Справа № 535/441/14-п
Провадження № 3/535/168/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2014 року Cуддя
Котелевського районного суду
Полтавської області Цвітайло П.В.
розглянувши матеріали, які надійшли
від відділення ДАІ Котелевського РВ
УМВС України в Полтавській області про
притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця та жителя АДРЕСА_1,
працюючого будівельником ТОВ
«Агрофірма «Маяк», раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався;-

за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення;-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до змісту протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 479054 від 14 травня 2014 року, ОСОБА_1, 14
травня 2014 року, близько 19 години 10
хвилин в сел. Котельва по вул.
Жовтневій громадянин ОСОБА_1, керував
електовелосипедом з електродвигуном
потужністю 3 КВТ перебуваючи в стані
явного алкогольного сп'яніння, з різким
запахом алкоголю з ротової порожнини.
Від проходження освідування та
продуття алкотестера «Драгер»
відмовився.

Своїми діями ОСОБА_1, формально
порушив вимоги п.п. 2.5, 2.9 Правил
дорожнього руху України, які
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України та формально скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.

Під час розгляду справи в суді ,
ОСОБА_1 в своїх поясненнях фактично
підтвердив, що дійсно 14 травня 2014 року,
після роботи випив пива та поїхав на
велосипеді по кропиву. Зазначивши суду,
що їхав не по автодорозі, а на узбіччі
від свого домогосподарства до ділянки
де росте кропива. Відстань від його
будинку до місця де він рвав кропиву
становить трішки більше 600 метрів. При
цьому пояснив, що міліціонери стояли на
блок-посту і покликали його, щоб
подивитися та розпитати про даний
велосипед з електрикою, і почувши запах
склали на нього даний протокол. У
скоєному щиро розкаюється та запевняв
суд, що не їхав по дорозі де рухається
автотранспорт, і більше не буде випивши
пива брати велосипед.

Суд системно дослідивши
матеріали справи, заслухавши
пояснення ОСОБА_1, приходить до
переконання, що в діях ОСОБА_1,
формально вбачається вина в скоєнні
даного адміністративного
правопорушення, з наступних підстав.

Аналізуючи зміст протоколу, пояснення
правопорушника, суд вважає, що ні яких
нагальних потреб для освідування
ОСОБА_1, через алкотестер «Драгер» не
було, оскільки він сам зізнався і
власноручно написав про вживання пива
в своїх поясненнях в протоколі.

Суд виходячи з змісту протоколу,
пояснень правопорушника та
конкретного випадку, а саме з того, що в
протоколі не зазначено чітко, що
порушник рухався по трасі де рухаються
інші транспортні засоби, а зазначено
лише вулицю. За таких обставин ОСОБА_1,
не був рівноцінним учасником
дорожнього руху, оскільки пересувався
на велосипеді поза дорогою, на коротку
відстань і не міг рухаючись на своєму
велосипеді спричинити незручності та
нести небезпеку іншим учасникам
дорожнього руху.

Крім цього, в п. 2.9 правил та диспозиції
ст. 130 КУпАП чітко зазначено керування
транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння, а не з запахом
алкоголю з ротової порожнини, що також
в деякій мірі ставить під сумнів
висновок інспектора щодо наявності в
особи, саме стану алкогольного
сп'яніння.

Вина особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь (ст. 62 Конституції України).

Враховуючи характер вчиненого
правопорушення в даному конкретному
випадку, особу правопорушника,
наявність обставини, що пом'якшують
відповідальність, а саме: щире
розкаяння, вчинення адміністративного
правопорушення вперше, зобов'язання
більше не порушувати законодавство,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність, відсутність
будь-яких негативних наслідків суд
приходить до переконання, що дане
правопорушення можливо визнати
малозначним та слід звільнити його від
адміністративної відповідальності з
винесенням усного зауваження.

Таке адміністративне стягнення на
думку суду, буде співмірним вчиненому
ОСОБА_1 адміністративному
правопорушенню, справедливе, необхідне
і достатнє для його виправлення, а
також попереджатиме і запобігатиме
вчиненню ним нових правопорушень і в
повній мірі відповідатиме меті
адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП
судовий збір у провадженні по справі
про адміністративне правопорушення у
разі винесення судом (суддею) постанови
про накладення адміністративного
стягнення сплачується особою, на яку
накладено таке стягнення. Розмір та
порядок сплати якого встановлюється
Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «
Про судовий збір» у разі ухвалення
судом постанови про накладення
адміністративного стягнення
сплачується 0, 03 розміру мінімальної
заробітної плати, що становить 36 грн. 54
коп.

Враховуючи вище викладене,
керуючись ст. ст. 22, 33, 34, ч.1 ст.130,
ст.ст.280, 283-284 Кодексу України про
адміністративні правопорушення;-

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Закрити провадження по справі про
адміністративне правопорушення за
ч.1 ст.130 КУпАП
відносно ОСОБА_1 та на підставі ст.22
КУпАП звільнити його від
адміністративної відповідальності з
оголошенням усного зауваження.

Стягти з ОСОБА_1, на користь держави
судовий збір в сумі 36 грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня її
винесення.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
протесту прокурора, за винятком
постанови про застосування стягнення,
передбаченого ст. 32 цього кодексу.

Суддя