П О С Т А Н О В А

iменем України

3/330/320/2014

Справа № 330/899/14-п

"29" травня 2014 р. суддя Якимівського
районного суду Запорізької області
Федорець С.В., розглянувши матеріали, що
надійшли з Територіальної державної
інспекції з питань праці у Запорізькій
області, про притягнення до
адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Шелюги , Якимівського район,
Запорізької області, прописаний за
адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_3
.виданий Якимівським РВ УМВС України в
Запорізької області 31.03.1999 року ,
ідент.№ НОМЕР_2 , громадянина України,
про притягнення до адміністративної
відповідальності за ст.188-1ч.2 КпАП
України,

встановив:

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення, ОСОБА_1, під час
виконання посадових обов'язків
голови Шелюгівської сільської ради,
маючи організаційно розпорядчі
функції, вчинив адміністративне
правопорушення, яке є триваючим та
встановлено актом перевірки № 08-26-0023/
0495 від 16.04.2014 допустив невиконання
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів , що
встановлено с.19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» (Для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця).,
відповідальність за яке передбачено
вимогами ч. 2 статті 188 -1 Кодексу України
про адміністративне правопорушення, а
саме:

Перевіркою встановлено, що за даними
звіту № 10 -ПУ "Про зайнятість і
працевлаштування інвалідів за 2013 рік"
середньо облікова кількість штатних
працівників облікового складу складає
24 особи, тобто норматив за 2013 рік
складає одна особа інвалід. На час
перевірки інваліди у Шелюгівської
сільській раді не працюють. Тобто
норматив працевлаштування інвалідів
не дотримується, чим порушено вимоги
ст.19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» При цьому державна служба
зайнятості в відповідності з Законом
України "Про зайнятість населення" лише
сприяє працевлаштуванню інвалідів, які
перебувають на обліку і зареєстрованих
у якості безробітних.

Під час розгляду матеріалу ОСОБА_1 не
визнав своєї провини у скоєнні
зазначеного правопорушення та пояснив
суду, що причиною недотримання
нормативів працевлаштування інвалідів
є відсутність посад, які б могли
відповідати категорії інвалідів, да і
взагалі вільних посад, крім того,
пояснив, що жодного звернення
інвалідів з метою працевлаштування не
надходило. На підтвердження своїх
пояснень надав суду довідку
Якимівського районного центру
зайнятості, згідно якої протягом 2013
року на працевлаштування до
Шелюгівської сільської ради інваліди
не направлялися.

Розглянув матеріали справи, заслухав
ОСОБА_1, суд встановив, що в його діях
відсутні ознаки правопорушення,
передбаченого ст. 188-1 ч.2 КупАП у зв'язку
з наступним:

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу здійснюється шляхом
їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості. Частиною 3
ст. 18-1 зазначеного закону державна
служба зайнятості здійснює пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань".

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 17
закону з метою реалізації творчих і
виробничих здібностей інвалідів та з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації їх забезпечується право
працювати на підприємствах, установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.

Статтею 1 цього ж Закону встановлено, що
інваліди в Україні володіють усією
повнотою соціально-економічних,
політичних, особистих прав і свобод,
закріплених Конституцією України та
іншими законодавчими актами".

При цьому суд вважає, що законом
встановлено захист саме приватного
права конкретної особи, установленому
порядку визнаної інвалідом. У зв'язку з
чим при вирішенні питання про
притягнення посадової особи до
адміністративної відповідальності,
передбаченої ст. 188-1 КУпАП, необхідно
виявити наявність волевиявлення
інваліда до реалізації свого
захищеного законом приватного права на
труд.

Застосування зазначеної у ч. 2 ст. 188-1
КУпАП санкції, при відсутності самого
факту находження на обліку
особи-інваліда, яка виявила бажання
працювати, є безпідставним та
суперечить загальним принципам права
накладення юридичної відповідальності
на особу.

Загальновідомим є й те, що до основних
складових правопорушення належить
вина та наявність причинного зв'язку
між самим порушенням та наслідками.
Наявність визначених приватних прав у
конкретної особи ніяким чином не
передбачає реалізацію такого права без
волевиявлення самої особи, яка володіє
такими правами. Тобто, виконання
нормативу по працевлаштуванню
інвалідів можливо лише за наявності
вакантного робочого місця та бажання,
волевиявлення самої особи інваліда
працювати.

Таким чином, факт відсутності доказів
реалізації інвалідом свого права на
працевлаштування, а саме - бажання
працювати у конкретній установі та
повідомлення про це служби зайнятості
населення, а також, постановка на облік
у цій службі, робить неможливим
застосування адміністративної санкції
до посадової особи, яка наділена правом
приймати на роботу та правом
звільнення.

Відповідно до ст.247п.1 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю за відсутності події
і складу адміністративного
правопорушення.

Керуючись ст. ст.283, 188-1ч.2, 247п.1 Кп АП
України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної
відповідальності, передбаченої
ст.188-1ч.2 КУпАП у узв'язку з відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення.

На постанову судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути винесено протест прокурора
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. Протест прокурора подається
до Запорізького апеляційного суду
через Якимівський районний суд
Запорізької області.

Суддя - Федорець
С.В.