ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Паленик І.Г. за участі:

особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1, розглянувши у залі суду у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
судді Солом'янського районного суду м.
Києва від 13 березня 2014 року, про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2
року в м. Хмельницьку, громадянин
України, проживає та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний
номер облікової картки платника
податків - НОМЕР_1,

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано
винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та
застосовано до нього адміністративне
стягнення у виді штрафу на користь
держави в розмірі двохсот
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян, що становить 3 400 гривень.

Як убачається з постанови судді
районного суду та матеріалів справи,
ОСОБА_1 11 січня 2014 року о 09 годині 10
хвилин керував автомобілем марки «Део»
державний номерний знак НОМЕР_2 в с.
Яблуниця Яремчанського району,
Івано-Франківської області, з явними
ознаками алкогольного сп'яніння, а саме
тремтіння пальців рук, почервоніння
шкіри обличчя, різкий запах алкоголю з
ротової порожнини. Від проходження
медичного огляду на стан сп'яніння
відмовився в присутності двох свідків.

Своє рішення суд мотивував тим, що вина
ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного
правопорушення повністю
підтверджується матеріалами справи, а
саме: протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями свідків
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову судді
районного суду та закрити провадження
у справі, за відсутності в його діях
адміністративного правопорушення.
Зокрема, апеляційна скарга мотивована
тим, що оскаржувана постанова судді
прийнята з порушення норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, при цьому, суддею не повно
з'ясовано усі фактичні обставини
справи, не досліджено та не надано
належної оцінки наявним у матеріалах
справи доказам. Крім цього, суд
формально підійшов до вивчення
обставин справи, що потягло за собою
необґрунтоване та суворе застосування
адміністративного стягнення.

Одночасно, ОСОБА_1 просить поновити
йому строк на апеляційне оскарження
постанови судді районного суду від 13
березня 2014 року, оскільки він не
отримував повідомлення про час та
місце розгляду справи, а копію
оскаржуваної постанови отримав лише 26
березня 2014 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження та просив
поновити йому пропущений строк, а також
підтримав доводи викладенні в
апеляційній скарзі, та просив її
задовольнити, скасувавши постанову
судді районного суду та закривши
провадження у справі, за відсутності в
його діях складу адміністративного
правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення, дослідивши доводи
клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження постанови судді
районного суду та апеляційної скарги,
приходжу до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 268 КУпАП, справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 277-1 КУпАП,
повістка особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
вручається не пізніш як за три доби до
дня розгляду справи в суді.

Як убачається з матеріалів справи, в
них наявне повідомлення про виклик на
судове засідання ОСОБА_1 від 28 лютого 2014
року. Разом з тим, зазначене
повідомлення 10 березня 2014 року було
повернуто на адресу суду, у зв'язку з
закінченням терміну зберігання, а 13
березня цього ж року суддею було
постановлено рішення по справі, що
свідчить про те, що ОСОБА_1 не був
належним чином повідомлений про місце
і час розгляду справи відносно нього.
Відповідно до зворотного повідомлення,
ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної
постанови 26 березня 2014 року, а
апеляційну скаргу надіслав 04 квітня
цього ж року, тобто у десятиденний
строк з моменту, як йому стало відомо
про прийняте рішення, у зв'язку з чим,
вважаю, що пропущений ним строк на
оскарження постанови судді районного
суду підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП,
завданням судді при розгляді справ про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Вищенаведені вимоги закону суддею
місцевого суду дотримані.

Як вбачається з матеріалів справи про
адміністративне правопорушення, суддя
районного суду, розглядаючи дану
справу, достатньо повно, об'єктивно та
всебічно дослідив наявні у ній докази в
їх сукупності і, всупереч ствердженням
апеляційної скарги ОСОБА_1, дійшов
правильного висновку про наявність в
діях останнього складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зокрема, незважаючи на невизнання
ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні
вищезазначеного адміністративного
правопорушення, його вина повністю
підтверджується наявними у справі
доказами, а саме: протоколом про
адміністративне правопорушення (а.с. 1),
складеним в присутності двох свідків,
які в своїх поясненнях підтвердили той
факт, що ОСОБА_1 відмовився від
проходження у встановленому порядку
медичного огляду на стан сп'яніння (а.с.
2-3),та письмовими поясненнями ОСОБА_1,
які містяться в протоколі про
адміністративне правопорушення, зі
змісту яких вбачається факт відмови
ОСОБА_1 їхати до лікарні. (а.с. 1).

За таких обставин визнання ОСОБА_1
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП є законним та обґрунтованим.

Крім того, в супереч доводам
апеляційної скарги, суддею районного
суду при накладені на ОСОБА_1
адміністративного стягнення дотримані
вимоги ст. ст. 23, 33 КУпАП, зокрема
враховано відсутність обставин, які
пом'якшують чи обтяжують
відповідальність за адміністративне
правопорушення, характер
правопорушення, що є особливо
небезпечним для інших учасників
дорожнього руху, особу порушника,
ступінь його вини, що була повністю
встановлена за наявними матеріалами
справи, майновий стан, у зв'язку з чим на
ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в мінімальному
розмірі визначеному ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке
є необхідним і достатнім для його
перевиховання та запобігання вчинення
нових правопорушень.

Неправильного застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права при розгляді
справи суддею районного суду не
встановлено.

Доводи ОСОБА_1 про проходження ним
огляду на стан сп'яніння за допомогою
спеціальних технічних засобів, наданих
працівниками ДАІ, а також відсутність
свідків під час складання протоколу
про адміністративне правопорушення, є
непереконливими, оскільки
спростовуються матеріалами справи про
адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, та те, що в
апеляційній скарзі ОСОБА_1 не наведено
вагомих та беззаперечних доводів для
скасування законної та обґрунтованої
постанови судді районного суду, його
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити,
поновити йому строк на апеляційне
оскарження постанови судді
Солом'янського районного суду м. Києва
від 13 березня 2014 року.

Постанову судді Солом'янського
районного суду м. Києва від 13 березня 2014
року, якою ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП та застосовано до нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу на користь держави в розмірі
двохсот неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, що становить 3 400
гривень, залишити без змін, а
апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без
задоволення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Паленик І.Г.

Справа № 33/796/599/2013 Категорія ч. 1
ст.130 КУпАП Суддя суду першої
інстанції Агафонов С.А. Доповідач:
Паленик І.Г.