Номер провадження 33/775/240/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2014 року суддя судової палати з
кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області Брагін І.Б.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Донецьку апеляцію
ОСОБА_2 на постанову судді Київського
районного суду міста Донецька від 13
листопада 2013 року, якою

ОСОБА_2 яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року
у місті Москва, громадянку РФ, не
працюючу, яка мешкає за адресою:
АДРЕСА_1

визнано винною у порушенні митних
правил за ст.472 МК України та накладено
на неї адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків
вартості товару, а саме штрафу у сумі 992
230 (сто дев'яносто дві тисячі дев'яносто
сім) гривень 10 коп. на користь держави з
конфіскацією зазначених товарів на
користь держави.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови, 7 вересня 2013 року о 11
годині 30 хвилин у зоні митного контролю
митного поста «Іловайськ» Східної
митниці Міндоходів, при проведенні
митного контролю, громадянка РФ ОСОБА_2,
що прямувала на пасажирському потязі №
23, вагон № 7, місце № 3, сполученням
«Москва - Адлер» із Росії до Росії
транзитом через територію Україну, не
заявила за встановленою формою точних
та достовірних відомостей про товари,
валютні цінності, які підлягають
обов'язковому декларуванню у разі
переміщення через митний кордон
України.

При проведенні митного контролю було
встановлено, що зазначена громадянка
переміщує при собі 4 145 000,00 (чотири
мільйона сто сорок п'ять тисяч) руб. РФ,
що згідно курсу валют Національного
банку України (100 євро - 1055,2359 грн.; 10 руб.
РФ - 2,3938 грн.; 100 дол. США - 799,3000 грн.) на
07.09.2013 року складає: 4 145 000,00 руб. РФ - 992 230
грн. 10 коп., що перевищує еквівалент 10
000,00 євро.

У відповідності до пункту 4 частини 2
Інструкції про переміщення готівки та
банківських металів через митний
кордон України, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 27.05.2008 № 148 «Про
переміщення готівки і банківських
металів через митний кордон України»
(зі змінами та доповненнями),
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 11.06.2008 за №520/15211: Фізична особа -
нерезидент має право вивозити за межі
України готівку в сумі, що перевищує в
еквіваленті 10000 євро, якщо сума готівки,
що вивозиться, не перевищує суми
готівки, письмово задекларованої цією
особою митному органу при ввезенні в
Україну. Вивезення готівки у такому
випадку здійснюється за умови її
письмового декларування митному
органу в повному обсязі.

Таким чином громадянка ОСОБА_2 не
заявила усно та не вказала письмово в
митній декларації, за встановленою
формою, точні та достовірні відомості
про наявність валютних цінностей у
кількості 4 145 000,00 (чотири мільйона сто
сорок п'ять тисяч) руб. РФ, що згідно
курсу валют Національного банку
України на 07.09.2013 року складає 992 230 грн.
10 коп., які знаходилися у дамській сумці
громадянки ОСОБА_2 серед особистих
речей без ознак приховування від
митного контролю та були нею
пред'явлені до митного контролю
власноручно, чим скоїла правопорушення
передбачене ст. 472 МК України.

В апеляції ОСОБА_2 просила постанову
суду скасувати та закрити провадження
по справі, оскільки вважає, що на момент
перетинання кордону України, вона не
усвідомлювала своїх дій та не
віддавала їм звіт, крім того просить
поновити пропущений строк на
оскарження постанови суду першої
інстанції, який на її думку пропущений
з поважних причин.

Вважаю що апеляція ОСОБА_2 не може бути
прийнята до розгляду Апеляційного суду
Донецької області з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи про
адміністративне правопорушення,
постанова суду першої інстанції була
отримана ОСОБА_2 10 січня 2014 року.

Таким чином, ОСОБА_2 не була позбавлена
права передбаченого ст. 268 Кодекса про
адміністративні правопорушення
України, на своєчасне подання
апеляційної скарги на зазначену
постанову суду.

Згідно до вимог ст. 289 Кодекса про
адміністративні правопорушення
України, скаргу на постанову по справі
про адміністративне правопорушення
може бути подано протягом десяти днів з
дня винесення постанови. В разі
пропуску зазначеного строку з поважних
причин цей строк за заявою особи, щодо
якої винесено постанову , може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст. 294 Кодекса про
адміністративні правопорушення
України, апеляційна скарга, протест
прокурора, подані після закінчення
цього строку, повертаються апеляційним
судом особі, яка її подала, якщо вона не
заявляє клопотання про поновлення
цього строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу
ОСОБА_2 було подано лише 31 березня 2014
року (а.с. 121), чим порушено строк на
апеляційне оскарження без поважних
причин, слід відмовити у поновленні
строку на апеляційне оскарження
постанови суду та повернути апеляційну
скаргу останній.

На підставі викладеного та
керуючись вимогами ст. 294 Кодекса про
адміністративні правопорушення
України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в поновленні строку
на подачу апеляційної скарги на
постанову судді Київського районного
суду міста Донецька від 13 листопада 2014
року, якою ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 472 МК України та призначене
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 100 відсотків вартості
товару, а саме штрафу у сумі 992 230 (сто
дев'яносто дві тисячі дев'яносто сім)
гривень 10 коп. на користь держави з
конфіскацією зазначених товарів на
користь держави, та повернути її
апелянту.

Суддя