АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 594/257/14-пГоловуючий у 1-й
інстанції - Зушман Г.І. Провадження №
33/789/59/14 Доповідач - Декайло
П.В.Категорія - ч.2 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2014 р. м. Тернопіль

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Декайло П.В., з
участю особи, у відношенні якої
складено протокол про адміністративне
правопорушення - ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Борщівського
районного суду Тернопільської області
від 23 квітня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця АДРЕСА_1,
громадянина України, раніше
притягнутого до адміністративної
відповідальності згідно постанови
Борщівського районного суду від 04
червня 2013 року за ч.2 ст.130 КУпАП із
застосуванням адміністративного
стягнення у виді 60 год. громадських
робіт, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 2
роки без оплатного вилучення
транспортного засобу марки "ВАЗ-2107"
д.н.з. НОМЕР_1.

Як зазначено у постанові, 15 лютого 2014
року о 09 год. ОСОБА_1, по вул.
Незалежності в смт.
Мельниця-Подільська Борщівського
району Тернопільської області, керував
автомобілем марки “ВАЗ-2107” д.н.з.
НОМЕР_1 з ознаками алкогольного
сп'яніння, однак, на вимогу працівника
міліції пройти у встановленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння відмовився, чим
порушив п.2.5 Правил дорожнього руху
України.

Не погодившись з рішенням суду,
скаржник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу у якій просить постанову
Борщівського районного суду від 23
квітня 2014 року скасувати, оскільки
вважає її незаконною і такою, що
прийнята із порушенням норм закону, і
закрити провадження у справі.

Стверджує про те, що даного
правопорушення не вчиняв, а самі
працівники міліції грубо порушили
вимоги закону та відомчих інструкцій
щодо направлення водіїв для проведення
огляду з метою виявлення стану
алкогольного сп'яніння і проведення
такого огляду в процесі складання
протоколу про адміністративне
правопорушення.

Окрім цього, звертає увагу на те, що
протокол про адміністративне
правопорушення складено тільки в
присутності одного свідка ОСОБА_3, який
до того ж і не був присутнім на місці
події та не розписувався у цьому
протоколі.

На його думку, вказівки суду, викладені
у постанові Борщівського районного
суду від 07 березня 2014 року про
повернення матеріалів справи
Борщівському РВ УМВС України в
Тернопільській області для належного
оформлення протоколу про
адміністративне правопорушення, так і
залишилися не виконаними, що у свою
чергу також залишилося поза увагою
суду.

Заслухавши скаржника ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_2, які підтримали
подану скаржником апеляційну скаргу
та, з мотивів викладених у ній, просять
скасувати дане судове рішення, і
закрити провадження у справі,
розглянувши матеріали справи та
дослідивши доводи апеляційної скарги,
провівши судові дебати, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
таких міркувань.

Так, згідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП
під час провадження в справах про
адміністративні правопорушення
забезпечується всебічне, повне і
об'єктивне дослідження всіх обставин
справи.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП
орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

При цьому, обвинувачення у скоєнні
адміністративного правопорушення має
бути обґрунтовано конкретними
доказами. В основу постанови мають бути
покладені лише достовірні докази,
досліджені у судовому засіданні.

Цих вимог закону, при винесенні
постанови по зазначеній справі, судом
першої інстанції у повній мірі
дотримано не було, і допущено
однобічність та неповноту судового
розгляду справи, про що свідчать
наступні обставини.

Зокрема, відповідальність за
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст.130 КУпАП настає у разі
повторного протягом року керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції, а також передачу
керування транспортним засобом особі,
яка перебуває в стані такого сп'яніння
чи під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмови особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Порядок виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння, або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції,
встановлено Інструкцією (далі -
Інструкція), затвердженою наказом
Міністерства внутрішніх справ України
та Міністерства охорони здоров'я
України від 09 вересня 2009 року №400/666.

За змістом п.п. 1.2., 1.3. Інструкції, огляду
на стан сп'яніння підлягають водії
транспортних засобів, щодо яких в
уповноваженої особи Державтоінспекції
МВС є підстави вважати, що вони
перебувають у стані сп'яніння згідно з
ознаками такого стану. Ознаками
алкогольного сп'яніння є: запах
алкоголю з порожнини рота; порушення
координації рухів; порушення мови;
виражене тремтіння пальців рук; різка
зміна забарвлення шкірного покриву
обличчя; поведінка, що не відповідає
обстановці.

В разі наявності ознак, передбачених у
п.1.3. Інструкції, уповноважена особа
Державтоінспекції МВС проводить огляд
на стан сп'яніння на місці зупинки
транспортного засобу за допомогою
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування МОЗ та
Держспоживстандартом.

Також у разі відмови водія
транспортного засобу від проходження
огляду на стан сп'яніння на місці
зупинки транспортного засобу або його
незгоди з результатами огляду,
проведеного уповноваженою особою
Державтоінспекції МВС, огляд на стан
сп'яніння проводиться в найближчому
закладі охорони здоров'я, якому надано
право на проведення такого огляду
відповідно до ст.266 КУпАП (п.1.7.
Інструкції).

Вивченням матеріалів справи
встановлено, що при складенні
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 №144318 від 15
лютого 2014 року стосовно ОСОБА_1 за ч.2
ст.130 КУпАП (а.с.7), зазначених вимог
інспектором ВДАІ Борщівського РВ
Винником О.С., в повному обсязі
дотримано не було.

Так, з даного протоколу про
адміністративне правопорушення
убачається, що ОСОБА_1 відмовився на
вимогу працівника міліції пройти в
установленому порядку медичний огляд
для визначення стану алкогольного
сп'яніння. По суті порушення ОСОБА_1
пояснив, що керував автомобілем в стані
алкогольного сп'яніння, пив коньяк, в
лікарню їхати відмовляється.

Проте, у своїй апеляційній скарзі, а
також в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_1
категорично заявив, що працівник
міліції не пропонував йому пройти
огляд на стан сп'яніння на місці
зупинки транспортного засобу за
допомогою спеціальних технічних
засобів, оскільки такі були відсутні.

Окрім цього, зазначив, що був змушений
дати такі пояснення у протоколі про
адміністративне правопорушення,
оскільки працівники міліції
погрожували йому забрати автомобіль на
штраф майданчик.

Зважаючи на наведене, приходжу до
переконання, що дії працівників
міліції, які не запропонували ОСОБА_1
провести огляд на стан сп'яніння на
місці зупинки транспортного засобу за
допомогою спеціальних технічних
засобів, дозволених до застосування
МОЗ та Держспоживстандартом, не
узгоджуються із вимогами Інструкції та
ст.266 КУпАП, які саме і встановлюють
порядок огляду на стан сп'яніння.

Ця обставина має суттєве значення для
правильного вирішення справи, оскільки
не дотримання встановлено порядку щодо
проведення огляду на стан сп'яніння
особи на місці зупинки, унеможливлює
визнання судом здобутих по справі
доказів належними та допустимими, в
розумінні вимог ст.251 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд
водія на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
його увагу та швидкість реакції,
проводиться з використанням
спеціальних технічних засобів
працівником міліції у присутності двох
свідків.

Згідно до вимог п.2.6. Інструкції, огляд
на стан сп'яніння на місці зупинки
транспортного засобу проводиться в
присутності двох свідків. Не можуть
бути залучені як свідки працівники
міліції або особи, щодо
неупередженості яких є сумніви.

Даних вимог закону працівниками
міліції також дотримано не було.

Зокрема, з протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №144318 від 15 лютого 2014 року відносно
ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП слідує, що
відмова водія від проходження
медичного огляду на стан сп'яніння
засвідчена підписом лише одного свідка
- ОСОБА_3

Однак, у своїй апеляційній скарзі, а
також в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції скаржник ОСОБА_1
вказав на те, що свідка ОСОБА_3 при
складенні протоколу про
адміністративне правопорушення на
місці події не було.

Крім того, до апеляційної скарги
скаржника ОСОБА_1 додано письмові
пояснення ОСОБА_3, у яких останній
особисто підтвердив те, що свідком
подій, вказаних у протоколі про
адміністративне правопорушення, він не
був, і підпис навпроти його прізвища
стоїть не його.

Доказів, які б свідчили про дотримання
працівниками міліції вимог ст.266 КУпАП
та п.2.6. Інструкції, матеріали справи не
містять.

Таким чином, складений працівником
міліції за відсутності свідків
протокол про адміністративне
правопорушення викликає сумнів у його
достовірності.

Незважаючи на те, що матеріали справи
про адміністративне правопорушення
щодо ОСОБА_1 постановою Борщівського
районного суду від 07 березня 2014 року
було повернуто Борщівському РВ УМВС
України в Тернопільській області для
належного оформлення протоколу про
адміністративне правопорушення, судом
першої інстанції, під час розгляду
справи по суті, явні порушення закону
залишено поза увагою, чим не дотримано
вимог п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом якого,
орган (посадова особа) при підготовці
до розгляду справи про адміністративне
правопорушення, окрім іншого, повинен
вирішити чи правильно складено
протокол та інші матеріали справи про
адміністративне правопорушення.

З огляду на ці обставини, приходжу до
переконання, що в матеріалах справи
відсутні, і судом першої інстанції не
здобуті належні докази про вчинення
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130
КУпАП, а тому постанову Борщівського
районного суду від 23 квітня 2014 року
слід скасувати, а провадження у справі
закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене та
керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Борщівського районного суду
Тернопільської області від 23 квітня 2014
року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч.2 ст.130 КУпАП - скасувати, а провадження
у справі закрити на підставі п.1 ст.247
КУпАП, за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області П.В. Декайло