АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 травня 2014 року суддя Апеляційного
суду Дніпропетровської області
Деркач Н.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м. Дніпропетровську, за
участю ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,
а також прокурора Шустової А.А.,
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 11 квітня 2014 року у
справі про адміністративне
правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Сніжне Донецької області, громадянина
України, працюючого на посаді
директора ДП "Підприємство Ігренського
виправного центру управління ДПтС
України у Дніпропетровській області
(№ 133)" установи - заступника
начальника Ігренського виправного
центру з виробництва, який
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер
НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, з
накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу в сумі 170
гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Самарського районного суду
м. Дніпропетровська від 11 квітня 2014
року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП і накладено
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу в сумі 170 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, займаючи на підставі наказу
Голови Державної пенітенціарної
служби України № 60/ОС-13 від 14 серпня 2013
року,

Провадження № 33/774/349/14
Головуючий у першій інстанції:
Румянцев О.П.

Категорія: ст. 172-2 КУпАП
Головуючий у другій інстанції:
Деркач Н.М.

посаду директора ДП "Підприємство
Ігренського виправного центру
управління ДПтС України у
Дніпропетровській області (№ 133)"
установи - заступника начальника
Ігренського виправного центру
управління ДПтС України у
Дніпропетровській області з
виробництва і будучи таким чином
посадовою особою юридичної особи
публічного права, що у відповідності до
п. п. (а) п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", відносить його до суб'єкта
відповідальності за корупційні
правопорушення, 03 січня 2014 року уклав
договір з ТОВ "Пеллет-Трейд" про надання
послуг з виготовлення пеллетів із
деревини на суму 75358 грн., терміном на
один рік. При цьому, враховуючи, що
одним із засновників ТОВ "Пеллет-Трейд",
метою діяльності якого є здійснення
господарської діяльності задля
отримання прибутку, є ОСОБА_5, яка
являється дружною ОСОБА_1, останній
повинен був повідомити в письмовій
формі свого безпосереднього керівника
про наявність конфлікту інтересів, що
ним не було зроблено.

Не погоджуючись з вищевказаною
постановою суду захисник ОСОБА_1 -
ОСОБА_2 в інтересах правопорушника
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та закрити провадження в
справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
корупційного адміністративного
правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_2 посилається на те, що постанова
місцевого суду є незаконною та
необґрунтованою, винесеною з
порушенням норм процесуального закону,
а викладені в постанові висновки суду,
не відповідають фактичним обставинам
справи. За твердженням апелянта, під
час виконання ОСОБА_1 покладених на
нього обов'язків на займаній посаді
взагалі не мав місця конфлікт
інтересів, при цьому останній не є
суб'єктом відповідальності за
корупційне адміністративне
правопорушення.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2
підтримали в повному обсязі апеляційну
скаргу, подану останнім в інтересах
правопорушника, підтвердили викладені
в її обґрунтування доводи та просили
апеляційну скаргу задовольнити. При
цьому, ОСОБА_1 пояснив суду, що в ході
укладання договору з підприємством,
одним із засновників якого є його
дружина, не було і не мого бути
будь-якого конфлікту інтересів, а тому,
на його переконання, він і не повинен
був повідомляти про це своє
керівництво.

Прокурор Шустова А.А. в суді
апеляційної інстанції заперечувала
проти задоволення апеляційної скарги,
оскільки, на її думку, постанова
місцевого суду є законною та
обґрунтованою, а доводи апеляційної
скарги - безпідставні.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши
учасників судового розгляду, вивчивши
матеріали справи, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, дійшов висновку, що у
задоволенні апеляційної скарги
необхідно відмовити, виходячи з
наступного.

Доводи апеляційної скарги захисника
ОСОБА_2 про незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції відносно ОСОБА_1 є
неспроможними.

Відповідно до ст. 81 ЦК України, юридична
особа публічного права створюється
розпорядчим актом Президента України,
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування.

Як вбачається зі статуту ДП
"Підприємство Ігренського виправного
центру управління ДПтС України у
Дніпропетровській області (№ 133)",
очолюване ОСОБА_1 підприємство
засноване Державною пенітенціарною
службою України, яка, в свою чергу, у
відповідності до Указу Президента
України "Про затвердження Положення
про Державну пенітенціарну службу
України" № 394/2011 від 06 квітня 2011 року є
центральним органом виконавчої влади.

Таким чином, ДП "Підприємство
Ігренського виправного центру
управління ДПтС України у
Дніпропетровській області (№ 133)" є
юридичною особою публічного права.

При цьому, ОСОБА_1, як директор ДП
"Підприємство Ігренського виправного
центру управління ДПтС України у
Дніпропетровській області (№ 133)", який,
згідно його посадової інструкції,
наділений організаційно - розпорядчими
функціями, є посадовою особою
юридичної особи публічного права.

Отже, районний прийшов до правильного
висновку про те, що ОСОБА_1, у
відповідності до вимог п. п. (а) п. 2 ч. 1
ст. 4 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції", є
суб'єктом відповідальності за
корупційне адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 172-7
КУпАП.

Крім того, є законним і обґрунтованим,
таким, що відповідає фактичним
обставинам справи, висновок місцевого
суду про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП.

Даний висновок суду в повному обсязі
підтверджується доказами, що містяться
в матеріалах справи, в їх сукупності,
які судом першої інстанції з
дотриманням вимог ст. ст.
252, 279, 280 КУпАП були перевірені на їх
допустимість, належність та
достатність, при цьому всі обставини,
що мають значення для вирішення справи,
суд з наведенням відповідних мотивів
встановив та правильно кваліфікував
вчинене ОСОБА_1 правопорушення.

Згідно п. 2 примітки до ст. 172-7 КУпАП під
конфліктом інтересів слід розуміти
суперечність між особистими
інтересами особи та її службовими
повноваженнями, наявність яких може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень.

Як правильно встановлено районним
судом, в ході укладання 03 січня 2014 року
ОСОБА_1, як директором ДП "Підприємство
Ігренського виправного центру
управління ДПтС України у
Дніпропетровській області (№ 133)",
договору про надання послуг з
виготовлення пеллетів із деревини з
ТОВ "Пеллет-Трейд", одним із засновників
якого є його дружина, мав місце
конфлікт інтересів.

Аналіз вищевикладеної норми закону дає
підстави дійти висновку, що чинне
антикорупційне законодавство України
не пов'язує існування конфлікту
інтересів з настанням конкретних
наслідків, тому доводи апеляційної
скарги в частині того, що під час
виконання ОСОБА_1 покладених на нього
обов'язків на займаній посаді не мав
місця конфлікт інтересів, оскільки,
підписавши договір з ТОВ "Пеллет-Трейд",
ОСОБА_1 не отримав і не міг отримати
будь-якої вигоди, а його дії не завдали
шкоди охоронюваним законом інтересам
держави, є надуманими і такими, що не
ґрунтуються на вимогах закону.

Також, з урахуванням повноважень,
наявних у ОСОБА_1 у відповідності до
статуту очолюваного ним державного
підприємства, не може бути прийнято
підставою визнання факту відсутності
конфлікту інтересів і та обставина, що
усі договори, які правопорушником були
укладені з ТОВ "Пеллет-Трейд", пройшли
ретельну перевірку разом з
відповідними технологічною
документацією та калькуляціями.

Судом першої інстанції обґрунтовано
надано критичну оцінку інформації
начальника управління ДПтСУ у
Дніпропетровській області та
поясненням свідків ОСОБА_6 і
ОСОБА_7, в частині того, що під час
укладання ОСОБА_1 договору з
ТОВ "Пеллет-Трейд" був відсутній
конфлікт інтересів, оскільки питання
встановлення факту наявності
конфлікту інтересів відноситься до
виключної компетенції суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 під час
розгляду справи про корупційне
адміністративне правопорушення
відносно нього категорично
заперечував факт наявності конфлікту
інтересів, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про доведеність
об'єктивної сторони вчиненого ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, яка
виражається у неповідомленні ОСОБА_1
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів, що не
ставилося під сумнів ні
правопорушником, ні його захисником і в
свою чергу, виключає необхідність
надання оцінки доводам апеляційної
скарги стосовно того, що безпосереднім
керівником ОСОБА_1 є саме голова
Державної пенітенціарної служби
України.

З урахуванням встановлених фактичних
обставин справи, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що
суб'єктивна сторона вчиненого ОСОБА_1
корупційного адміністративного
правопорушення характеризується
наявністю в його діянні вини у формі
непрямого умислу, оскільки останній,
будучи особою, яка навіть склала залік
з вивчення ЗУ "Про засади
запобігання і протидії корупції" (л.с.
27), усвідомлював суспільно небезпечний
характер свого діяння, передбачав його
суспільно небезпечні наслідки і хоча
не бажав, але свідомо припускав їх
настання.

Таким чином, є цілком законним та таким,
що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, висновок суду
першої інстанції про наявність в
діянні ОСОБА_1 складу корупційного
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, тому
апеляційна скарга його захисника
підлягає залишенню без задоволення, а
оскаржувана постанова - без змін.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
11 квітня 2014 року, якою ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, з накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу в сумі 170
гривень, - без змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області
/підпис/ Н.М.
Деркач

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області
Н.М. Деркач