АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Мосьондз
І.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду м.Києва матеріали справи про
адміністративне правопорушення з
апеляційними скаргами ОСОБА_2 та
потерпілого ОСОБА_3 на постанову
Дарницького районного суду міста Києва
від 28 квітня 2014 року про притягнення
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.212-3 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Дарницького районного
суду міста Києва від 28 квітня 2014 року
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.212-3 КУпАП, та
піддано адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 425 гривень.

Не погоджуючись з даним рішенням
судді, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
судді та закрити провадження в справі,
за відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.212-3 КУпАП. В
обґрунтування апеляційних вимог
посилається на те, що постанова судді є
незаконною та немотивованою,
суперечить фактичним обставинам
справи, винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Суддя, всупереч вимогам ст.252 КУпАП, не
забезпечив всебічного, повного і
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи в їх сукупності, не взяв до уваги
його пояснення, пояснення свідка
ОСОБА_4, який був виконавцем щодо
надання відповіді на адвокатський
запит ОСОБА_3 і безпосередньо керувався
Законом України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» від 5 липня 2012
року №5076-VІ та положенням «Про ордер
адвоката та порядок ведення реєстру
ордерів», затвердженого рішенням Ради
адвокатів України від 17.12.2012 року №36, в
яких чітко регламентовані вимоги щодо
форми та змісту адвокатського запиту.
Вважає, що оскільки в ордері адвоката
ОСОБА_3 не було зазначено про надання
ОСОБА_5 правової допомоги саме в ТОВ
«Рада 6», адвокатський запит правомірно
залишено без розгляду. За таких
обставин висновки суду про доведеність
вини ОСОБА_2 у неправомірній відмові у
наданні інформації на адвокатський
запит не відповідають фактичним
обставинам справи.

Потерпілий ОСОБА_3 також подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду першої інстанції, в
частині накладеного на ОСОБА_2
адміністративного стягнення, змінити,
та застосувати до ОСОБА_2 більш суворе
адміністративне стягнення, у виді
штрафу в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 850 гривень. В
обґрунтування своїх апеляційних вимог
посилається на те, що суд в достатній
мірі не врахував характер вчиненого
ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення, дані про його особу,
обставини, що обтяжують
відповідальність, а саме продовження
протиправної поведінки, незважаючи на
вимогу уповноважених на те осіб
припинити її та вчинення
адміністративного правопорушення
групою осіб. Просить врахувати, що
ОСОБА_2 не надано жодної відповіді до
цього часу на його адвокатські запити,
які оформлені належним чином, що
свідчить про продовження ОСОБА_2 та
його співробітників ТОВ «Рада 6»
протиправної поведінки у складі групи
осіб.

Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_6,
що діє в інтересах ОСОБА_2, яка
підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_2,
та заперечувала проти апеляційної
скарги потерпілого, ОСОБА_3, який
підтримав свою апеляційну скаргу та
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2, дослідивши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення, проаналізувавши
доводи апеляційних скарг, суд
приходить до висновку, що подані
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається зі змісту оскаржуваної
постанови судді, ОСОБА_2 визнаний
винним в тому, що він 12 лютого 2014 року,
виконуючи обов'язки генерального
директора ТОВ «Рада 6», при отриманні 04
лютого 2014 року адвокатського запиту
від 29 січня 2014 року №БД 14/01/04 адвоката
ОСОБА_3 з доданими до запиту ордером
серії КВ №043979 та копії свідоцтва про
право на заняття адвокатською
діяльністю НОМЕР_1 від 08 лютого 2006 року,
листом за №06-0010 від 12 лютого 2014 року
відмовив, без наявності законних
підстав, у наданні інформації на
адвокатський запит, у випадку, коли
така інформація підлягає наданню.
Своїми діями ОСОБА_2 вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.212-3 КУпАП.

Апеляційним переглядом встановлено, що
суддя, діючи у відповідності до вимог
ст.245, 252, 280, 283 КУпАП, всебічно, повно та
об'єктивно дослідив обставини
вчиненого адміністративного
правопорушення, і обґрунтовано прийшов
до висновку про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-3
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Даний висновок підтверджується
доказами, які містяться в матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення, а саме: протоколом про
адміністративне правопорушення,
копіями запитів адвоката ОСОБА_3 до ТОВ
«Рада 6» та доданими до них документів,
листами - відповідями ТОВ «Рада 6» на
адвокатські запити адвоката ОСОБА_3,
поясненнями ОСОБА_3, свідків та іншими
матеріалами справи про
адміністративне правопорушення, і
відповідає фактичним обставинам
справи.

Цим спростовуються доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 про незаконність
притягнення його адміністративної
відповідальності, оскільки долучений
до запиту ордер відповідає вимогам
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» від 5 липня 2012
року №5076-VІ та положенню «Про ордер
адвоката та порядок ведення реєстру
ордерів», затвердженого рішенням Ради
адвокатів України від 17.12.2012 року №36, в
якому зазначено, що адвокат ОСОБА_3
надає ОСОБА_5 правову допомогу в судах
загальної юрисдикції, міліції та
прокуратури, будь-яких інших органах,
установах.

Адміністративне стягнення ОСОБА_7
призначено в межах санкції ч.1 ст.212-3
КУпАП, з дотриманням положень ст.33
КУпАП, з урахуванням характеру
вчиненого правопорушення, особи
порушника, ступеня його вини, обставин,
що пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Апеляційні вимоги потерпілого ОСОБА_3
про м'якість призначеного ОСОБА_2
адміністративного стягнення, через
неврахування ним того, що вчинене
правопорушником адміністративне
стягнення є продовжуваним та вчинене
групою осіб, що є обставинами, які
обтяжують відповідальність, є
необґрунтованими та не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
суд розглянув справу в межах фактичних
обставин, викладених в протоколі про
адміністративне правопорушення,
складеного 27 березня 2014 року головою
ради адвокатів міста Києва.

Таким чином, рішення суду про
притягнення ОСОБА_7 до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.212-3
КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 425 гривень, є
законним і обґрунтованим.

Неправильного застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права при розгляді
даної справи судом першої інстанції не
встановлено.

З наведених підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Дарницького районного суду
міста Києва від 28 квітня 2014 року, якою
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.212-3 КУпАП, та
піддано адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі двадцяти п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 425 гривень, -
залишити без змін, а апеляційні скарги
ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_3 - без
задоволення.

Постанова апеляційного суду є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя