Центрально-Міський районний суд
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/6826/13-п
Провадження № 3/270/7/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2014 року
місто Макіївка

Суддя Центрально-Міського районного
суду міста Макіївки Донецької області
Мащенко С. В., розглянувши матеріали про
притягнення до адміністративної
відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилась у
місті Норильськ Красноярського краю
Росії,

є громадянкою України, працює
директором ПП «Елком»,

має щомісячний дохід 2400 гривень та
мешкає за адресою: АДРЕСА_1;

за вчинення правопорушення,
передбаченого частиною 1 статті 41
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, -

в с т а н о в и в:

13.11.2013 року в ході проведення
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Донецькій області
перевірки додержання вимог чинного
законодавства про працю Приватного
підприємства «Елком» встановлено, що
директор ПП «Елком» ОСОБА_2 працює на
посаді з 31.05.2002 року /наказ № 1 від 31.05.2002
року/ та на підставі вимог статті 21
Кодексу законів про працю України
виступає однією із сторін трудового
договору і як роботодавець повинна
забезпечити реалізацію трудових прав
громадян. Однак, перебуваючи на посаді,
директор ОСОБА_2, будучи відповідальною
посадовою особою, порушила вимоги
чинного трудового законодавства та
вчинила адміністративне
правопорушення, а саме: в порушення
вимог частини 5 статті 79 Кодексу
законів про працю України не
провадиться письмове повідомлення
працівників про дату початку відпустки
не пізніш як за два тижні. Так,
наприклад, наказом від 01.07.2013 року б/н
були надані щорічні відпустки
працівникам: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 на термін з 01.07.2013 року по 24.07.2013
року кожному, однак письмове
повідомлення здійснено не було.
Відповідно штатного розкладу,
затвердженого з 13.07.2013 року, посадовий
оклад директора - 2400 гривень,
бухгалтера - 2200 гривень,
інженера-конструктора - 2100 гривень,
завідуючого складом - 2100 гривень,
менеджера з продажу - 2100 гривень,
монтажника - 2100 гривень, бригадира
монтажників - 2100 гривень,
техніка-електрика - 2100 гривень,
стропальника - 2100 гривень. Таким чином,
допущені порушення вимог
законодавства в частині встановленні
міжкваліфікаційних /міжпосадових/
співвідношень розмірів тарифних
ставок /посадових окладів/. Не може бути
встановлені в однаковому розмірі
посадові оклади працівників,
наприклад, інженера-конструктора,
завідуючого складом, менеджера з
продаж, монтажника, бригадира
монтажників, техніка-електрика та
стропальника, що не відповідає вимогам
статті 96 Кодексу законів про працю
України, статті 6 Закону України «Про
оплату праці». Також встановлено, що
виплата заробітної плати працівникам
підприємства провадиться з порушенням
строків, передбачених законодавством,
а саме: пізніше семі днів після
закінчення періоду, за який
здійснюється виплата, та один раз в
місяць. Так, наприклад, 12.11.2013 року
провадилась виплата заробітної плати
за жовтень 2013 року на суму 55,0 тисяч
гривень; 18.10.2013 року проведена виплата
заробітної плати за вересень 2013 року на
суму 56,1 тисяч гривень; 30.09.2013 року - за
серпень 2013 року на суму 54,8 тисяч
гривень; 14.08.2013 року - за липень 2013 року
на суму 60,7 тисяч гривень, що є
порушенням вимог статті 115 Кодексу
законів про працю України, частини 1
статті 24 Закону України «Про оплату
праці». Розрахунок з виплати
заробітної плати зі звільненими
працівниками не провадиться у день їх
звільнення, що є порушенням вимог
статті 116 Кодексу законів про працю
України. Так, наприклад, наказом № 16к
від 10.09.2013 року була звільнена ОСОБА_7 з
10.09.2013 року за статтею 38 Кодексу законів
про працю України, наказом № 17к від
04.10.2013 року була звільнена ОСОБА_8 з
04.10.2013 року за статтею 38 Кодексу законів
про працю України, наказом № 14к від
30.08.2013 року був звільнений ОСОБА_9 з
01.09.2013 року за статтею 38 Кодексу законів
про працю України. Розрахунок з виплати
заробітної плати з вказаними
звільненими проведений не у день
звільнення, а лише: з ОСОБА_7 - 18.10.2013 року
на суму 1964,93 гривень, з ОСОБА_8 - 12.11.2013
року на суму 2896,20 гривень, з ОСОБА_9 -
18.10.2013 року на суму 307,79 гривень, що не
відповідає вимогам статті 116Кодексу
законів про працю України,

Таким чином, впродовж тривалого строку
ОСОБА_2 порушувала вимоги чинного
трудового законодавства, а тому скоїла
адміністративне правопорушення, що є
тривалим та таким, яке передбачено
частиною 1 статті 41 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Правопорушник ОСОБА_2 до судді не
з'явилась по невідомим причинами, про
час та місце розгляду справи сповіщена
своєчасно та належним чином, про
причини своє неявки не повідомила,
заяву про відкладання розгляду справи
не надавала.

За таких обставин суддя відповідно до
частини 2 статті 268 Кодексу України про
адміністративні правопорушення вважає
за можливе розглянути справу у її
відсутність та на підставі доказів, що
в ній містяться.

Так, згідно протоколу про
адміністративне правопорушення № 05-
19-031/0095 від 13.11.2013 року, складеного
головним державним інспектором з
питань праці ОСОБА_10, та акту перевірки
№ 05-19-031/0079 від 13.11.2013 року, складеного
головними державними інспекторами з
питань праці ОСОБА_10 та ОСОБА_11,
підтверджуються обставини, місце та
час вчинення правопорушення /а. с. 2 - 7/.

Оцінивши матеріали справи, та наведені
докази у їх сукупності, вважаю факт
вчинення тривалого правопорушення,
передбаченого частиною 1 статті 41
Кодексу законів про працю України,
доведеним, а тому правопорушник ОСОБА_2
підлягає притягненню до
адміністративної відповідальності.

На підставі частини 2 статті 38 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення по справам про
адміністративне правопорушення
підвідомчих судді, стягнення може бути
накладено не пізніше як через три
місяці з дня вчинення правопорушення.
Оскільки правопорушення було виявлено
13.11.2013 року, а справа розглядається
03.03.2014 року, то на час її розгляду
сплинули строки накладення
адміністративного стягнення, а це є
обставиною, що виключає провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, скоєне ОСОБА_2 за
ознаками частини 1 статті 41 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення.

Відповідно до положень пункту 7 частини
1 статті 247 Кодексу України про
адміністративні правопорушення при
закінченні на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строку, передбаченого статтею 38 цього
Кодексу, розпочате провадження у
справі підлягає закриттю.

Таким чином, після сплину строку
накладення адміністративного
стягнення суддя не вправі з'ясовувати
обставини скоєння правопорушення та
визнавати особу винною чи невинуватою
у скоєнні адміністративного
правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись
частиною 2 статті 38, пунктом 7 частини 1
статті 247, статтею 283, пунктом 3 частини 1
статті 284, статтями 285, 287 та 294 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
скоєне ОСОБА_2 за ознаками частини 1
статті 41 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,
закрити у зв'язку із тим, що сплинули
строки накладення на неї
адміністративного стягнення.

Постанова може бути оскаржена або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня її
винесення шляхом подання апеляційної
скарги до Апеляційного суду Донецької
області через Центрально-Міський
районний суд міста Макіївки Донецької
області, або в порядку, передбаченому
статтею 290 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги або протесту прокурора.

Суддя:
С. В. Мащенко