П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к
р а ї н и

18.06.2014
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в особі судді Гошовського Г.М.
за участі особи, притягнутої до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1, її захисника - адвоката ОСОБА_2,
прокурора Дербака Ю.Ю. розглянув
справу, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка с. Васьковичі Коростенського
району Житомирської області, мешканка
АДРЕСА_1, що працює на посаді директора
Ужгородського міського
територіального центру соціального
обслуговування управління праці та
соціального захисту населення
Ужгородської міської ради, одружена і
має на утриманні малолітню дитину,
притягнута до адміністративної
відповідальності як така, що вчинила
правопорушення, передбачене ст. 172-7
КУпАП.

Як зазначено у протоколі про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 обіймаючи посаду директора
Ужгородського міського
територіального центру соціального
обслуговування (УМТЦ СО) управління
праці та соціального захисту
Ужгородської міської ради, на
порушення ч.1 ст. 9, ч.1 ст. 14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» щодо заборони
безпосереднього підпорядкування
близьких осіб, не повідомила
безпосереднього керівника про
виникнення конфлікту інтересів,
наказом від 25.01.2013 № 6/2 призначила на
посаду доньку - ОСОБА_3, наказами від
17.10.2013 № 113 т, від 19.12.2013 № 142 серед інших
осіб преміювала її, а наказами від
17.09.2013 № 102, від 24.10.2013 № 124 та від 13.12.2013 №
141/1 надала їй відпустки.

Постановою судді Ужгородського
міськрайонного суду від 20.05.2014
провадження в справі закрито на
підставі п.7 ст. 38 КУпАП. Суддя визнав
доведеним скоєння ОСОБА_1 діянь,
передбачених ст. 172-7 КУпАП за обставин,
зазначених у протоколі про
адміністративне правопорушення, однак
вважав, що адміністративне стягнення
на неї накладено бути не може у зв'язку
з закінченням визначеного для цього
законом строку. Послався на те, що на
момент розгляду справи судом
закінчився однорічний строк з дня
вчинення правопорушення.

Захисник - адвокат ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі на цю постанову
вказує, що ОСОБА_3 була призначена на
посаду касира, перебувала у
безпосередньому підпорядкуванні
головного бухгалтера, а не директора
центру, що станом на 25.01.2013 обов'язку
письмового повідомлення
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів законом
встановлено не було, а усно про
прийняття своєї доньки на посаду
касира ОСОБА_1 свого безпосереднього
керівника - Сушко А.А. повідомила. Окрім
цього, зазначає, що нормативними
актами, які регулюють питання
діяльності територіальних центрів
соціального обслуговування, не
визначено, хто саме є безпосереднім
керівником директора центру, що станом
на 16.04.2014 - день складання протоколу про
адміністративне правопорушення,
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
реалізації державної антикорупційної
політики» від 14.05.2013 № 224-VІІ, особи, які
працюють в галузі соціального захисту,
були виведені з числа суб'єктів
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП. Просить
постанову скасувати і прийняти нову,
якою провадження в справі закрити за
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Прокурор м. Ужгорода в своїй
апеляційній скарзі просить поновити
строк на оскарження постанови,
скасувати її і прийняти нову - про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у виді
штрафу. Стверджує, що суд першої
інстанції всупереч вимогам ч.2 ст. 250
КУпАП розглянув справу без завчасного
повідомлення та участі прокурора, дію
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
реалізації державної антикорупційної
політики» від 14.05.2013 поширив на ОСОБА_1
помилково і не повідомив прокурора про
результат розгляду справи. Вважає, що
ОСОБА_1, згідно примітки до ст. 172-7 КУпАП,
на підставі підпункту «а» пункту 2
частини 1 статті 4 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» була і залишається суб'єктом
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, в силу ст. 9 цього Закону на неї
поширювалась заборона мати у
безпосередньому підпорядкуванні
близьких осіб, що згідно ч.1 ст. 14 та ч.1
ст. 9 цього ж Закону вона була повинна
повідомити безпосереднього керівника
про виникнення конфлікту інтересів,
чого не зробила, що вчинене нею
правопорушення є триваючим і часом
його вчинення слід вважати весь період
з дня прийняття ОСОБА_3 на роботу - 25.01.2013
дотепер.

Апеляційний суд заслухав
пояснення захисника ОСОБА_2 на
підтримку своєї апеляційної скарги та
його заперечення проти апеляційної
скарги прокурора, пояснення ОСОБА_1, яка
підтримала апеляційну скаргу, доводи
захисника і заперечила проти
апеляційної скарги прокурора, промову
прокурора Дербака Ю.Ю., який підтримав
клопотання і апеляційні вимоги
прокурора м. Ужгорода та заперечив
проти доводів ОСОБА_1 і захисника
ОСОБА_2; дослідив матеріали справи,
провів судові дебати, перевірив доводи
клопотання, апеляційних скарг і
приходить до переконання, що
клопотання прокурора і апеляційна
скарга захисника підлягають до
задоволення, а апеляційна скарга
прокурора - до часткового задоволення,
з таких підстав.

Згідно ч.2 ст. 250 КУпАП при
провадженні у справах про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтями 172-4 - 172-9 цього
Кодексу, участь прокурора у розгляді
справи судом є обов'язковою. За
правилом, установленим ст. 277-2 КУпАП,
суд зобов'язаний повідомити осіб, які
беруть участь у розгляді справи про
адміністративне правопорушення, про
дату і місце розгляду не пізніш як за
три доби. Статтею 287 цього Кодексу
передбачено право прокурора оскаржити
постанову в справі про адміністративне
правопорушення.

У справі немає даних про завчасне
повідомлення судом першої інстанції
прокурора про дату і місце її розгляду,
після розгляду - про його результат, про
участь прокурора у її розгляді. В
апеляційній скарзі одержання таких
даних і участь прокурора в розгляді
справи заперечуються.

За таких обставин апеляційний суд
визнає, що права прокурора, в тому числі
на оскарження постанови, зазнали
обмежень, тому його клопотання
підлягає до задоволення.

Зі змісту примітки до ст. 172-7 КУпАП
випливає, що порушення вимог щодо
повідомлення про конфлікт інтересів
підпадає під ознаки передбаченого цією
статтею правопорушення у випадках,
коли суб'єкт правопорушення (особи,
зазначені у пункті 1, підпунктах «а»,
«б» пункту 2 частини першої статті 4
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції») не повідомляють
безпосереднього керівника про
суперечність між його особистими
інтересами та його службовими
повноваженнями, наявність яких може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих йому службових
повноважень.

Отже, при вирішення питання про
винність ОСОБА_1 в учиненні
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП слід виходити з того, чи була вона
суб'єктом такого правопорушення, чи
суперечили її особисті інтереси її
службовим повноваженням, чи могли ці
інтереси вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття нею рішень,
вчинення чи невчинення нею дій під час
виконання службових повноважень і,
якщо могли, то чи повідомила вона
безпосереднього керівника про
наявність такого конфлікту.

ОСОБА_1 під час провадження в
справі і в судовому засіданні пояснила,
що повідомила начальника управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради Сушко А.А.
про прийняття на роботу ОСОБА_3 того ж
дня. Ці показання ОСОБА_3 не
спростовані, вимога про таке
повідомлення у письмовій формі була
внесена до ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» Законом України «Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо реалізації
державної антикорупційної політики»
від 14.05.2013, тобто після прийняття на
роботу ОСОБА_3.

Службові повноваження директора
Ужгородського міського
територіального центру соціального
обслуговування управління праці та
соціального захисту Ужгородської
міської ради визначені у Положенні про
Ужгородський міський територіальний
центр соціального обслуговування
(надання соціальних послуг) управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради,
затвердженому рішенням міськвиконкому
від 06.02.2013 № 45 (а.с. 17-26) і відтворені в
його посадовій інструкції,
затвердженій начальником управління
праці та соціального захисту населення
Ужгородської міської ради Сушко А.А.
04.12.2012. Згідно з ними директор
організовує роботу територіального
центру, несе персональну
відповідальність за виконання
покладених на центр завдань, визначає
ступінь відповідальності працівників;
затверджує посадові обов'язки
керівників структурних підрозділів та
інших працівників центру; координує
діяльність структурних підрозділів
центру; подає міській раді пропозиції
щодо штатного розпису, кошторису
витрат; укладає договори, діє від імені
центру і представляє його інтереси;
розпоряджається коштами центру в межах
затвердженого кошторису витрат та
відповідно до їх цільового
призначення; призначає в установленому
порядку на посаду і звільняє з посади
працівників центру; видає в межах своєї
компетенції накази, організовує і
контролює їх виконання; розробляє і
подає на затвердження виконавчому
комітету міської ради проект положення
про центр; затверджує положення про
структурні підрозділи центру.

З матеріалів справи: направлення
на працевлаштування (а.с.39), службової
записки головного бухгалтера (а.с.40),
посадової інструкції касира УМТЦ СО
(а.с.29) вбачається, що ОСОБА_3 була
направлена на працевлаштування до
Ужгородського міського
територіального центру соціального
обслуговування з Ужгородського
міського центру зайнятості,
рекомендована на посаду касира на час
декретної відпустки касира ОСОБА_5
головним бухгалтером Дибенко Н.І. і за
посадою знаходилась у безпосередньому
підпорядкуванні саме головного
бухгалтера.

Яким чином особисті інтереси
ОСОБА_1, в тому числі прийняття на
роботу на посаду касира ОСОБА_3,
суперечать її службовим повноваженням
і як це могло і може в подальшому
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття нею рішень,
вчинення чи невчинення дій під час
виконання вказаних службових
повноважень, у протоколі не зазначено і
в судовому засіданні не встановлено.

ОСОБА_1, як директор Ужгородського
міського територіального центру
соціального обслуговування управління
праці та соціального захисту
Ужгородської міської ради, була
посадовою особою юридичної особи
публічного права, яка не зазначена в
пункті 1 частини першої статті 4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», але одержує
заробітну плату за рахунок державного
чи місцевого бюджету, тобто входила до
числа осіб, зазначених у підпункті «а»
пункту 2 частини першої статті 4 цього
Закону в редакції від 07.04.2011, яка була
чинною станом на 25.01.2013, а отже була
суб'єктом правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд
відзначає, що стаття 9 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», якою було передбачено, що
особи, зазначені в підпункті «а» пункту
2 частини першої статті 4 цього Закону
не можуть мати у безпосередньому
підпорядкуванні близьких їм осіб, в
подальшому зазнала змін, внесених
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
реалізації державної антикорупційної
політики» від 14.05.2013. Згідно з ними з
осіб, які працюють в галузі освіти,
науки, культури, охорони здоров'я,
фізичної культури та спорту,
соціального захисту, крім державних
органів, органів влади Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування, заборона мати у
безпосередньому підпорядкуванні
близьких їм осіб була скасована
(підпункт 5 пункту 23 Закону від 14.05.2013).

Апеляційний суд вважає, що цей
Закон скасував відповідальність за
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 172-7 КУпАП, осіб,
зазначених у пункті 4 частини першої
статті 9 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» в
редакції від 14.05.2013, оскільки виключив
їх з кола його суб'єктів, а отже, згідно
ч.2 ст. 8 КУпАП, має зворотну силу, тобто
поширюється і на правопорушення,
вчинені до його видання.

Отже, в даному випадку в діянні
ОСОБА_1, поставленому їй в вину, складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, немає. Тому
закриття провадження в справі з іншої
підстави є незаконним.

Керуючись ст. ст. 284, 294 КУпАП,
апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора м. Ужгорода
Гаврилюка В. задовольнити, строк
оскарження ним постанови судді
Ужгородського міськрайонного суду від
20.05.2014 щодо ОСОБА_1 поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2
задовольнити, апеляційну скаргу
прокурора м. Ужгорода Гаврилюка В.
задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського
міськрайонного суду, якою провадження
в справі щодо ОСОБА_1 про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 172-7 КУпАП, закрито на
підставі п. 7 ст. 247 КУпАП скасувати,
провадження в цій справі закрити на
підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Гошовський Г.М.