АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/446/14Головуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б. Провадження
№ 33/789/52/14 Доповідач - Іващенко
О.Ю.Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2014 р. Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Іващенко О.Ю., в
м. Тернополі, з участю апелянта ОСОБА_1,
захисника ОСОБА_2, розглянув
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 18 березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, зареєстрованого в АДРЕСА_1,
проживаючого в АДРЕСА_2, непрацюючого, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в сумі 4675 грн.
зі стягненням судового збору зі
стягненням судового збору в дохід
держави в сумі 34,41 грн.

Як визнав доведеним суддя в постанові,
23 лютого 2014 року, о 20.00 год., ОСОБА_1 в м.
Бучачі по вул. Г. Шухевича керував
автомобілем Фольцваген-Транспортер,
н.з. НОМЕР_1, в стані алкогольного
сп'яніння, чим порушив п.2.9 (а) ПДР
України, тобто, вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.130
КУпАП.

В апеляційній скарзі, скаржник ОСОБА_1
просить оскаржувану постанову
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 18 березня
2014 року скасувати, а справу провадження
закрити у зв'язку відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП. В обґрунтування своїх вимог
посилається на те, що оскаржувана
постанова прийнята з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
без всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи. Зокрема
зазначає, що він не здійснював рух
автомобілем, і не міг порушувати
правила дорожнього руху, у працівників
ДАІ не було жодних підстав для
перевірки реєстраційних документів,
окрім того, працівники, які проводили
огляд документів жодним чином не
відрекомендувались, такими діями вони
порушили "Інструкцію з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС". Більше того,
працівниками ДАІ було порушено
процедуру проведення огляду на стан
алкогольного сп'яніння, та
безпідставно направлено його до
Бучацької районної лікарні, оскільки
на момент його затримання він не був
водієм, та працівники ДАІ не пояснили
чому він не може пройти огляд на стан
сп'яніння на місці, а саме направлення
на огляд до медичного закладу було
здійснено із порушеннями та не
оформлено належним чином. Під час його
перевірки на стан алкогольного
сп"яніння, він вимагав у лікаря
дослідження біологічного середовища,
однак черговий лікар відмовив йому,
пославшись на те, що вказані
дослідження проводяться на вимогу
міліції. Лікарем не було складено акт
медичного огляду з метою виявлення
стану алкогольного сп"яніння, що
передбачено п.315 інструкції про
виявлення у водіїв у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп"яніння, на підставі якого і має
складатися відповідний висновок.

Враховуючи вищевказані порушення
проведення огляду на стан сп'яніння,
його слід вважати недійсним. Проте, суд
однобічно прийняв до уваги лише
пояснення працівника міліції та
свідків, які з ними співпрацювали, та
безпідставно відмовив у допиті
свідків, про що він заявляв під час
слухання справи.

Одночасно просить допитати у судовому
засіданні свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1, та його
захисника, які підтримали подану
апеляційну скаргу і, з мотивів
викладених у ній, просять скасувати
постанову суду першої інстанції у
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення, пояснення ОСОБА_1,
ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази та доводи
апеляційної скарги, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП обґрунтовані сукупністю доказів,
належним чином досліджених та
проаналізованих судом першої
інстанції, на які міститься посилання у
постанові.

Так, з пояснення даного в судовому
засіданні у суді першої інстанції
старшим державтоінспектором ВДАІ
Бучацького РВ УМВСУ ОСОБА_5, який склав
протокол про адміністративне
правопорушення, убачається, що 23 лютого
2014 року, біля 20 год., в м. Бучачі по вул. Г.
Шухевича ним було зупинено автомобіль
Фольцваген-Транспортер, н.з. НОМЕР_1.
Причиною зупинки було те, що автомобіль
рухався якось не так, двигун автомобіля
дуже гудів і працював ривками. Водій,
яким виявився ОСОБА_1 зупинив
автомобіль, швидко вийшов з автомобіля,
закривши його, і почав відходити від
автомобіля. У автомобілі більше нікого
не було. Він з ОСОБА_6, який від
самооборони перебував з ним на службі,
підійшли до ОСОБА_1 Від останнього йшов
різкий запах алкоголю. На пропозицію
пройти медичний огляд на встановлення
факту алкогольного сп'яніння, ОСОБА_1
відмовився і зайшов у магазин. ОСОБА_1
зволікав з проходженням медичного
огляду і постійно до когось дзвонив, а
тому він викликав на допомогу наряд
міліції, з яким приїхав ще один
самооборонець ОСОБА_7 Вийшовши через
деякий час з магазину, ОСОБА_1 погодився
проїхати на медичне освідчення. В ході
освідчення було встановлено, що ОСОБА_1
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння.

Свідок ОСОБА_6 дав суду аналогічні
пояснення.

З пояснення даного у судовому
засіданні в суді першої інстанції
ОСОБА_7, слідує, що дійсно 23 лютого 2014
року, біля 20.00 год., він у складі наряду
міліції приїхав на вул. Г. Шухевича в м.
Бучач. Там знаходився автомобіль
Фольцваген-Транспортер, н.з. НОМЕР_1, та
водій автомобіля ОСОБА_1 По водію було
помітно, що той перебуває у стані
алкогольного сп'яніння. Водія було
доставлено на медичний огляд для
встановлення факту алкогольного
сп'яніння, де було підтверджено, що
ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного
сп'яніння.

Зазначені пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 є послідовними узгоджуються між
собою, не суперечать іншими взятим до
уваги, судом першої інстанції доказам,
а тому їх слід приймати, як докази вини
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП.

Вищевказані пояснення об'єктивно
підтверджуються висновком щодо
результатів медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного сп'яніння
від 23.02.2014 року, відповідно до якого
ОСОБА_1 на час проведення огляду
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння, на який суд першої інстанції
обґрунтовано послався в оскаржуваній
постанові, а також дослідженим судом
апеляційної інстанції протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АА2 № 143522 від 23 лютого 2014 року відносно
ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому
зафіксовані обставини за яких ним
вчинено адміністративне
правопорушення.

Пояснення дані в судовому засіданні в
суді апеляційної інстанції ОСОБА_3,
відповідно до яких ОСОБА_1 не керував
автомобілем в момент його зупинки
працівниками міліції, у вказаний в
протоколі про адміністративне
правопорушення час, а також пояснення
ОСОБА_1, відповідно до яких він
заперечує факт керування ним
автомобілем в стані алкогольного
сп'яніння, стверджуючи, що водієм був
його знайомий ОСОБА_4, який перебуває на
даний час за кордоном, оцінюю критично,
і не беру до уваги, оскільки вони
повністю спростовуються сукупністю
узгоджених між собою доказів, зокрема
поясненнями ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
висновком щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного сп'яніння від 23.02.2014 року
щодо ОСОБА_1, протоколом про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1серії АА2 № 143522 від 23
лютого 2014 року за ч.1 ст.130 КУпАП.

Що ж стосується тверджень апелянта про
те, що працівники ДАІ, які проводили
огляд документів, безпідставно
перевіряли документи, жодним чином не
відрекомендувались, відмовили йому в
проходженні огляду на стан
алкогольного сп"яніння на місці
знаходження транспортного засобу, чим
порушили "Інструкцію з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС", то вважаю їх
безпідставними, оскільки в протоколі
про адміністративне правопорушення,
жодних зауважень ОСОБА_1 в тому числі і
з вказаних приводів, не міститься. При
цьому, останній взагалі відмовився від
підпису в протоколі про
адміністративне правопорушення.

Також, вважаю, що слід критично оцінити
твердження апелянта про те, що
проведення огляду на стан алкогольного
сп'яніння у медичному закладі було
здійснено з порушеннями та не
оформлено належним чином, так як у
висновку щодо результатів медичного
огляду (а.с. 3) жодних зауважень
апелянта щодо зазначених можливих
порушень не міститься, а сам висновок
відповідає вимогам Інструкції про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп"яніння, або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції затвердженої
наказом МВС України та МОЗ України від
09 вересня 2009 року № 400/666.

Таким чином, вважаю, що суд першої
інстанції, на підставі аналізу
вищевказаних доказів у їх повній
сукупності, дійшов правильного
висновку, про доведеність вини ОСОБА_1
у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України,
згідно якого водію забороняється
керувати транспортним засобом в стані
алкогольного сп"яніння, тобто у
вчиненні інкримінованого
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП.

Порушень норм матеріального чи
процесуального права, які б слугували
підставами для скасування чи зміни
постанови судді, не встановлено.

З огляду на наведене, вважаю аргументи,
викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1
є надуманими та такими, що спрямовані
на уникнення від відповідальності за
вчинене, а тому підстав для скасування
оскаржуваної постанови суду не вбачаю.

На підставі наведеного, керуючись ст.294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 18 березня 2014 року відносно нього за
ч.1 ст.130 КУпАП- без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області О.Ю. Іващенко