Справа № 473/1860/14-п 30.05.2014 30.05.2014 30.05.2014
Номер провадження: 33/784/125/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/125/14
Головуючий суду 1-ї інстанції:
Категорія: ст.172-7 КУпАП
суддя Домарєва Н.В.
апеляційної інстанції:
суддя Чернявський А.С.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2014 року
м. Миколаїв

апеляційний суд Миколаївської області
у складі:

головуючого - судді -
Чернявського А.С.,

при секретарі -
Богданову Б.Ф.,

прокурора -
Кременцова А.В.,

особи притягнутої до

адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу про адміністративне
правопорушення за апеляцією особи, яку
притягнуто до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 на постанову
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 6 травня 2014
року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП та накладено
стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови суду, ОСОБА_1, визнано
винним в тому, що він, будучи посадовою
особою державного органу, працюючи
начальником Вознесенського
міжрайонного управління водного
господарства, всупереч вимогам ст.9,
ст.14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції в
Україні» в період з 01.07.2011 року по
теперішній час не вжив заходів щодо
усунення конфлікту інтересів,
пов'язаного з підпорядкуванням йому
близької особи та у письмовій формі не
повідомив про це керівництво
Державного агентства водних ресурсів
України, чим скоїв адміністративне
правопорушення, передбачене ст.172-7
КУпАП.

В апеляції ОСОБА_1 просить постанову
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 6 травня 2014
року, скасувати, а справу закрити за
відсутністю в його діях складу
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП.

Вважає, що суд при розгляді справи не
повно та не об'єктивно дав оцінку всім
обставинам справи, в результаті чого
зробив неправильні висновки та
постановив незаконне рішення, з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_2 прийнята на роботу
з 01.06.2005 року, у той час антикорупційне
законодавство, а саме Закон України
«Про боротьбу з корупцією» від 05.10.1995 р.
№356/95-ВР, що втратив чинність 01.01.2011
року, не містив такого поняття, як
«конфлікт інтересів» та його
повідомлення, а також відповідальність
за неповідомлення про конфлікт
інтересів.

Також апелянт зазначає, що суд не надав
належної оцінки тому факту, що ОСОБА_2,
що є його дружиною, перебуваючи на
посаді диспетчера 1-ї категорії
Вознесенської експлуатаційної
дільниці відповідно до своїх посадових
повноважень, передбачених посадовою
інструкцією, штатного розпису та
структури установи, безпосередньо
підпорядковується начальнику
Вознесенської експлуатаційної
дільниці - ОСОБА_3

Вважає, що суд першої інстанції не
дослідив в повній мірі п.1.2 Посадової
інструкції диспетчера, що регламентує
взаємовідносини з керівниками та іншим
персоналом.

Також апелянт зазначає, що надання
вказівок, доручень ОСОБА_2 чи контроль
за їх виконанням здійснюється не ним,
як керівником установи, а її
безпосереднім керівником - начальником
Вознесенської експлуатаційної
дільниці.

Крім того, накази про облік робочого
часу, заходи заохочення у вигляді
преміювання, притягнення до
відповідальності працівників,
складаються відповідними керівниками
підрозділів та служб управління і
тільки після цього подаються на
затвердження керівнику установи.

Зазначає, що ОСОБА_2 виконуючи свої
посадові обов'язки, не знаходиться у
його безпосередньому підпорядкуванні,
як керівник він не втручається в її
роботу, а тому суперечностей між
особистими майновими, немайновими
інтересами та службовими
повноваженнями близьких осіб в даному
випадку не має.

Крім того зазначає, що він не
приховував факт роботи його дружини та
з прийняттям відповідного Закону
консультувався та доповідав в усній
формі начальнику Миколаївського
обласного управління водного
господарства про роботу в одній сфері
не підпорядкованих напряму трудовими
обов'язками керівнику посадових осіб.
Про що в судовому засіданні повідомляв
начальник облводресурсів ОСОБА_4, однак
його пояснення судом першої інстанції
не прийнято до уваги.

Тому апелянт вважає, що конфлікт
інтересів в даному випадку відсутній, а
не повідомлення безпосереднього свого
керівника не становить великої
суспільної небезпечності та не завдало
будь-яких збитків державним або
суспільним інтересам чи безпосередньо
громадянам.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду; апелянта ОСОБА_1,
який просив задовольнити його
апеляцію; прокурора, який вважав, що
апеляція задоволенню не підлягає;
вивчивши матеріали адміністративної
справи та доводи апеляції, суд
приходить до висновку, що апеляція
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Згідно вимог ст.9, ст. 14 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції» для посадових осіб державних
органів встановлено обмеження, згідно
якого вони не можуть мати у своєму
безпосередньому підпорядкуванні
близьких осіб, а у разі виникнення
таких обставин повинні вживати заходів
щодо їх усунення у 15- денний строк, та
невідкладно у письмовій формі
повідомляти про це безпосереднього
керівника.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1, який працює на посаді начальник
Вознесенського міжрайонного
управління водного господарства,
перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 яка є
диспетчером 1-ї категорії
Вознесенської експлуатаційної
дільниці, що підтверджується копією
свідоцтва про реєстрацію шлюбу (а.с.79).

Однак висновки суду першої інстанції
про те, що призначена ОСОБА_1 на посаду
диспетчера 1-ї категорії Вознесенської
експлуатаційної дільниці ОСОБА_2,
знаходиться у безпосередньому
підпорядкуванні ОСОБА_1, перебуває у
правовій залежності від останнього, в
тому числі через вирішення питання про
прийняття та звільнення з роботи,
застосування заохочень,
дисциплінарних стягнень, надання
вказівок, доручень, контролю а їх
виконанням, що породжує конфлікт
інтересів, є невірними.

Так, загальні положення посадової
інструкції диспетчера містять
вичерпний перелік осіб, яким диспетчер
підпорядковується, а саме: головному
енергетику, начальнику дільниці,
головному спеціалісту служби
водокористування, начальнику насосних
станцій, та до якого не входить
начальник управління. ( а.с. 28)

Про те, що ОСОБА_2 не знаходиться в
безпосередньому підпорядкуванні
начальника управління - ОСОБА_1 також
підтверджується письмовими
поясненнями начальника Вознесенської
експлуатаційної дільниці
Вознесенського міжрайонного
Управління водного господарства -
ОСОБА_3, який пояснив, що саме він надає
вказівки ОСОБА_2, контролює їх
виконання, здійснює фактичне
табелювання робочого часу, готує
пропозиції начальнику Управління
ОСОБА_1 щодо накладення стягнень та
застосування заохочень, премій та інше,
після чого ОСОБА_1, як начальник
Управління приймає остаточне рішення.
(а.с. 92).

Пояснення ОСОБА_3, підтверджуються
документами, що містяться в матеріалах
справи, а саме: посадовою інструкцією
начальника експлуатаційної дільниці
Вознесенського МУВГ (а.с. 48-50); табелями
обліку робочого часу ( а.с. 51-76); штатним
розписом (а.с. 101-104).

В суді першої інстанції, допитаний в
якості свідка начальник
Миколаївського обласного управління
водного господарства ОСОБА_4 зазначив,
що йому було відомо про те, що у
Вознесенській експлуатаційній
дільниці працює диспетчером ОСОБА_2,
яка підпорядковувалась начальнику
дільниці ОСОБА_3, а не начальнику
управління ОСОБА_1

Вказане підтверджує доводи ОСОБА_1, про
те, що ним доповідалось своєму
керівнику про те, що в управлінні, яке
він очолює, працює його дружина.

Крім того, в матеріалах справи
міститься лист першого заступника
Державного агентства водних ресурсів
України про те, що ОСОБА_2, працюючи на
посаді диспетчера 1-ї категорії
Вознесенської експлуатаційної
дільниці, відповідно до своїх
посадових обов'язків та штатного
розпису організації безпосередньо
підпорядковується начальнику
Вознесенської експлуатаційної
дільниці. Виконання ОСОБА_2 вказівок,
доручень та контроль за їх виконанням
здійснюється не керівником
Вознесенського міжрайонного
управління водного господарства, а
начальником дільниці. А у зв'язку з тим,
що ОСОБА_2, виконуючи свої посадові
обов'язки, не знаходиться у
безпосередньому підпорядкуванні
начальника Вознесенського МУВГ ОСОБА_1,
останній й не повідомляв про це
безпосереднього керівника. (а.с. 87).

Тому, на підставі вище викладеного,
апеляційний суд вважає, що в даному
випадку за відсутності
безпосереднього підпорядкування,
конфлікт інтересів відсутній, а тому й
не мало місця повідомлення про
конфлікт інтересів.

Таким чином, суд першої інстанції,
дослідивши всі зібрані по справі
докази, не дав їм належної оцінки, у
зв'язку з чим дійшов неправильного
висновку щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП, а тому постанова суду підлягає
скасуванню з закриттям провадження по
справі за відсутністю в діях ОСОБА_1
складу цього адміністративного
правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247
КУпАП.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, ст.294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 6 травня 2014 року про
притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст.172-7 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі закрити на
підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного корупційного
правопорушення.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області
А.С. Чернявський