Справа № 314/1275/14-п
Провадження № 3/314/295/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Вільнянськ

Суддя Вільнянського районного суду
Запорізької області Беспалько Т.Д.,
розглянувши матеріали, які надійшли з
територіальної інспекції з питань
праці у Запорізькій області про
притягнення до адміністративної
відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. № НОМЕР_1,
паспорт НОМЕР_2, виданий 25.02.2000 року
Вільнянським РВ ГУМВС України в
Запорізькій області, мешкаючої -
АДРЕСА_1, працює на посаді головного
бухгалтера комунального підприємства
«Павлівський сількомуногосп» за
скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП, -

в с т а н о в и в:

До Вільнянського районного суду з
територіальної державної інспекції з
питань праці у Запорізькій області
надійшов протокол про скоєння
адміністративного проступку разом з
доданими до нього матеріалами у
відношенні ОСОБА_1.

Згідно протоколу № 08-16-0026/0131, який
24.02.2014 року був складений начальником
відділу - державним інспектором
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області, ОСОБА_1
обвинувачується у скоєнні
адміністративного проступку,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, тобто в
тому, що вона, являючись посадовою
особою комунального підприємства
«Павлівський сількомуногосп», що
розташований за адресою - село
Павлівське, Вільнянського району,
Запорізької області, вулиця
Залізнична, 28 - головним бухгалтером
цього підприємства і будучи, в силу
посадової інструкції наділеною
організаційно-розпорядчим функціями,
23.01.2014 року та 24.01.2014 року, під час
виконання посадових обов'язків,
вчинила адміністративне
правопорушення, факт скоєння якого
було встановлено тим же інспектором
під час проведення перевірки заяв
колишніх працівників цього
підприємства ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
порушення їхніх трудових прав при їх
звільненні з роботи, про що ним і було
складено відповідний акт перевірки №
08-16-0026/0215.

А саме, у вказаному протоколі ОСОБА_1
обвинувачується у тому, що при
звільненні контролера за основним
місцем роботи ОСОБА_2 і її ж звільненні
за сумісництвом на цьому ж
підприємстві як контролера з вивезення
сміття та касира цього ж підприємства
ОСОБА_3 23.01.2014 року та 24.01.2014 року
відповідно, вона, як головний бухгалтер
підприємства, допустила порушення
вимог трудового законодавства -
провела відрахування з належних цим
працівникам компенсаційних виплат -
компенсації за невикористану
відпустку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і допомоги
по соціальному страхуванню у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю, яку
повинна була отримати ОСОБА_3, та,
виконуючи свої обов'язки, при
звільненні цих працівників не
виплатила належні їм до виплат суми в
день звільнення чи наступний день ні
через касу підприємства, ні шляхом
перерахування грошових коштів на
банківські рахунки цих працівників в
установу банку, при тому, що проведення
відрахувань з таких коштів, відповідно
до вимог ст.129 КЗпП України, не
допускається, тобто, в тому, що ОСОБА_1
при виконанні своїх обов'язків
порушила вимоги вказаної норми, за що
ч.1 ст.41 КУпАП і передбачена
адміністративна відповідальність.

Порушник - ОСОБА_1 була належним чином
повідомлена судом про час і місце
розгляду справи, однак в судове
засідання, призначене на 09 годину 00
хвилин 22.04.2014 року не з'явилась, про що
свідчить поштове повідомлення причини
неявки суд не повідомила, тому суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутністю правопорушника на
підставі тих матеріалів, що є у справі.

На момент розгляду справи в судове
засідання з'явились ОСОБА_2 та ОСОБА_3
разом з особою, яка на підставі
цивільно-правової угод надає їм
правову допомогу і просили суд,
заявивши відповідне клопотання, про
допуск їх до участі в справі в якості
потерпілих та допуск ОСОБА_6 при
розгляді справи в якості фахівця у
галузі права, який надає їм правову
допомогу на підставі відповідних угод,
а також заявили клопотання про
долучення до матеріалів справи копій
відповідей заступника начальника
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області на їх заяви до цієї
інспекції про порушення їх прав, копій
наказів №№ 8 та 9 від 23.01.2014 року та
24.01.2014 року про їх звільнення, копії
відомості нарахування заробітної
плати за січень 2014 року, копії витягу з
журналу розрахунку по оплаті праці та
копії листів-повідомлень
адміністрації комунального
підприємства «Павлівський
сількомуногосп» за підписом головного
бухгалтера ОСОБА_1 про наявність
заборгованості на момент звільнення та
необхідності її повернення від 05.03.2014
року.

Суд, розглянувши ці клопотання вважає
за можливе їх задовольнити, оскільки в
протоколі про адміністративне
правопорушення, який є предметом
судового розгляду, саме ці особи
зазначені як ті, чиї права були
порушені ОСОБА_1 при їх звільненні,
вказаним правопорушенням їм
спричинена моральна шкода та майнова
шкода у вигляді невиплачених сум, а
відповідно до вимог ст.269 КУпАП,
потерпілим є особа, якій
адміністративним правопорушенням
заподіяно моральну, фізичну або
майнову шкоду, потерпілий має право
знайомитися з матеріалами справи,
заявляти клопотання, при розгляді
справи користуватися правовою
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи.
Потерпілого може бути опитано як
свідка відповідно до статті 272 цього
Кодексу.

Документи, про долучення яких до
матеріалів справи заявлено клопотання,
мають значення для справи в якості
доказів, а тому, для забезпечення
принципу верховенства права,
передбаченого ст.8 Конституції України
та забезпечення законності при
застосуванні заходів впливу за
адміністративні правопорушення, що
передбачено ст.7 КУПАП, повноти та
всебічності при розгляді даної справи
суд вважає за можливе долучити ці
документи до матеріалів справи.

В процесі розгляду справи судом було
з'ясовано, що відповідно до вимог ст.129
КЗпП України, дійсно, не допускаються
відрахування з вихідної допомоги,
компенсаційних та інших виплат, на які
згідно з законодавством не звертається
стягнення. При цьому, ч.1 ст.127 КЗпП
України, передбачено, що відрахування
із заробітної плати можуть провадитись
тільки у випадках, передбачених
законодавством України.

Стаття 128 того ж Кодексу встановлює
обмеження розміру відрахувань з
заробітної плати. А саме, при кожній
виплаті заробітної плати загальний
розмір усіх відрахувань не може
перевищувати двадцяти процентів, а у
випадках, окремо передбачених
законодавством України, - п'ятдесяти
процентів заробітної плати, яка
належить до виплати працівникові.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України
«Про оплату праці», до структури
заробітної плати відносяться основна
заробітна плата. (Це - винагорода за
виконану роботу відповідно до
встановлених норм праці (норми часу,
виробітку, обслуговування, посадові
обов'язки). Вона встановлюється у
вигляді тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок для робітників та
посадових окладів для службовців) та
додаткова заробітна плата. (Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій).

Відповідальність за порушення вимог
законодавства про працю - порушення
встановлених термінів виплати пенсій,
стипендій, заробітної плати, виплата їх
не в повному обсязі, терміну надання
посадовими особами підприємств,
установ, організацій незалежно від
форми власності та фізичними особами -
підприємцями працівникам, у тому числі
колишнім, на їхню вимогу документів
стосовно їх трудової діяльності на
даному підприємстві, в установі,
організації чи у фізичної особи -
підприємця, необхідних для призначення
пенсії (про стаж, заробітну плату тощо),
визначеного Законом України «Про
звернення громадян», або надання
зазначених документів, що містять
недостовірні дані, порушення терміну
проведення атестації робочих місць за
умовами праці та порядку її проведення,
а також інші порушення вимог
законодавства про працю, передбачена
ч.1 ст.41 КУпАП.

З Акту перевірки та протоколу про
вчинення адміністративного проступку
№ 08-16-0026/0131 вбачається, що при
звільненні ОСОБА_3 та ОСОБА_2, головним
бухгалтером комунального підприємства
«Павлівський сількомунгосп» - ОСОБА_1
були порушені вимоги ст.129 КЗпП України
і нею особисто у цьому Акті перевірки
був вчинений запис про те, що від неї
зауважень щодо змісту цього Акту під
час перевірки не надійшло, а в
протоколі про вчинення
адміністративного проступку, після
роз'яснення їй прав, передбачених ст.268
КУпАП, від ОСОБА_1 жодних клопотань
також не надійшло, а сам проступок
залишений «… без пояснень…».

В матеріалах справи знаходиться
особисте письмове пояснення ОСОБА_1 від
24.03.2014 року з приводу складення
стосовно неї вищевказаного протоколу,
в яких вона виклала свої заперечення та
міркування щодо скоєння нею
адміністративного проступку. При
цьому, ОСОБА_1 вказала, що, як вона
вважає, вона не є суб'єктом цього
адмінпроступку, що акт перевірки, на
який посилається інспектор,
підприємством оскаржується, що вона, як
головний бухгалтер, «… не володіє
організаційно-розпорядчими функціями
…», а також на те, що при нарахуванні
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 премії за
вересень-жовтень місяць 2013 року
попереднім бухгалтером фактично
безпідставно було нараховано та
виплачено таку премію, яку вона вважає
арифметичною помилкою, а тому
відрахування нею проведені підставно
на підставі ст.127 КЗпП України та
відповідного наказу директора.

Допитані в судовому засіданні в якості
свідків на підставі ст.ст. 251, 269 та 272
КУпАП за клопотанням їх захисника
потерпілі ОСОБА_2, мешкаюча за адресою -
АДРЕСА_2 та ОСОБА_3, мешкаюча за адресою -
АДРЕСА_3, які в адмінпротоколі,
складеному державним інспектором
державної інспекції з питань праці у
Запорізькій області зазначені як ті
особи, стосовно яких і було допущено
порушення законодавства про працю суду
пояснили наступне.

На вищевказаному підприємстві вони
працювали - ОСОБА_2 в якості контролера
і за сумісництвом на цьому ж
підприємстві - в якості контролера за
вивозом сміття, а ОСОБА_3 в якості
касира по 23.01.2014 року та 24.01.2014 року
відповідно. Звільнилися вони за
власним бажанням на підставі п.1 ст.36
КЗпП України на підставі власноруч
написаних заяв про звільнення, але ці
заяви були ними написані під тиском
адміністрації - директора КП
«Павлівський сількомунгосп» Дроздова
І.В. Під час їх звільнення, ні в день
звільнення, ні наступного дня, ні в
подальшому з ними не був проведений
повний розрахунок, як того вимагає
чинне законодавство про працю - їм не
були виплачені компенсації за
невикористану відпустку, (ОСОБА_2 та
ОСОБА_3) та ОСОБА_3 не була виплачена
допомога по соціальному страхуванню у
зв'язку з тимчасовою непрацездатністю,
оскільки незадовго до свого звільнення
вона хворіла і для проведення оплати
днів тимчасової непрацездатності
надала адміністрації лікарняний
листок.

Також, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суду пояснили,
що з приводу порушень їх трудових прав
вони звертались в державну інспекцію з
питань праці у Запорізькій області,
представник якої проводив перевірку їх
заяв, і за результатами якої вони
отримали відповідь про те, що стосовно
ОСОБА_1 готується до складення протокол
про вчинення нею адміністративного
проступку, а також, що директору
підприємства внесено припис про
усунення допущених порушень.

Однак, вказаний припис ні ним, ні ОСОБА_1
до сих пір не виконаний, заборгованість
по заробітній платі їм не виплачена.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП,
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото - і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото - і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

З долучених до матеріалів справи за
клопотанням потерпілих відповідей на
їх звернення до державної інспекції з
питань праці у Запорізькій області
вбачається, що дійсно, саме за їх
зверненнями була проведена перевірка
дотримання норм законодавства про
працю при їх звільненні з КП
«Павлівський сількомуногосп», що
підтверджується і Актом перевірки №
08-16-0026/0215. З наказів про звільнення
потерпілих вбачається, що ОСОБА_2 була
звільнена 23.01.2014 року в якості
контролера і за сумісництвом на цьому ж
підприємстві - в якості контролера за
вивозом, а ОСОБА_3 - 24.01.2014 року за
власним бажанням на підставі п.1 ст.36
КЗпП України. З відомості нарахування
та виплати заробітної плати за січень
2014 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
були нараховані грошові суми, але не
виплачені, оскільки на момент
звільнення, за даними адміністрації за
ними обліковувався борг. За ОСОБА_2 - 561,97
грн. і за ОСОБА_3 - 1257,39 грн, що, в свою
чергу, підтверджується і
листами-повідомленнями за підписом
ОСОБА_1 від 05.03.2014 року про наявність
боргу перед підприємством у вказаних
працівників на момент їх звільнення.

За ст.252 КУпАП, орган (посадова особа), що
розглядає справу, оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, доведена
в повному обсязі і підтверджується
сукупністю досліджених доказів, які не
викликають сумнівів у своїй
достовірності і допустимості, зокрема
даними, які містяться в акті перевірки
№ 08-16-0026/0215, протоколі про
адміністративне правопорушення №
08-16-0026/0131 від 24.02.2014 року, наказах №№ 8 та
9 від 23.01.2014 року та 24.01.2014 року про
звільнення потерпілих, відомості
нарахування заробітної плати за січень
2014 року, витягу з журналу розрахунку по
оплаті праці підприємства та копії
листів-повідмлень адміністрації
комунального підприємства
«Павлівський сількомуногосп» за
підписом головного бухгалтера ОСОБА_1 і
адресованих потерпілим про наявність
заборгованості на момент їх звільнення
та необхідності її повернення від
05.03.2014 року, які долучені до матеріалів
та досліджені в судовому засіданні.

Суд також дійшов висновку, що вина
ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП в повному обсязі підтверджується
і поясненнями потерпілих, які були
допитані в якості свідків в їх
сукупності та співставленні з іншими
матеріалами справи.

Також, суд дійшов висновку, що в діях
ОСОБА_1 наявний склад
адміністративного проступку,
відповідальність за який передбачена
саме ч.1 ст. 41 КУпАП України, оскільки
ОСОБА_1 дійсно були допущені порушення
вимог ст.129 КЗпП України при звільненні
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і вчинене ОСОБА_1
правопорушення відноситься до інших
порушень вимог законодавства про
працю, оскільки таке порушення не
конкретизовано в самій нормі - (ст.41
КУпАП).

Що стосується особистих письмових
пояснень ОСОБА_1, долучених до
матеріалів справи про її
невинуватість, а винуватість у всьому
директора підприємства, то ці
пояснення спростовуються протоколом
та вищевказаними матеріалами, які
досліджувались в судовому засіданні.

При накладенні адміністративного
стягнення суд враховує обставини, за
яких було скоєно правопорушення та
характер вчиненого правопорушення,
особу ОСОБА_1, ступінь її вини, її
сімейний та фінансовий стан, наявність
обставин, що обтяжують
відповідальність за вчинене
правопорушення, а саме, те, що
протиправна поведінка ОСОБА_1,
незважаючи на вимогу уповноважених на
те осіб припинити її, продовжується, що,
відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.35 КУпАП є
обставиною, яка обтяжує
відповідальність за адміністративне
правопорушення та відсутність
обставин, які, згідно до вимог ст. 34
КУпАП пом'якшують відповідальність за
вчинене правопорушення, при вирішенні
питання про накладення
адміністративного стягнення суд,
приходить до висновку, про можливість
призначити покарання у вигляді штрафу,
передбаченого санкцією статті.

Враховуючи вимоги ст. 33 КУпАП, суд
вважає доцільним піддати ОСОБА_1
адміністративному стягненню в розмірі
п»ятидесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40-1 Закону України
«Про судовий збір» сягнути з гр. ОСОБА_4
судовий збір у розмірі 36 гривень 54 коп.

На підставі вкладеного, керуючись ст.
ст. 33, 41-2, 283, 284, 287-289 КУпАП, ст. 40-1 Закону
України «Про судовий збір», суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Визнати винною ОСОБА_1 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та піддати
її адміністративному стягненню у
вигляді штрафу в розмірі 510 (п»ятсот
десять )на користь держави (рр №
0079, одержувач ГУДКУ у Запорізькій
області, м. Вільнянськ, ,
банк ГУДКУ в Запорізькій області, МФО
813015, код бюджетної класифікації 21081100).

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в у
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54
коп.(отримувач державний бюджет
Вільнянського району, код отримувача:
37997149, банк отримувача УДКУ у
Вільнянському районі ГУДКУ в
Запорізькій області, МФО 813015, код
класифікації 22030001, рахунок отримувача
0079, призначення платежу:судовий
збір Вільнянський районний суд, 37248261 п.5
)

Постанова може бути оскаржена особою,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, її захисником,
потерпілим чи його захисником або
опротестована прокурором протягом
десяти днів з дня її винесення шляхом
подачі апеляційної скарги чи протесту
прокурора до апеляційного суду
Запорізької області через
Вільнянський районний суд Запорізької
області.

Копію постанови направити до
територіальної державної інспекції
праці в Запорізькій області.

Суддя:
Т.Д.
Беспалько

22.04.2014 року
м. Вільнянськ

22.04.2014 на 09:00

22.04.2014