Справа №359/4109/14-п
Провадження № 3/359/1190/2014
Протокол № 0175/125120102/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року
м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду Київської області Вознюк С.М., за
участю прокурора Зварича М.М.,
представника митниці Захарова А.О.,
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,
розглянувши адміністративний
матеріал, який надійшов від Київської
митниці Міндоходів, про порушення
митних правил, передбачених ст. 471 МК
України, щодо громадянки Угорщини
ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1, місце
народження: Україна, місце проживання:
Україна, АДРЕСА_1, пенсіонерка, паспорт
громадянки Угорщини НОМЕР_1, виданий
07.10.2009 року, орган що видав: NYILVANTARTO NIVATAL,
посвідка на постійне проживання НОМЕР_2
від 04.12.2013, орган, що видав 8001, підстава
видачі 03/03, -

в с т а н о в и в :

12.04.2014 о 07 год. 50 хв. під час проходження
митного контролю в зоні митного
контролю залу «Відліт» терміналу «D» ДП
МА «Бориспіль» громадянка Угорщини
ОСОБА_2, яка відлітала з України до
Швейцарії, м. Цюріх літаком
авіакомпанії «МАУ», рейсом 471, своїми
діями обрала канал, позначений
символами зеленого кольору - «зелений
коридор», тим самим, відповідно до ч. 5
ст. 366 МК України заявила про те, що
переміщувані нею через митний кордон
України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо вивезення за межі митної
території України та засвідчила про
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиркою «білої
лінії», яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю «зелений
коридор», пасажирці було поставлено
запитання щодо наявності в неї готівки,
на що вона відповіла, що має при собі 10
000 Євро. Після цього пасажирку було
запрошено до службового приміщення
митниці залу «Відліт» терміналу «D» ДП
МА «Бориспіль», де нею була видана
готівка в розмірі 20 600 євро. Вся готівка
знаходилась в одному з відділень
гаманця пасажирки, який лежав в її
сумці. Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування.
Зі слів громадянки Угорщини ОСОБА_2 вся
вищезазначена готівка належить їй
особисто. Пасажирка обрала проходження
митного контролю "зеленим коридором",
де передбачено наявність у громадян
готівки у сумі, що не перевищує 10 000 євро
(чи еквівалент цієї суми в іншій
валюті).

На момент проходження митного контролю
належним чином оформленої митної
декларації та дозвільних документів
пасажирка не надала, до моменту
перетину нею «білої лінії» до
інспекторів митниці з приводу
декларування готівки не зверталась. З
виявленої суми громадянці було
пропущено 10 000 євро.

Своїми діями громадянка Угорщини
ОСОБА_2, під час проходження митного
контролю в залі «Відліт» терміналу «D»
ДП МА «Бориспіль» порушила
встановлений ст. 366 МК України порядок
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю. Сума готівки, що
переміщувалась громадянкою Угорщини
ОСОБА_2. підлягає обов'язковому
письмовому декларуванню у повному
обсязі з поданням митному органу
відповідних дозвільних документів.

Зазначені дії, що полягають у
переміщенні через митний кордон
України громадянкою Угорщини ОСОБА_2,
яка формою проходження митного
контролю обрала проходження через
«зелений коридор», готівки в обсязі, що
підлягає обов'язковому письмовому
декларуванню відповідно до Постанови
Правління НБУ № 148 від 27.05.2008 р., мають
ознаки порушення митних правил,
передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці
складено протокол про порушення митних
правил №0175/125120102/14 один примірник якого
вручено під підпис громадянці Угорщини
ОСОБА_2 і в якому було зазначено про час
та місце розгляду справи про порушення
митних правил, кошти в рахунок
забезпечення штрафу працівниками
митниці не вилучались.

На підставі статті 511 Митного кодексу
України за цим протоколом тимчасово
вилучено: 10 600 євро.

Підстав для перенесення розгляду
справи, направлення матеріалів для
додаткової перевірки, закриття
провадження в справі - судом не
встановлено.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину
визнала, в своїх вільних поясненнях
зазначила, що це сталося ненавмисно, з
необережності. Пояснила, що їде робити
складну операцію і дуже хвилюється,
крім того в останні два дні захворіла,
що також негативно вплинуло на її стан
здоров'я. Тому, коли до неї звернулась
інспектор митниці вона розгубилась і
назвала лише 10 000 євро, так як всі думки
лише про операцію, і вона чомусь
подумала, що питають саме про неї. Їй
потрібно 10 000 євро на операцію та 10 000
євро на післяопераційний період. Всі
валюта належить їй особисто, вона зняла
її зі свого особистого рахунку в банку
«Гроші та кредит». Митну декларацію не
заповняла, з митними правилами не
ознайомлювалась. Просила повернути
вилучену валюту, оскільки ці гроші дуже
потрібні їй та її сім»ї.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_2 підтримав пояснення останньої
та просив повернути вилучену у його
довірительки валюту, оскільки для
цього є всі підстави, які
підтверджуються належним документами,
а саме: документи, які характеризують
особу ОСОБА_2 та банківські документи,
які підтверджують легальне джерело
походження грошей, в тому числі право
на їх переміщення через митний кордон.

Прокурор та представник митниці
просили суд застосувати до порушника
стягнення у виді штрафу з конфіскацією
вилученої валюти.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку
прокурора та представника митниці, а
також представника правопорушниці,
дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що в діях громадянки
Угорщини ОСОБА_2 вбачаються ознаки
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного кодексу України.

Так, дійсно громадянка Угорщини ОСОБА_2
допустила порушення вимог ст. 366 МК
України порядку проходження митного
контролю в зонах (коридорах) спрощеного
митного контролю.

З цього приводу у суду достатні
підстави для визнання громадянки
Угорщини ОСОБА_2 винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України, оскільки протокол складено
12.04.2014 року.

Вина правопорушниці підтверджується
даними протоколу про порушення митних
правил, та даними службової записки,
особистими поясненнями громадянки
Угорщини ОСОБА_2 та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а
також ст. 17 Закону України «Про
міжнародні договори» від 22.12.1993 року,
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, є часткою національного
законодавства України. Також
передбачається, що якщо міжнародним
договором встановлені інші права, ніж
ті, які передбачені законодавством
України, то застосовуються правила
міжнародного договору України. Тобто в
такому випадку міжнародно-правові
норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Європейську Конвенцію «З захисту прав
і основних свобод людини», а також
Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною
частиною Конвенції, чим визнала її дію
в національній правовій системі, а
також обов'язковість рішень
Європейського Суду з прав людини по
всім питанням що стосуються тлумачення
і застосування Конвенції.

У своєму рішенні від 06.11.2008 року, по
справі Ісмаїлов проти Російської
Федерації Європейський Суд з прав
людини зазначив, що конфіскація
валютних цінностей у розмірі 21348
доларів США належних ОСОБА_6, які він не
зазначив у митній декларації, є
порушенням ст. 1 Першого протоколу до
конвенції з наступних підстав. Згідно
зі статтею 1 Протоколу N 1 до Конвенції з
захисту прав людини, кожна фізична чи
юридична особа має право на повагу до
своєї власності. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше, як в
інтересах суспільства та на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права. Перша і
найбільш важлива вимога зазначеної
правової норми полягає в тому, що
будь-яке втручання публічної влади в
право на повагу до власності має бути
законним. Також передбачається, що
держава уповноважена здійснювати
контроль за використанням власності
шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те чи буде досягнута
справедлива рівновага між вимогами
загального інтересу і захисту
фундаментальних прав особи, має
значення лише при умові, що таке
втручання відповідає вимогам закону і
не є безпідставним.

Що стосується загального інтересу,
якому могло слугувати таке втручання.
Європейський Суд зазначив, що держави
мають законний інтерес і в той же час
обов'язок вживати заходи в цілях
виявлення та контролю руху готівкових
коштів через кордони, оскільки значні
суми готівки можуть використовуватись
для легалізації незаконних доходів,
торгівлі наркотиками, фінансування
тероризму, вчинення тяжких фінансових
злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка
розповсюджується на будь-яку особу, що
перетинає кордон держави, попереджує
прихований ввіз і вивіз грошових
коштів з країни і конфіскаційна міра,
яку тягне недекларування грошових
коштів митному органу, є частиною
загальної регулятивної системи,
передбаченої для боротьби з подібними
правопорушеннями.

Суд також вказав, що органи влади
повинні дотримувати розумний баланс
між заходами, вжитими для забезпечення
загальних інтересів суспільства, та
потребою захищати право заявника на
мирне володіння своїм майном, тобто, чи
не стали вжиті заходи особистим та
надмірним тягарем для заявника. Крім
того, суд зауважив, що для того, щоб
втручання вважалося пропорційним, воно
має відповідати тяжкості
правопорушення, зокрема, недотриманню
вимоги щодо внесення відомостей до
митної декларації, а не тяжкості
будь-якого правопорушення, яке можна
припустити (наприклад, відмивання
грошей або ухилення від сплати
податків, але яке насправді не було
доведене).

Правопорушення, яке вчинила
громадянка Угорщини ОСОБА_2, полягало у
переміщенні через митний кордон не
задекларованих митному органу коштів в
сумі 10 600 євро, що підлягає
обов'язковому декларуванню.

Слід зауважити, що діючим
законодавством України ввезення
готівкової іноземної валюти в Україну,
в принципі не обмежена, обмежена лише
сума (10000 євро), яка може бути ввезена
без письмового декларування.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке
вичинила ОСОБА_2, полягає в
недекларуванні іноземної валюти при
проходженні митного контролю в
"зеленому коридорі", тобто в зоні
спрощеного митного контролю,
відповідальність за що передбачена ст.
471 МК України.

Згідно з ст.471 МК України, за таке
правопорушення передбачено накладення
адміністративного стягнення в виді
штрафу і конфіскації не задекларованої
валюти.

За матеріалами справи ОСОБА_2 не судима,
до кримінальної чи адміністративної
відповідальності раніше не
притягувалася. Жодних даних, які б
давали суду підстави вважати, що шляхом
застосування конфіскації буде
попереджена інша незаконна діяльність
- легалізація злочинних доходів,
торгівля наркотиками, фінансування
тероризму, ухилення від сплати
податків, тощо - відсутні.

В судовому засіданні прокурор та
представник митниці також не
висловлювали припущень щодо
незаконності походження валютних
цінностей.

За вищевказане правопорушення, яке
полягає в недекларуванні іноземної
валюти, ОСОБА_2 підлягає
адміністративному стягненню у виді
штрафу. При цьому як прокурор, так і
представник митниці, у судовому
засіданні, не довели і навіть не
стверджували, що одного такого
адміністративного стягнення не
достатньо для досягнення бажаного
стримуючого і карного впливу і
запобігання порушень вимог про
декларування. Їхні пояснення щодо
застосування конфіскації
обґрунтовуються виключно тим, що таке
додаткове адміністративне стягнення
передбачене ст.471 МК України, як
обов'язкове.

Таким чином, єдине протиправне діяння,
яке вчинила ОСОБА_2, полягає в ненаданні
митному органу відповідної декларації.

Шкода, яку ОСОБА_2 потенційно могла
завдати державі, була незначною: вона
не ухилялася від сплати мита та інших
зборів і не завдала державі іншої
шкоди, якби вона ввозила гроші не
задекларувавши їх, органи влади лише не
отримали б інформацію про те, що ці
кошти опинилися на території держави.
Таким чином, метою конфіскації було не
відшкодування майнової шкоди, завданої
державі, оскільки вона не зазнала
ніяких збитків внаслідок невнесення
заявником відомостей до митної
декларації.

З огляду на наведене, враховуючи
практику Європейського Суду з прав
людини, приходжу до висновку, що
застосування конфіскації, предметів
порушення митних правил, в даному
випадку є порушенням положень ст. 1
Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не
пропорційним, оскільки покладає на
ОСОБА_2 «індивідуальний надмірний
тягар».

На підставі статті ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа правопорушника, ступінь вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Обтяжуючих та пом'якшуючих
відповідальність особи обставин судом
не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи
із смислу ч. 3 ст. 462 МК України,
матеріали справи, встановлені судом
обставини, думку прокурора та
представника митниці, зазначені норми
закону, суддя дійшов висновку, що на
правопорушницю має бути накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (1700 грн.). З цього приводу
підстав для застосування додаткового
покарання - конфіскації вилученої
валюти у суду немає.

Саме таке стягнення суддя вважає
достатнім для виправлення та належної
поведінки громадянки Угорщини ОСОБА_2
в подальшому.

Аналогічної позиції дотримався
апеляційний суд Київської області при
розгляді справ №359/904/14-ц (33-ц/780/208/14;
№359/260/14-ц (33-ц/780/168/14), відображеної в
рішенні суду апеляційної інстанції від
24.03.2014 року та 11.04.2014 року.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» слід стягнути з
громадянки Угорщини ОСОБА_2 на яку
накладено адміністративне стягнення
судовий збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК
України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 22, 33
КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянку Угорщини, визнати винною у
скоєні правопорушення, передбаченого
ст. 471 МК України та накласти штраф у
розмірі сто неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 1700 (одна тисяча сімсот)
гривень 00 коп.

Вилучену згідно протоколу про
порушення митних правил № 0175/125120102/14
року від 12.04.2014 року валюту в розмірі 10
600 (десять тисяч шістсот) євро, -
повернути ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1,
паспорт громадянки Угорщини НОМЕР_1,
виданий 07.10.2009 року, орган що видав:
NYILVANTARTO NIVATAL.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь
держави України (одержувач: Державний
бюджет України; Код ; код
банку: 821018; банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Київській області; рахунок: №5004,
код класифікації доходів бюджету: 21081100,
код виду надходжень бюджету: 050: ОСОБА_2,
№359/4109/14-п).

Стягнути з ОСОБА_2 (ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянки Угорщини на користь
державного бюджету України (р/р
№0004, МФО: 821018, код за ,
банк: ГУДКСУ у Київській області,
отримувач коштів Бориспільське УДКСУ
(м. Бориспіль): 22030001) судовий збір в
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку оскарження (опротестування)
цієї постанови і може бути пред'явлена
до виконання протягом трьох місяців з
дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили
___________________

Суддя
С.М. Вознюк