Справа № 159/1131/14-п Провадження №33/773/109/14
Суддя в 1 інстанції: Миронюк М.Г.
Категорія:ч.2 ст.130 КУпАП Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю скаржника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 08 квітня 2014
року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, українець, житель
АДРЕСА_1, 23.09.2013 року притягався до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч.1 КУпАП,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130
КУпАП та на нього накладено стягнення у
виді адміністративного арешту на строк
10 (десять) діб без оплатного вилучення
автомобіля.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що він 29 січня
2014 року о 01 год. 30 хв. в м. Ковелі по вул.
П.Могили, повторно протягом року,
керував автомобілем марки «Івеко» д.н.
НОМЕР_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив п.2.9
(а) Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій вказує на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Вказує, що у справі немає жодних
об'єктивних доказів, що саме він 29 січня
2014 року керував автомобілем марки
«Івеко» в стані алкогольного сп'яніння.
Зазначає, що на місці пригоди свідками
також були ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
підтвердили, що саме ОСОБА_3 керувала
зазначеним автомобілем.

Свідок ОСОБА_5 також не підтвердила
того факту, що саме він 29 січня 2014 року
керував автомобілем «Івеко», хоча
бачила як він з дружиною сідав до
транспортного засобу.

Зазначає, що в рапорті інспектора
Прокопчука С.В. щодо обставин даної
справи спочатку було зазначено, що
ОСОБА_6 перебувала на водійському
сидінні, а потім слово «водійському»
було виправлено на «пасажирському», що
вказує на сумнівність таких показів.

Вказує, що він одружений, утримує
малолітню дитину та на даний час ніде
не працює, тому застосування до нього
адміністративного арешту поставить
його сім'ю у важке психологічне та
матеріальне становище.

Просить постанову Ковельського
міськрайонного суду від 08 квітня 2014
року скасувати та закрити провадження
у справі в зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2, який апеляційну
скаргу підтримав, просив постанову
скасувати, а провадження у справі
закрити, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляції, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд
першої інстанції розгляд справи провів
у відповідності до вимог ст.245 КУпАП, а
саме: допитав у судовому засіданні
самого ОСОБА_2, свідків, які були
присутні на місці події, а саме: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перевірив
наявні у справі письмові докази, тобто
всебічно, повно та об'єктивно дослідив
всі докази по справі у їх сукупності і
прийшов до висновку, що ОСОБА_2 29 січня
2014 року о 01 год. 30 хв., повторно протягом
року, керував автомобілем «Івеко» в
стані алкогольного сп'яніння, тобто в
його діях є склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2
КУпАП. Такі висновки суду
підтверджуються іншими зібраними по
справі доказами.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_2 23 вересня 2013 року був
притягнутий Ковельським міськрайонним
судом до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП і на
нього накладено стягнення у виді 50
(п'ятдесяти) годин громадських робіт, що
об'єктивно підтверджується приєднаною
до справи постановою і не оспорюється
апелянтом у своїй скарзі (а.с.12).

Щодо подій 29 січня 2014 року, то ОСОБА_2 в
суді першої інстанції своєї вини у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП не визнав.
Пояснив, що хоча 29 січня 2014 року він і
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, проте в салоні автомобіля
«Івеко» знаходився в якості пасажира, а
вказаним автомобілем керувала його
дружина ОСОБА_3 В ході руху в автомобілі
зникло освітлення Коли в автомобілі
перестали працювати прилади
освітлення, то дружина зупинилась на
узбіччі. В цей час до них під'їхали
працівники ДАІ, запропонували йому
пройти медичне обстеження на стан
алкогольного сп'яніння. Вважає, що
протоколи за керування транспортним
засобом в стані алкогольного сп'яніння
та без посвідчення водія, відносно
нього були складені незаконно.

Однак такі показання ОСОБА_2 не
узгоджуються з показаннями
інспекторів ДАІ ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в
суді першої інстанції пояснили, що
автомобіль «Івеко», яким 29.01.2014 року у м.
Ковель, по вул. Брестській керував
ОСОБА_2 на їх вимогу не зупинився., а
тому вони почали рухатись за ним.
Вказаний автомобіль зупинився лише на
вул. П.Могили. Коли вони під'їхали до
нього то помітили, що керував
автомобілем ОСОБА_2, а поряд на
пасажирському сидінні перебувала його
дружина. Потім ОСОБА_2 пересів на заднє
пасажирське сидіння. Працівниками ДАІ
йому було запропоновано надати
посвідчення водія та пройти медичне
обстеження на стан алкогольного
сп'яніння. ОСОБА_2 посвідчення водія не
надав, а в ході освідування було
встановлено, що останній перебував у
стані алкогольного сп'яніння, тому
щодо нього і були складені відповідні
протоколи.

Показання інспекторів ДАІ, що водій
автомобіля «Івеко» ОСОБА_2 29 січня 2014
року перебував у стані алкогольного
сп'яніння підтверджуються висновком
огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного
сп'яніння з якого вбачається, що 29 січня
2014 року о 01 год. 50 хв. ОСОБА_2 перебував у
стані алкогольного сп'яніння (а.с.5).
Вказаних обставин не заперечує і сам
ОСОБА_2

Ту обставину, що 29 січня 2014 року за
кермом автомобіля «Івеко» перебував
саме ОСОБА_2 в суді першої інстанції
також підтвердила свідок ОСОБА_5 (а.с.24
зворот). Вона пояснила, що 29 січня 2014
року вона з чоловіком працювали в барі
куди зайшли ОСОБА_2 та його дружина, які
влаштувавши сварку і пішли з бару. В цей
час вона помітила, що надворі стояв бус
за кермо якого сідав ОСОБА_2, а його
дружина обходила автомобіль збоку та
сідала на пасажирське сидіння, після
чого даний автомобіль поїхав з місця
події.

Ця ж обставина об'єктивно
підтверджується постановою
Ковельського міськрайонного суду від 25
березня 2014 року, якою відмовлено ОСОБА_2
у задоволенні адміністративного
позову до ВДАІ Ковельського МВ УМВС
України у Волинській області про
скасування постанови про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП,
тобто за керуванням 29 січня 2014 року
транспортним засобом - автомобілем
«Івеко» без посвідчення водія.

Тому судом не приймаються до уваги
посилання апелянта на те, що свідок
ОСОБА_5 не підтвердила того факту, що
саме він 29 січня 2014 року керував
автомобілем «Івеко».

Винуватість ОСОБА_2 у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП також
об'єктивно підтверджується
матеріалами справи, а саме: протоколом
про адміністративне правопорушення
№181816 від 29.01.2014 року (а.с.3) та висновком
щодо медичного огляду на стан
алкогольного сп'яніння (а.с.5).

Суд першої інстанції вірно не взяв до
уваги показання свідків ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які перебували в автомобілі і
стверджували, що ОСОБА_2 не керував
даним транспортним засобом, оскільки
вони не узгоджуються зі свідченнями
інших свідків та письмовими доказами у
справі

За таких обставин вважаю, що висновки
суду першої інстанції про порушення
водієм ОСОБА_2 пункту 2.9 (а) Правил
дорожнього руху, тобто керування
транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння зроблені
правильно.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2
нових доказів суду апеляційної
інстанції не надав, в ході перегляду
справи в суді апеляційної інстанції
будь-яких клопотань не заявляв.

Посилання ОСОБА_2 що у рапорті
інспектора Прокопчука С.В. слово
«водійському» було виправлено на
«пасажирському» і це вказує на
сумнівність таких показів до уваги не
приймаються, оскільки спростовуються
наведеними вище доказами.

Відповідно до п.2 ст.35 КУпАП обставиною,
що обтяжує відповідальність за
адміністративне правопорушення є
повторне протягом року вчинення
однорідного правопорушення, за яке
особу вже було піддано
адміністративному стягненню.

Повторне вчинення правопорушення
визнається обставиною, що обтяжує
відповідальність лише якщо воно не є
кваліфікуючою ознакою складу
правопорушення.

Оскільки повторність є кваліфікуючою
ознакою правопорушення передбаченого
ч.2 ст.130 КУпАП, за вчинення якого
притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності, тому ця обставина не
може обтяжувати відповідальність
правопорушника і, відповідно, підлягає
виключенню з мотивувальної частини
постанови.

Не заслуговують на увагу і доводи
ОСОБА_2 про накладення на нього надто
важкого стягнення.

Згідно санкції ч.2 ст.130 КУпАП за
вчинення зазначеного правопорушення
на водіїв може бути накладене
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами на
строк від двох до трьох років з
оплатним вилученням транспортного
засобу чи без такого або
адміністративний арешт на строк від 10
до 15 діб з оплатним вилучення
транспортного засобу чи без такого і на
інших осіб - адміністративний арешт на
строк від 10 до 15 діб з оплатним
вилученням транспортного засобу чи без
такого.

ОСОБА_2 прав на керування транспортним
засобом не має. Суд обрав йому за ч.2
ст.130 КУпАП мінімальне стягнення у виді
10 діб арешту. Тому доводи ОСОБА_2 про
накладення на нього надто важкого
стягнення не заслуговують на увагу.

Наявність на утриманні ОСОБА_2
малолітньої дитини, на що посилається
апелянт в апеляції, також не впливає на
законність прийнятого судом першої
інстанції рішення.

Враховуючи вищенаведене, підстав для
скасування постанови Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 08 квітня 2014 року щодо
ОСОБА_2 та закриття провадження немає.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні апеляційної скарги
ОСОБА_2 відмовити.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду від 08 квітня 2014 року щодо ОСОБА_2 в
частині кваліфікації його дій за ч.2
ст.130 КУпАП і призначеного стягнення
залишити без зміни.

Виключити з мотивувальної частини
постанови вказівку суду про віднесення
до обтяжуючої ОСОБА_2 відповідальність
обставини «повторне протягом року
вчинення однорідного правопорушення».

В решті постанову суду залишити без
зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н.Оксентюк