що положення п.п. 10.1, 10.4 ПДР
України не можуть застосовуватись до
нього, в протоколі не викладено суть
адміністративного правопорушення, суд
безпідставно не прийняв до уваги
висновок експертного дослідження
№004-14; наполягає на тому, що саме
порушення в діях водія ОСОБА_3
перебувають у причинному зв'язку з ДТП.

_____________________________________

Справа № 33/796/575/2014 Категорія ст. 124
КУпАП.

Головуючий суддя у 1-й інстанції:
Швиденко В.А.

Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло
О.М.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його
захисника ОСОБА_4, які підтримали
подану апеляційну скаргу та просили її
задовольнити; ОСОБА_3, який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
вважаю, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи та вирішення її
в точній відповідності з законом.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Згідно положень ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, а також іншими документами.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що
21.11.2013 року о 18:00 год., керуючи
автомобілем &quot;Джилі&quot; д.н.з. НОМЕР_1
по вул. Вишгородській в м. Києві, виїхав
на перехрестя при зміні зеленого
сигналу світлофора і почав завершувати
маневр повороту, коли на світлофорі
ввімкнувся червоний сигнал. В
подальшому сталося зіткнення з
автомобілем «Лексус» д.н.зНОМЕР_2, який
рухався в зустрічному напрямку на
заборонений сигнал світлофора.
Наполягає на тому, що саме порушення
ПДР України збоку ОСОБА_3 перебуває в
причинному зв'язку з ДТП.

Захисник ОСОБА_4 підтримала викладені в
апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2

У судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив, що
21.11.2013 року близько 18:00 год., керуючи
автомобілем «Лексус» д.н.зНОМЕР_2,
рухався зі швидкістю приблизно 40-45
км/год по вул. Вишгородській в м. Києві в
крайній лівій смузі руху. Після того, як
він в'їхав на перехрестя на зелений
сигнал світлофора, автомобіль
&quot;Джилі&quot; д.н.з. НОМЕР_1 почав рух. Щоб
уникнути зіткнення ОСОБА_3 повернув
праворуч, однак, автомобіль
&quot;Джилі&quot; д.н.з. НОМЕР_1 продовжував
маневр повороту, що й призвело до
зіткнення транспортних засобів.

Висновок суду першої інстанції про
наявність у діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених
у постанові обставин, є правильним,
обґрунтованим, підтвердженим наявними
в справі доказами в їх сукупності, і
доводи апелянта цього не спростовують.

Відповідно до п. 10.1. ПДР України перед
початком руху, перестроюванням та
будь-якою зміною напрямку руху водій
повинен переконатися, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 10.4. ПДР України перед
поворотом праворуч, ліворуч або
розворотом водій має завчасно зайняти
відповідне крайнє положення на
проїзній частині, призначеній для руху
в цьому напрямку, крім випадків, коли
здійснюється поворот у разі в'їзду
на перехрестя, де організовано
круговий рух, напрямок руху
визначено дорожніми знаками чи
дорожньою розміткою або рух можливий
лише в одному напрямку, встановленому
конфігурацією проїзної частини,
дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч
або розворот поза перехрестям з
відповідного крайнього положення на
проїзній частині даного напрямку,
повинен дати дорогу зустрічним
транспортним засобам, а при виконанні
цих маневрів не з крайнього лівого
положення на проїзній частині - і
попутним транспортним засобам.

За наявності трамвайної колії
посередині проїзної частини водій
нерейкового транспортного засобу, що
виконує поворот ліворуч або розворот
поза перехрестям, повинен дати дорогу
трамваю.

Доводи ОСОБА_2 про те, що протокол щодо
нього складено з порушеннями, не
зазначено суть вчиненого
правопорушення є безпідставними,
оскільки згідно даних протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 № 270577 від 25.11.2013 року, ОСОБА_2 21.11.2013
року о 18:00 год., керуючи автомобілем
&quot;Джилі&quot; д.н.з. НОМЕР_1 по вул.
Вишгородській в м. Києві, при
здійсненні лівого повороту на вул.
Осіповського, не надав дорогу
автомобілю «Лексус» д.н.з НОМЕР_2, який
рухався в зустрічному напрямку, що є
порушенням п.п. 10.1, 10.4 ПДР України.

Протокол про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_2 за
ст. 124 КУпАП складено відповідно до
вимог ст. 256 КУпАП і порушень при його
складанні, що стали б підставою для
скасування постанови суду, не
вбачається.

Твердження ОСОБА_2 про те, що висновки
суду першої інстанції про наявність у
його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, спростовуються даними висновку
експертного дослідження №004-14 ДП
«Центр Експертних Досліджень» не
переконливі. Вказаний висновок не може
бути прийнятий як джерело доказів,
оскільки експерт, який проводив
данеекспертне дослідження, не
призначався у відповідності з вимогами
ст. 273 КУпАП, не попереджався про
кримінальну відповідальність за дачу
свідомо неправдивого висновку, при
дослідженні експертом не враховані в
повному обсязі об'єктивні дані та
фактичні обставини ДТП, що ставить
вказаний висновок під сумнів.

Вивченням матеріалів справи
встановлено, що пояснення ОСОБА_3 про
обставини ДТП знайшли своє
підтвердження під час дослідження
матеріалів справи, узгоджуються з
даними схеми місця ДТП, обставинами
події, локалізацією та характером
ушкоджень автомобілів.

Суд першої інстанції при розгляді
справи ретельно вивчив та дослідив усі
обставини справи в їх сукупності, у
тому числі й ті, на які посилається
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, належним
чином обґрунтував свої висновки,
зазначивши, чому приймає до уваги одні
докази та відхиляє інші.

Порушень норм матеріального та
процесуального права, що стали б
підставою для скасування постанови
суду та закриття провадження з
наведених апелянтом мотивів, судом не
встановлено.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції повно, всебічно й об'єктивно
з'ясував обставини, які мають значення
для правильного вирішення справи, а
тому постанова Подільського районного
суду м. Києва від 14 березня 2014 року є
законною та обґрунтованою, а
апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
Апеляційного суду міста Києва, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Подільського
районного суду м. Києва від 14 березня 2014
року щодо ОСОБА_2, - без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
О.М. Сітайло