Іванівський районний суд
Справа № 656/214/14-п
Номер провадження 3/656/70/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2014 року
смт. Іванівка

Суддя Іванівського районного суду
Херсонської області Крисанова В.І.,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки села Миколаївка друга,
Миколаївського району, Запорізької
області, мешканки АДРЕСА_1, особу
встановлено на підставі паспорту серії
НОМЕР_2, виданого Іванівським РВ УМВС
України в Херсонській області 07 лютого
2001 року, громадянки України, одруженої,
працюючої директором товариства з
обмеженою відповідальністю
українсько-грецького
сільськогосподарського підприємства
«Афіни» з 23 листопада 2007 року, не
судимої, до адміністративної
відповідальності протягом року не
притягувалася, притягується за ч. 1 ст.
41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, працюючи директором товариства
з обмеженою відповідальністю
Українсько-грецького
сільськогосподарського підприємства
«Афіни» в смт. Іванівка, Херсонської
області допустила порушення трудового
законодавства, тим, що: 1) на
підприємстві не узгоджений з
працівниками розмір оплати праці при
виконанні робіт різної кваліфікації,
розмір та умови виплати міжрозрядної
різниці в оплаті праці, чим порушила
вимоги ст. 96 КЗпПУ, ч. 3 ст. 6 Закону
України «Про оплату праці»; 2) при
перевірці відомостей нарахування
заробітної плати та табелів обліку
робочого часу встановлено, що ОСОБА_2,
ОСОБА_3 за відпрацьовані у грудні 2013
року по 87 годин нараховані по 625 грн. або
по 7,18 грн. за одну годину роботи, що є
порушенням додержання мінімального
розміру оплати праці, так як Законом
України «Про Державний бюджет України
на 2013 рік» з 01 січня 2013 року по 01 грудня
2013 року був встановлений мінімальний
розмір оплати праці не менше 6,88 грн. за
одну годину роботи, а з 01 грудня 2013 року
- не менше 7,30 грн. за одну годину роботи,
чим порушила вимоги ч. 1, ч. 2 ст. 56, ч.1, ч. 2,
ч. 4 ст. 95 КзпПУ та ч.1, ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про оплату праці»; 3)
працівникам заробітна плата за весь
час відпустки виплачена пізніше, ніж за
три дні до її початку, зокрема, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 з 05 червня 2013
року була надана чергова щорічна
відпустка, а заробітна плата за весь
час щорічної відпустки їм була
виплачена 07 червня 2013 року; ОСОБА_13,
ОСОБА_14 щорічна відпустка надана з 05
жовтня 2013 року, а заробітна плата за
весь час відпустки виплачена 07 жовтня
2013 року, чим порушила вимоги ч. 4 ст. 115
КЗпПУ, ст. 21 Закону України «Про
відпустки»; 4) працівники підприємства
ознайомлені із записами, які внесені до
трудових книжок, під особистий підпис
на вклеєних в них листках, а не в
особових картках П-2, які на
підприємстві не ведуться, чим порушила
ч. 5 ст. 48 КЗпПУ, п. 2.5 Інструкції № 58 «Про
порядок ведення трудових книжок
працівників» та вчинила
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

При складанні протоколу про
адміністративне правопорушення ОСОБА_1
від підпису та надання пояснень
відмовилася.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у
вчиненні правопорушення визнала
частково та пояснила, що колективний
договір на підприємстві не укладений,
так як на його укладенні члени
трудового колективу не наполягають.
Положення про оплату праці на
підприємстві затверджено на загальних
зборах трудового колективу 02 січня 2014
року, яким встановлені строки виплати
заробітної плати, а саме: за першу
половину місяця 22 числа звітного
місяця, за другу половину місяця - 7
числа місяця наступного за звітним,
визначена структура заробітної плати,
порядок оплати праці працівників.
Положення про оплату праці всім
працівникам встановлена заробітна
плата не нижче мінімального розміру
при виконанні працівником місячної,
погодинної норми праці. Посадові
оклади встановлені працівникам
штатним розписом та нормами виробітку.
Штатним розписом також передбачена
праця на 0,5 та 0,25 ставки (неповний
робочий час), заробітна плата
працівникам з неповним робочим днем
виплачується в розмірі встановленого
окладу, трудове законодавство не
порушується. Виплата заробітної плати
працівникам, яким надавалась щорічна
відпустка, здійснювалась з порушенням
строку. При встановленні розміру
окладу врахована міжкваліфікаційна
різниця. Порушення строків виплати
заробітної плати пов'язано з тим, що
встановлений день виплати заробітної
плати був вихідним або святковим.

В підтвердження своїх пояснень ОСОБА_1
надала копію штатного розпису ТОВ
«УГСП «Афіни» на 2013 та 2014 роки,
відповідно до яких заробітна плата
працівникам підприємства виплачується
в розмірі окладу, норм виробітку та
почасово. Встановлені штатним розписом
посадові оклади працівників є більшими
від встановленого законом розміру
мінімальної заробітної плати.
Положенням про оплату праці на
підприємстві встановлена структура і
форми оплати праці, строки виплати
заробітної плати (не пізніше 7 та 22
числа місяця).

Частиною 1 ст. 41 КУпАП встановлена
адміністративна відповідальність за
порушення встановлених термінів
виплати пенсій, стипендій, заробітної
плати, виплати її не в повному обсязі,
терміну надання посадовими особами
підприємств, установ, організацій
незалежно від форми власності та
фізичними особами - підприємцями
працівникам, у тому числі колишнім, на
їхню вимогу документів стосовно їх
трудової діяльності на даному
підприємстві, в установі, організації
чи у фізичної особи - підприємця,
необхідних для призначення пенсії (про
стаж, заробітну плату тощо),
визначеного Законом України «Про
звернення громадян», або надання
зазначених документів, що містять
недостовірні дані, порушення терміну
проведення атестації робочих місць за
умовами праці та порядку її проведення,
а також інші порушення вимог
законодавства про працю.

ОСОБА_1 притягнута до відповідальності
за те, що колективний договір на
підприємстві не укладений.

Порядок укладення колективних
договорів і угод регулюється Законом
України від 01 липня 1993 року «Про
колективні договори і угоди» (далі -
Закон від 01 липня 1993 року).

Статтями 17,18 і 19 Закону від 01 липня 1993
року передбачена адміністративна
відповідальність за ухилення від
участі в переговорах, порушення і
невиконання колективного договору,
ненадання інформації, необхідної для
колективних переговорів і здійснення
контролю.

Відповідальність за не укладення
колективного договору Законом від 01
липня 1993 року не передбачена.

При розгляді справи не підтвердилось
те, що на підприємстві не встановлені
та не узгоджені з найманими
працівниками строки виплати
заробітної плати, так як суду надано
Положення про оплату праці ТОВ УГПС
«Афіни», затверджене на загальних
зборах трудового колективу 02 січня 2014
року, в п. 2.4. якого вказано, що заробітна
плата виплачується щомісячно 7 та 22
числа.

Щодо порушення вимог ст. 96 КЗпПУ, ч. 3 ст.
6 Закону України «Про оплату праці», то
відповідно до пояснень ОСОБА_1 та
штатних розписів на 2013 та 2014 роки видно,
що заробітна плата кваліфікованих
працівників (крім посадових осіб)
більша на 100-250 грн. від заробітної плати
некваліфікованих працівників.

За таких обставин суд вважає, що в цій
частині трудове законодавство не
порушено.

Щодо порушень ч. 1, ч. 2 ст. 56 КЗпПУ, ч. 1, ч.
2, ч.4 ст. 95 КЗпПУ, ч. 1, ч. 2 ст. 3 Закону
України «Про оплату праці», Законів
України «Про державний бюджет України
на 2013 рік», «Про державний бюджет
України на 2014 рік» в частині додержання
мінімального розміру оплати праці, то
слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 2. Постанови Кабінету
Міністрів України від 05 травня 2010 року
№ 330 мінімальна заробітна плата в
погодинному розмірі застосовується на
підприємствах незалежно від форми
власності у разі встановлення у
колективних договорах або за
погодженням з профспілковими чи іншими
органами, уповноваженими на
представництво трудовим колективом,
погодинної оплати праці із
застосуванням відповідних нормованих
завдань та обліку фактичного робочого
часу. Пунктом 2.2. Положення про оплату
праці в ТОВ УГПС «Афіни» встановлено,
що заробітна плата не може бути нижче
за встановлений державою мінімальний
розмір (ч. 1 ст. 95 КЗпПУ) при виконаній
працівником місячної погодинної нормі
праці (виконаному обсягу робіт). Таким
чином, для працівників, які працюють з
місячними окладами, має дотримуватись
мінімальна державна гарантія
мінімальна місячна заробітна плата, а
для працівників з погодинною оплатою
(годинними тарифними ставками) -
мінімальна заробітна плата в
погодинному розмірі.

Оскільки працівникам ОСОБА_13
(диспетчер), ОСОБА_14 (диспетчер), ОСОБА_15
(інженер-електрик), ОСОБА_16(оператор
дощувальних машин), ОСОБА_17 (оператор
дощувальних машин), ОСОБА_18 (оператор
дощувальних машин), ОСОБА_19 (охоронець),
ОСОБА_10 (охоронець), ОСОБА_20 (охоронець),
ОСОБА_21 (охоронець), ОСОБА_22 (підсобний
працівник), ОСОБА_12 (вахтер
контрольно-пропускного пункту) штатним
розписом встановлені місячні оклади,
які є вищими за встановлену
законодавством мінімальну заробітну
плату, то підприємством мінімальна
державна гарантія дотримана,
відповідні норми трудового
законодавства не порушені.

Що стосується працівників ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, які працюють трактористами і
штатним розписом для них передбачена
оплата праці згідно норм виробітку
(погодинна оплата праці), то
підприємством мінімальна державна
гарантія у вигляді мінімальної
заробітної плати в погодинному розмірі
не витримана, чим порушені вимоги ч. 1, ч.
2 ст. 56 КЗпПУ, ч. 1, ч. 2, ч.4 ст. 95 КЗпПУ, ч. 1,
ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оплату
праці», Законів України «Про державний
бюджет України на 2013 рік».

Крім того, працівникам ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 з 05 червня 2013 року була
надана щорічна відпустка, а заробітна
плата виплачена 07 червня 2013 року,
працівникам ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щорічна
відпустка надана з 05 жовтня 2013 року, а
заробітна плата виплачена 07 жовтня 2013
року, що є порушенням ч. 4 ст. 115 КЗпПУ ст.
21 Закону України «Про відпустки».

Також, працівники підприємства не
ознайомлені із записами, які внесені до
їх трудових книжок, під особистий
підпис в особових картках П-2, чим
порушені вимоги ч. 5 ст. 48 КЗпПУ, п. 2.5
Інструкції № 58 «Про порядок ведення
трудових книжок працівників».

Обставинами, які пом'якшують
відповідальність, суд визнає для
ОСОБА_1 часткове визнання нею своєї
вини, вчинення правопорушення вперше.

Обставин, які обтяжують
відповідальність ОСОБА_1 суд не вбачає.

З урахуванням характеру вчиненого,
особи правопорушниці, ступеня її вини,
сукупності пом'якшуючих та відсутність
обтяжуючих відповідальність обставин,
вважаю, що до ОСОБА_1 необхідно
застосувати адміністративне стягнення
у вигляді штрафу на користь держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУПАП штраф має
бути сплачений порушником не пізніш як
через п'ятнадцять днів з дня вручення
копії постанови про накладення штрафу,
а в разі оскарження або внесення на неї
подання прокурора такої постанови - не
пізніш як через п'ятнадцять днів з дня
повідомлення про залишення скарги або
подання без задоволення.

Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього
Кодексу, постанову надіслати для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 40-1 КУпАП у разі винесення
судом (суддею) постанови про накладення
адміністративного стягнення особою, на
яку накладено таке стягнення,
сплачується судовий збір, розмір і
порядок сплати, якого встановлюється
законом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» № 3671-17 від
08.07.2011 року в редакції від 23 жовтня 2013
року, у разі ухвалення судом постанови
про накладення адміністративного
стягнення особою, на яку накладено таке
стягнення, сплачується судовий збір в
розмірі 0,03 розміру мінімальної
заробітної плати, що становить 36,54 грн.

Оскільки на ОСОБА_1 постановою судді
накладено адміністративне стягнення,
то з неї підлягає стягненню судовий
збір в сумі 36,54 грн.

Керуючись ст.ст.40-1, 221 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та
застосувати до неї адміністративне
стягнення у вигляді штрафу на користь
держави в сумі 510 (п'ятсот десять)
гривень (р/р 0170, МФО 852010, , назва отримувача: УК в
Іванівському районі/Іванівський
район/21081100, банк отримувача: ГУДКСУ в
Херсонській області).

У порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу
стягнути з ОСОБА_1 подвійний розмір
штрафу в сумі 1020 (одна тисяча двадцять)
гривень (р/р 0170, МФО 852010, , назва отримувача: УК в
Іванівському районі/Іванівський
район/21081100, банк отримувача: ГУДКСУ в
Херсонській області).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1,
мешканки АДРЕСА_1, судовий збір на
користь держави за ухвалення суддею
постанови про накладення
адміністративного стягнення (, рахунок № 0170, МФО 852010,
назва отримувача: УК в Іванівському
районі/Іванівський район/22030001, банк
отримувача: ГУДКСУ в Херсонській
області) в сумі 36 (тридцять шість)
гривень 54 копійки.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Херсонської області
через Іванівський районний суд
Херсонської області протягом десяти
днів з дня її винесення.

Строк пред'явлення постанови до
виконання три місяці.

Постанова набрала чинності
«___»__________2014 року.

Суддя: В. І. Крисанова