Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/185/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Квітка О. О.
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Ремез П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року. Суддя апеляційного
суду Кіровоградської області Ремез
П.М., за участю особи, яка притягується
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 та особи, що склала протокол про
вчинення адміністративного
правопорушення інспектора ДПС ДАІ в
Кіровоградській області Терещенка О.І.,
розглянувши у порядку апеляційного
перегляду справу про адміністративне
правопорушення за скаргою ОСОБА_3 на
постанову Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 19
березня 2014 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,
проживаючого АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 19 березня
2014 року на ОСОБА_3 накладене
адміністративне стягнення за ч.1 ст.130
КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що
він 22 лютого 2014 року о 20 год. 50 хв.
керував автомобілем ВАЗ-21043, державний
номер НОМЕР_1, на 70 км. автодороги
Олександрівка-Миколаїв з ознаками
алкогольного сп'яніння, від
проходження медичного огляду на
встановлення стану алкогольного
сп'яніння відмовився, чим порушив
вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, та
скоїв адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить постанову районного суду
скасувати як незаконну, а провадження
по справі закрити при цьому вказує на
те, що він не скоював правопорушення
вказаного у протоколі. Дійсно о 20 год. 50
хв. 22 лютого 2014 року під час керування
ним автомобілем ВАЗ-21043 по автодорозі
Олександрівка-Миколаїв 70 км. його
зупинили працівники ДАІ, які заявили
йому, що він перебуває в стані
алкогольного сп'яніння. Він не
відмовився від того, що напередодні
дійсно випив приблизно 50 гр. горілки і
сам запропонував перевірити його на
алкотестері і розраховував, що
алкотестер не покаже того ступеню
сп'яніння, з яким заборонено керувати
автомобілем. Проте, інспектор ДАІ
запропонував йому пройти обстеження у
лікаря нарколога. На що він повідомив
їх, що у нього мало бензину і він не
зможе повернутись назад з м.
Кіровограда в с. Степове, а грошей у
нього не було. На що працівники ДАІ
повідомили йому, оскільки він
відмовляється пройти огляд у лікаря,
тому вони складають протокол і
вилучають у нього посвідчення водія.
Однак від керування автомобілем його
не відсторонили. Після складання
протоколу він підписав його, але копію
протоколу йому не вручили. Лише в суді
він дізнався про те, що у протоколі
працівники ДАІ зазначили, що він
відмовився продути алкотестер, але це
не відповідає дійсності. Також суд не
звернув уваги на його доводи про
наявність свідків по справі, які можуть
спростувати зазначене у протоколі.
Твердження працівників ДАІ про те, що
він керував автомобілем в стані
алкогольного сп'яніння спростовуються
їх же діями, оскільки згідно вимог ст. 266
КУпАП вони повинні були відсторонити
його від керування транспортним
засобом. Однак працівники ДАІ, в
порушення вимог ч.2 вказаної статті,
навмисно не перевірили його на стан
сп'яніння за допомогою технічних
засобів у присутності двох свідків, а
ввели його в оману про можливість
такого огляду лише в медичному закладі.
Вважає, що вони не надали допустимих
доказів про його ухилення від
проходження медичного огляду, не
провели його огляд на місці із
застосуванням технічних засобів, та що
суд не взяв до уваги такі його
пояснення, тому вважає, що його вина у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1
КУпАП, не доведена і провадження по
справі підлягає закриттю на підставі
п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутності події і
складу адміністративного
правопорушення.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3,
який підтримав апеляцію і просив її
задовольнити, а також пояснення та
особи, що склала протокол про вчинення
адміністративного правопорушення
Терещенка О.І., який заперечив
задоволення апеляції і просив
постанову суду залишити без зміни,
вивчивши доводи апеляції вважаю, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 130 ч. 1 КУпАП
відповідальність за вказане
адміністративне правопорушення настає
у разі керування транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а так само за відмову особи, яка керує
транспортним засобом від проходження,
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан сп'яніння.

Згідно ст. 266 ч.2,3 КУпАП огляд водія
(судноводія) на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
його увагу та швидкість реакції,
проводиться з використанням
спеціальних технічних засобів
працівником міліції у присутності двох
свідків. У разі незгоди водія
(судноводія) на проведення огляду на
стан алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або щодо перебування
під впливом лікарських препаратів, що
знижують його увагу та швидкість
реакції або в разі незгоди з його
результатами, працівником міліції з
використанням спеціальних технічних
засобів, огляд проводиться в закладах
охорони здоров'я.

Викладені положення Закону більш
детально відображено у Інструкції про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, яку затверджено
спільним Наказом МВС та МОЗ України №
400/666 від 09.09.2009 року, зокрема пунктами 2.1,
2.3, 2.5 та 2.6 передбачено, що у разі
наявності ознак сп'яніння,
передбачених цією Інструкцією,
уповноважена особа Державтоінспекції
МВС проводить на місці зупинки огляд на
стан сп'яніння за допомогою
спеціальних технічних засобів,
дозволених до застосування МОЗ та
Держспоживстандартом, які мають,
зокрема, свідоцтво про державну
реєстрацію та свідоцтво про його
повірку, які перед проведенням огляду
уповноважена на проведення огляду
особа надає на вимогу особи, яка
підлягає огляду і такий огляд на стан
сп'яніння на місці зупинки
транспортного засобу проводиться в
присутності двох свідків, до того ж не
можуть бути залучені як свідки
працівники міліції, або особи щодо
неупередженості яких є сумніви.

Як вбачається з протоколу про
вчинення адміністративного
правопорушення ОСОБА_3, 22 лютого 2014 року
о 20 год. 50 хв. керував автомобілем
ВАЗ-21043, державний номер НОМЕР_1, на 70 км.
автодороги Олександрівка-Миколаїв з
ознаками алкогольного сп'яніння, від
проходження медичного огляду на
встановлення стану алкогольного
сп'яніння відмовився, чим порушив
вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, та
скоїв адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП. У протоколі
є власноручні пояснення скаржника
згідно з якими він їхав додому, а вранці
вживав алкоголь, просив суворо не
карати. Також, у відповідній графі
протоколу стоїть підпис
правопорушника, яким він підтвердив, що
ознайомився з протоколом та отримав
його копію (а.с.3).

У протоколі відсутні будь-які
дані про те, що правопорушник заперечує
фактичні обставини справи, з приводу
його відмови пройти огляд на стан
алкогольного сп'яніння на місці його
зупинки або в лікарні.

Також, у протоколі зазначено двох
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, і до справи
долучені їх письмові пояснення, на
підтвердження вини скаржника з яких
видно, що ОСОБА_3 у їх присутності 22.02.2014
року відмовився від продуття
алкотестера на місці та проходження
медичного огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння, пояснивши що
він сам підтверджує вживання ним
алкоголю (а.с.4-5).

Вказані свідки двічі викликались
до апеляційного суду на розгляд даної
справи на 09.04.2014 року, та на 16.04.2014 року,
однак вони не з'явилися до суду. Згідно
отриманої судом інформації по
телефону, свідок ОСОБА_5 на даний час
знаходиться на лікуванні в лікарні, а
свідок ОСОБА_6 знаходиться на
заробітках в іншій місцевості, а тому
апеляційний суд визнає їх неявку до
суду з поважних причин і вважає
можливим врахувати долучені до справи
їх письмові пояснення, як належний
доказ по справі, оскільки вони повністю
узгоджуються з іншими доказами по
справі.

Скаржник ОСОБА_3 в апеляційному
суді повністю підтвердив свої
пояснення, викладені ним в апеляції про
обставини справи та вказав на те, що
зазначених у протоколі свідків
працівники ДАІ дійсно зупинили, але він
у їх присутності не відмовлявся пройти
огляд на стан сп'яніння на місці
зупинки, а навпаки сам пропонував
пройти такий огляд.

Проте, такі доводи скаржника
будь-якими іншими доказами по справі не
підтверджуються, а навпаки повністю
спростовуються, як наданими в
апеляційному суді поясненнями особи,
яка склала протокол, а саме інспектора
ДАІ Терещенка О.І., який пояснив, що
ОСОБА_3, від якого було чути з рота
різкий запах алкоголю, на його
пропозицію, у присутності двох свідків,
не погодився на місці продути прилад
Драгер, та поїхати до лікарні для
проходження медичного огляду,
вказавши, що у цьому немає потреби,
оскільки він у цей день пив самогон.
Тому він склав адміністративний
протокол про порушення скаржником п. 2.5
Правил дорожнього руху, з яким ОСОБА_3
ознайомився, підписав його та отримав
копію протоколу, а також на окремому
аркуші надав власноручні пояснення по
суті справи, а також оголошеними в
апеляційному суді долученими до справи
поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
які також підтвердили факт відмови
скаржника продути алкотестер на місці
та пройти огляд на стан сп'яніння у
лікарні, оскільки сам скаржник не
заперечував вживання ним алкоголю.

Більше того, до справи долучено
власноручне пояснення самого
скаржника від 22.02.2014 року, з якого
вбачається, що він дійсно у цей день о 20
год. 50 хв. керував належним йому
автомобілем ВАЗ 21043, д/н НОМЕР_1 на 70 км.
автодороги Олександрівка-Миколаїв. На
прохання працівників ДАІ пройти
медичний огляд на визначення стану
алкогольного сп'яніння в установленому
законом порядку та продуття
алкотестера Драгер на місці відмовився
у присутності двох свідків, оскільки не
бачить у цьому потреби, так як вживав
алкоголь, а саме самогон в період з 08.00
до 09.00 год. ранку. При цьому вказав, що
пояснення написано власноручно і без
примусу. що підтвердив і сам скаржник в
суді апеляційної інстанції (а.с.6).

Крім того, як видно з
мотивувальної частини оскарженої
постанови суду від 19.03.2014 року, під час
розгляду справи у суді першої
інстанції ОСОБА_3 не заперечував своєї
вини у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1
КУпАП (а.с.13).

Тому, з урахуванням вищевказаних
обставин справи, суд вважає
безпідставними доводи апеляції
скаржника про те, що він сам
запропонував працівникам ДАІ
перевірити його на алкотестері, але
інспектор ДАІ запропонував йому пройти
обстеження тільки у лікаря нарколога,
на що він відмовився, так як не мав
грошей і було мало бензину, щоб
вистачило йому повернутись додому,
оскільки вони в апеляційному суді
будь-якими достовірними доказами не
підтверджені, а пояснення самого
скаржника не є достатнім доказом по
справі, оскільки він є особою
зацікавленою в результатах розгляду
справи, крім того його свідчення щодо
обставин даної справи є не
послідовними.

Більше того, в апеляційному суді
всебічно дослідженими по справі
доказами достовірно встановлено, що
скаржник не погодився пройти огляд на
стан алкогольного сп'яніння, як на
місці огляду так і в медичному закладі,
оскільки цю обставину не заперечував і
сам правопорушник, як при складанні
адміністративного протоколу, так і під
час розгляду даної справи у суду першої
інстанції.

За таких обставин справи, дії
інспектора ДАІ повністю відповідають
процедурі проведення огляду водія на
стан алкогольного сп'яніння,
передбаченої ст. 266 КУпАП, оскільки він
у присутності двох свідків
запропонував спочатку продути на місці
технічний засіб, а коли скаржник
відмовився запропонував йому пройти
такий огляду медичному закладі, однак
правопорушник і від цього відмовився.

За таких обставин, апеляційний
суд вважає, що при складенні матеріалів
про вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1
КУпАП, щодо ОСОБА_3 працівник ДАІ
Терещенко О.І. належним чином
дотримався порядку виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного сп'яніння, що дає
можливість дійти висновку про
наявність в діях правопорушника складу
вказаного правопорушення.

Викладені обставини свідчать про
наявність по даній справі достатніх
доказів на підтвердження того, що в
діях ОСОБА_3 є склад правопорушення,

Вказані обставини визнаю такими,
що не дають підстав для задоволення
апеляції скаржника і скасування
постанови суду, однак її слід змінити і
внести в її мотивувальну частину
виправлення технічної помилки,
правильно вказавши на те, що скаржник
допустив порушення вимог п. 2.5 Правил
дорожнього руху, а не п. 2.9, як зроблено
описку в постанові суду, оскільки як
видно власне з тексту мотивувальної
частини постанови суду, правопорушнику
правильно поставлено у провину те, що
він вчинив дії пов'язані з відмовою від
проходження медичного огляду на
встановлення стану алкогольного
сп'яніння, чим фактично порушив вимоги
п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Керуючись ст. 294 ч. 8 п. 2 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову судді
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 19 березня
2014 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 1 КУпАП змінити, виправивши
технічну помилку у мотивувальній
частині постанови, вказавши правильно
на вчинення скаржником порушення вимог
п. 2.5 Правил дорожнього руху.

У решті дану постанову суду залишити
без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області

Ремез П.М.