Справа № 357/4240/14-п Головуючий у І
інстанції Гавенко О. Л.Провадження №
33/780/411/14 Доповідач у 2 інстанції
Шевченко О.В.Категорія 252
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 червня 2014 року
м. Київ

Суддя апеляційного суду Київської
області Шевченко О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 18 квітня 2014 року,
якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Горошків Тетіївського району
Київської області, українця,
громадянина України, освіта вища,
працюючого начальником КП БМР ЖЕК № 6,
одруженого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 172-7 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в сумі 850 (вісімсот
п'ятдесят) грн., -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_2
працюючи начальником КП БМР ЖЕК № 6,
якого назначено на вакантну посаду
розпорядженням міського голови
Білоцерківської міської ради
Київської області № 224-к від 29.10.2010 року
та укладено контракт № 51 від 29.10.2010 року
з керівником на управління
підприємством, установою,
організацією, що перебувають у
комунальній власності територіальної
громади м. Біла Церква, являючись
посадовою особою та будучи суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, звернувся із
клопотанням до Білоцерківської
міської ради Київської області про
включення до числа службових АДРЕСА_2
із двох кімнат та надання ордеру на
дане службове приміщення техніку з
організації, експлуатації та ремонту
житлового фонду КП БМР ЖЕК № 6 ОСОБА_3 в
складі сім'ї, а саме: дружини ОСОБА_4 та
сина ОСОБА_5, які є донькою та внуком
ОСОБА_2 Таким чином, ОСОБА_2 порушив
вимоги ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», а
саме не ужив ніяких заходів щодо
недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів -
прийнявши рішення про забезпечення
службовим житлом своєї доньки. На
підставі вказаного клопотання, було
прийнято рішення № 384 від 12.11.2013 року
про деякі питання щодо квартирного
обліку та видано ОСОБА_3 ордер на
заселення в вищевказане службове
приміщення. Знаючи про можливість
виникнення конфлікту інтересів, ОСОБА_2
письмово не повідомив про даний факт
безпосередніх керівників: заступника
голови Білоцерківської міської ради
Київської області Гнатюка В.В. та
начальника УЖКГ Орхівського О.П.

Своїми діями вчинив адміністративне
корупційне правопорушення,
передбачене ст. 172-7 КУпАП, що полягає у
порушенні вимог закону щодо
неповідомлення особою безпосереднього
керівника, про наявність конфлікту
інтересів.

Не погодившись із постановою місцевого
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій просить постанову суду першої
інстанції скасувати, а провадження у
справі закрити у зв'язку із відсутністю
події і складу адміністративного
корупційного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що постанова
місцевого суду не відповідає вимогам
законодавства, матеріалам та
обставинам справи.

Апелянт стверджує, що рішень про
включення до числа службових будинку
АДРЕСА_2 та надання його двох кімнат для
проживання ОСОБА_3 він не приймав, дане
рішення приймалось колегіальними
органами, що підтверджується:
протоколом засідання громадської
комісії з житлових питань виконавчого
комітету Білоцерківської міської ради
від 21.10.2013 року № 10 (а.с. 88), витягом з
протоколу № 21 засідання виконавчого
комітету міської ради від 12.11.2013 року
(а.с. 91), протоколом засідання
профспілкового комітету КП БМР ЖЕК № 6
від 11.10.2013 року № 8 (а.с. 96), а тому в його
діях відсутній конфлікт інтересів.

Також, апелянт зазначає, що згідно п. 3
Положення про порядок надання
службових жилих приміщень і
користування ними в Українській РСР,
затвердженого постановою Ради
Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37, жиле
приміщення включається до числа
службових рішенням виконавчого
комітету районної, міської, районної в
місті Ради народних депутатів за
клопотанням адміністрації
підприємства, установи, організації.

Стверджує, що в порушення вимог ст. 1
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», судом першої
інстанції не взято до уваги той факт, що
ОСОБА_3 не являється йому близькою
особою.

Заслухавши доповідача, прокурора
Агудалічева О.О., який заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
постанову суду вважав законною та
обґрунтованою, просив її залишити без
зміни, думку ОСОБА_2 і його захисника,
які апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляції, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП завданням
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови
судом першої інстанції вищевказані
норми не були дотримані належним чином.

Згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП є
необґрунтованим, оскільки, відповідно
до ст. 1 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»,
конфлікт інтересів суперечність між
особистими майновими, немайновими
інтересами особи чи близьких їй осіб та
її службовими повноваженнями,
наявність якої може вплинути на
об'єктивність або неупередженість
прийняття рішень, а також на вчинення
чи не вчинення дій під час виконання
наданих їй службових повноважень.

Апеляційний суд погоджується із
твердженням апелянта, про те, що ОСОБА_3
не являється йому близькою особою,
оскільки відповідно до ст. 1 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», близькими особами
є чоловік, дружина, батько, мати,
вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок,
падчерка, рідний брат, рідна сестра,
дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка,
правнук, правнучка, усиновлювач чи
усиновлений, опікун чи піклувальник,
особа, яка перебуває під опікою або
піклуванням, а також особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом
і мають взаємні права та обов'язки із
суб'єктом, зазначеним у ч. 1 ст. 4 цього
Закону, в тому числі особи, які спільно
проживають, але не перебувають у шлюбі.
Таким чином, ОСОБА_3 не являється
близьким родичем ОСОБА_2

Тому, обставини викладені в протоколі
про адміністративне корупційне
правопорушення від 01.04.2014 року та
постанові місцевого суду від 18.04.2014
року не знайшли свого підтвердження.

Висновок суду про наявність в діях
ОСОБА_2 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП. є необґрунтованим та таким, що не
відповідає фактичним обставинам
справи та розглянутим в судовому
засіданні доказам.

За таких обставин вважаю, що постанова
судді, винесена з порушенням вимог
закону, підлягає скасуванню, а справа
закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. ст. 293, 294
КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
відт 18 квітня 2014 року відносно ОСОБА_2
скасувати, а провадження у справі
закрити у зв'язку із відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області
О.В. Шевченко