Михайлівський районний суд
Справа № 321/818/14-п
Провадження № 3/321/287/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року
смт. Михайлівка

Суддя Михайлівського районного суду
Запорізької області Олійник М.Ю.,
розглянувши адміністративний
матеріал, який надійшов з
територіальної державної інспекції з
питань праці у Запорізькій області, про
притягнення до адміністративної
відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с.
Мар'янівка Михайлівського району
Запорізької області, громадянина
України, який працює директором ТОВ
«Альфа», проживає за адресою: АДРЕСА_1

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення № 08-22-0024/0308 від 11 квітня
2014 року, складеного заступником
начальника відділу - державним
інспектором праці Оселедчик В.В., актом
перевірки № 08-22-0024/0468 від 11 квітня 2014
року встановлено, що директор ТОВ
«Альфа» ОСОБА_1 допустив невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, що
встановлено ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».

В судове засіданні правопорушник
ОСОБА_1 не з'явився, але надав суду заяву
з клопотанням розглянути справу без
його участі, зазначив, що його інтереси
буде представляти адвокат ОСОБА_3

Представник правопорушника ОСОБА_3 в
судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4
вину у вчиненні даного правопорушення
не визнає, оскільки обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
обов'язком керівника займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування. Такий
обов'язок згідно ст.18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», покладений на
державну службу зайнятості, органи
Мінсоцзахисту, громадської
організації інвалідів з урахуванням
побажань, стану здоров'я інвалідів,
їхніх здібностей і професійних навичок
відповідно до висновків МСЕК. ОСОБА_1,
як керівник товариства, створив робоче
місце для інваліда, неодноразово
звертався до Михайлівського РЦЗ зі
звітом про наявність вакансій №3-ПН,
регулярно звітував до Фонду
соціального захисту інвалідів. Крім
того, на теперішній час на підприємстві
працевлаштований інвалід ОСОБА_5 на
посаду охоронника.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1
відсутній склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
188-1 КУпАП, у зв'язку з чим провадження у
справі слід закрити, виходячи з
наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в
справах про адміністративні
правопорушення здійснюється на основі
суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності із
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Згідно із нормами ст. 251 КУпАП, доказами
в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які
фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно із ст. 252 КУпАП, орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Частиною 2 ст. 188-1 КУпАП передбачена
відповідальність за невиконання
посадовою особою, яка користується
правом приймати на роботу і звільняти з
роботи, фізичною особою, яка
використовує найману працю, нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» установи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Зі змісту ст. 18 вказаного Закону
вбачається, що посадова особа, яка
користується правом приймати на роботу
і звільняти з роботи зобов'язана
виділяти робочі місця для
працевлаштування інвалідів, надавати
державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів.

Частиною 1 ст.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» визначено, що для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій,
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості
одного робочого місця.

Суб'єктом адміністративного
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 2 ст. 188-1 КУпАП,
являється посадова особа, яка
користується правом приймати на роботу
і звільняти з роботи, фізична особа, яка
використовує найману працю.

Крім того, чинним законодавством не
передбачено право примушувати будь яку
особу до роботи всупереч Конституції
України.

Згідно акту перевірки № 08-22-0024/0468 від 11
квітня 2014 року встановлено, що на
підприємстві не виконується норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, що встановлено ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Проте, до в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, що свідчили б про
наявність фактів, щодо відмови у
працевлаштуванні інвалідів ОСОБА_1 як
керівником ТОВ «Альфа».

Протокол про адміністративне
правопорушення та матеріали додані до
нього не містять даних з приводу того, у
який спосіб повинен був діяти ОСОБА_1
для залучення інвалідів та подальшого
їх працевлаштування, та в чому полягає
не виконання ним, як посадовою особою,
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Згідно диспозиції ч. 2 ст. 188-1 КУпАП
відповідальність за дане
правопорушення настає у разі
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів. Однак,
як стало відомо з пояснень
представника правопорушника ОСОБА_3,
всі залежні від ОСОБА_1 дії для
виконання вимог законодавства
виконано, зокрема ним створено робоче
місце для інваліда, регулярно
подаються звіти в центр зайнятості та
Фонд соціального захисту інвалідів та
на теперішній час на підприємстві
працевлаштований інвалід.

Вказані обставини підтверджуються
наступними доказами: наказом № 1 від 3
січня 2012 року про створення нового
робочого місця для працевлаштування
інвалідів, звітом про наявність
вакансій станом на 23 травня 2013 року,
звітом про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік,
довідкою про реєстрацію роботодавця у
відділенні Фонду соціального захисту
інвалідів від 26 липня 2012 року № 6108,
наказом № 23 від 14 травня 2014 року про
прийняття на роботу на посаду
охоронника інваліда ОСОБА_6

Відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП
провадження по справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у випадку коли
відсутній склад адміністративного
правопорушення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
188-1 КУпАП, тому провадження у справі
слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247
КУпАП.

Керуючись ст.ст. 188-1, 247, 283, 284 КУпАП
України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП -
закрити, у зв'язку із відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.
188-1 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Запорізької області
протягом десяти днів через
Михайлівський районний суд
Запорізької області.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області
М.Ю.
Олійник