Справа № 750/3864/14 Головуючий у 1
інстанції Мурашко І.А. Провадження №
33/795/105/2014 Категорія - ст.130 ч. 1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

головуючого судді Воронцової С.В.,

за участі:

захисника - адвоката ОСОБА_1,

особи яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові матеріали
справи за апеляційною скаргою
захисника ОСОБА_1 в інтересах особи, що
притягується до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 30 квітня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Зазначеною постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, працюючого приватним
підприємцем, одруженого, який має на
утриманні малолітню дитину - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в
АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП з
накладенням стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на один
рік.

Згідно постанови суду, 5 квітня 2014 року,
о 23.50, ОСОБА_2, у м.Чернігові по пр.
Перемоги, керував транспортним засобом
«Тойота», номерний знак НОМЕР_1, в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив п.
2.9 «а» ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду
захисник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу в інтересах ОСОБА_2, в якій не
оспорюючи факт вчиненого ним
правопорушення, вважає призначене
стягнення занадто суворим для нього і
просить постанову суду змінити та
призначити йому інший вид
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 3400 гривень.

Доводи своєї апеляційної скарги
обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 погодився з
протоколом про адміністративне
правопорушення, вину повністю визнав
та добровільно пройшов медичний огляд
на встановлення стану алкогольного
сп'яніння, раніше до адміністративної
чи кримінальної відповідальності не
притягувався та щиро розкаявся у
скоєному. Звертає увагу, що ОСОБА_2 є
єдиним годувальником своєї родини, на
його утриманні знаходиться дружина, що
перебуває у декретній відпустці та
малолітній син. Вважає, що всі ці
обставини, суд має визнати, як
пом'якшуючі та звертає увагу на
відсутність обтяжуючих вину ОСОБА_2
обставин. Вказує на те, що під час
судового розгляду ОСОБА_2 просив суд
першої інстанції врахувати, що він
являється приватним підприємцем, та
просив долучити до матеріалів справи
копію свідоцтва про державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності, на що йому було відмовлено.
Стверджує що підприємницька
діяльність останнього пов'язана з
постачанням продуктів харчування, яку
він здійснює з використанням свого
власного автомобіля, в зв'язку з чим і
просив не позбавляти його права
керування транспортними засобами. Таке
прохання ОСОБА_2 залишилось поза увагою
суду першої інстанції, тому він просить
суд прийняти до уваги, що ОСОБА_2
являється єдиним годувальником сім'ї
та призначити йому інший вид стягнення
у виді штрафу в сумі 3 400 гривень.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_1
підтримав свої апеляційні вимоги,
просив врахувати всі викладені у
скарзі обставини та змінити постанову
суду першої інстанції, призначивши
ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу в сумі 3
400 гривень.

Особа, що притягується до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_2, у судовому засіданні підтримав
апеляційну скаргу захисника та просив
її задовольнити з підстав у ній
наведених а саме, що на його утриманні
знаходиться дружина та малолітня
дитина, він є єдиним годувальником
родини, працює приватним підприємцем і
в своїй роботі використовує власний
автомобіль. Наголосив на тому, що
позбавивши його права керування
транспортними засобами, суд позбавить
його сім'ю засобів до існування.
Зазначив що він займається
підприємницькою діяльністю, має доходи
та в змозі сплатити штраф і надав з
цього приводу відповідні докази.

Перевіривши матеріали
адміністративної справи, дослідивши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
захисника ОСОБА_1 та особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, суд вважає, що вона
підлягає частковому задоволенню за
наступних підстав.

Відповідно до вимог, викладених у ст.
ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, у справі обставини
адміністративного правопорушення
повинні бути з'ясовані всебічно, повно
й об'єктивно в їх сукупності.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за
зазначених у постанові обставинах
ґрунтується на зібраних у справі та
перевірених у судовому засіданні
доказах, а саме: протоколі про
адміністративне правопорушення,
згідно якого він порушив вимоги п. 2.9
«а» ПДР України (а.с. 4); висновку щодо
результатів медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного сп'яніння
№ 499 від 06 квітня 2014 року (а.с.5); рапорті
командира взводу із забезпечення
супроводжень роти ДПС УДАІ
Чернігівської області Зеляка С.В. від 06
квітня 2014 року (а.с.8).

Згідно з роз'ясненнями до ст. 121 КУпАП
під транспортними засобами у статтях
121-126,127-1-128-1, 129, ч.1-ч.4 ст.130, статтях
132-1,133-1,132-1,139,140 слід розуміти всі види
автомобілів, трактори та інші
самохідні машини, трамваї і тролейбуси,
а також мотоцикли та інші транспортні
засоби.

Відповідальність за ст. 130 КУпАП настає
в разі керування транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння так
само, як і відмова особи, яка керує
транспортним засобом, від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння, а
також в разі передачі керування
транспортними засобами особами в стані
такого сп'яніння.

Викладені обставини вказують на те, що
місцевий суд повно і всебічно дослідив
матеріали адміністративної справи, дав
вірну оцінку доказам та обґрунтовано
визнав ОСОБА_2 винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, які
останнім не оспорюються.

Метою адміністративного стягнення
відповідно до ст. 23 КУпАП є виховання
особи, яка вчинила правопорушення в
дусі додержання законів України,
поваги до правил співжиття, а також
запобігання вчиненню нових
правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами.

При накладенні стягнення, згідно з
вимогами передбаченими ст. 33 КУпАП
України, суд першої інстанції вірно
врахував характер вчиненого
правопорушення, особу порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини що пом'якшують та обтяжують
відповідальність, при цьому, прийняв до
уваги що дії, вчинені ОСОБА_2,
характеризуються умисною формою вини,
складають підвищену суспільну
небезпеку, становлять небезпеку
дорожньому руху та несуть загрозу для
його учасників.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_2
у судовому засіданні в суді першої
інстанції просив врахувати, що його
діяльність пов'язана з постачанням
продуктів харчування для чого ним
використовується власний автомобіль,
та просив не позбавляти його права
керування транспортними засобами
суперечать матеріалам справи.

Так, згідно протоколу судового
засідання, ОСОБА_2, на запитання суду,
зазначав про те, що являється приватним
підприємцем та займається торгівлею
морепродуктами, крім того, вказав, що
лише інколи використовує власний
автомобіль у роботі. У судовому
засіданні він просив лише прийняти до
уваги, що на його утриманні знаходиться
дружина та малолітня дитина, будь-яких
інших прохань у протоколі судового
засідання не міститься.

Окрім того, не заслуговують на увагу
твердження захисника про те що суд
першої інстанції не взяв до уваги
прохання ОСОБА_2 про долучення до
матеріалів справи свідоцтва про
державну реєстрацію суб'єкта
підприємницької діяльності. Як слідує
з матеріалів справи адвокат не був
учасником судового розгляду, а
відповідно до протоколу судового
засідання особа яка притягується до
адміністративної відповідальності
клопотала лише про долучення до справи
копії свідоцтва про народження дитини,
на що суд постановив задовольнити
клопотання та долучив до справи
вказаний документ. Інших клопотань не
заявлялось.

Крім того, ОСОБА_2 вказав, що не може
надати будь-яких документально
підтверджених даних про те, що виконує
такі види робіт, які вимагають мати
право на керування транспортними
засобами.

Однак, з урахуванням наданих в суді
апеляційної інстанції доказів, що
свідчать про ведення, особою яка
притягується до адміністративної
відповідальності, підприємницької
діяльності, та даних на підтвердження
зазначених в апеляційні скарзі
доводів, які свідчать про спроможність
ОСОБА_2 нести адміністративну
відповідальність без застосування
призначеного судом першої інстанції
виду стягнення, що не поставить
останнього та членів його родини в
скрутне матеріальне становище,
апеляційний суд вважає можливим
пом'якшити вид стягнення.

Так, з урахуванням наявних в матеріалах
справи доказів, суд вважає за можливе
накласти штраф, проте, в межах санкції
статті за якою ОСОБА_2 притягнуто до
адміністративної відповідальності, що
буде достатнім і необхідним для
виправлення ОСОБА_2 та попередження
вчинення ним нових правопорушень.

З огляду на викладене, постановлене
судом першої інстанції судове рішення
підлягає зміні в частині накладеного
стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 30 квітня 2014 року про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП - змінити в частині
накладення стягнення.

Призначити ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП
стягнення в виді штрафу в сумі 4 000
(чотири тисячі) гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя С. В. Воронцова