Справа № 154/868/14-п Провадження №33/773/104/14
Суддя в 1 інстанції: Каліщук А.А.
Категорія:ст.172-4 ч.1 КУпАП Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2014 р. місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Волинської області Клок О.М., з участю
прокурора Сасюка Л.О., захисника ОСОБА_3,
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_4, розглянувши апеляційну скаргу
старшого прокурора прокуратури
Волинської області Сасюка Л.О. на
постанову Володимир-Волинського
міського суду від 27 березня 2014 року,
якою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку
України, жительку АДРЕСА_1, працює
лікарем загальної гігієни
Володимир-Волинського
міськміжрайонного управління
Державної санітарно-епідеміологічної
служби у Волинській області,
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.172-4 ч.1 КУпАП та
звільнено останню від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.22 КУпАП - оголошено усне
зауваження,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою суду ОСОБА_4
визнана винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, та
звільнено від адміністративної
відповідальності на підставі ст.22
КУпАП, провадження по справі закрито.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 обіймаючи посаду лікаря
загальної гігієни
Володимир-Волинського
міськміжрайонного управління
Державної санітарно-епідеміологічної
служби у Волинській області, будучи
посадовою особою структурного
підрозділу центрального органу
державної виконавчої влади та згідно п.
«ж» п.1 ч.1 ст.4 ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції»
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, порушила
обмеження, встановлені п.1 ч.1 ст.7 ЗУ
«Про засади запобігання і протидії
корупції» щодо сумісництва та
суміщення з іншими видами діяльності, а
саме, в період 2013 року одночасно
працювала бухгалтером ЖБК «Ювілейний»,
неправомірно займаючись іншою
оплачуваною діяльністю.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції, прокурор в
апеляційній скарзі вказує на те, що
прийняте суддею рішення про обмеження
усним зауваженням не відповідає
характеру і тяжкості вчиненого
правопорушення, а тому є безпідставним.
Посилається на неврахування судом
характеру вчиненого правопорушення,
оскільки це корупційне порушення, є
більш небезпечним проступком, ніж інші
правопорушення, передбачені чинним
КУпАП. Вказує, що порушення норм КУпАП,
суддя відніс пом'якшуючі обставини
фактично до обставин, які дозволяють
визнати порушення малозначним. Просить
постанову суду першої інстанції
скасувати та прийняти нову постанову,
якою визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, та
накласти адміністративне стягнення,
яке передбачене санкцією вказаної
статті.

Заслухавши прокурора, який апеляцію
підтримав, просив скасувати постанову
суду першої інстанції та визнати
винною ОСОБА_4, призначити їй
відповідне стягнення, думку захисника
та ОСОБА_4, які заперечили проти
задоволення скарги, дослідивши
матеріали справи, суддя приходить до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Висновок суду першої інстанції про
вчинення ОСОБА_4 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4
КУпАП, за обставин вказаних у
постанові, ґрунтується на досліджених
судом доказах та в апеляції не
оспорюється.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.172-4
КУпАП є вірною і також не оскаржується.

В силу ст. 22 КУпАП, при малозначності
вчиненого адміністративного
правопорушення орган (посадова особа),
уповноважений вирішувати справу, може
звільнити порушника від
адміністративної відповідальності і
обмежитись усним зауваженням.

Визнавши винною ОСОБА_4 у вчиненні
правопорушення, суддя врахував
фактичні обставини справи, дані про
особу правопорушника, а саме те, що
ОСОБА_4 вперше притягається до
адміністративної відповідальності,
позитивно характеризується за місцем
роботи, хоча і неправомірно працювала
на іншій роботі та отримувала
заробітну плату, однак з неї сплачувала
державі податки, дану роботу
виконувала у вільний від основної
роботи час, отримувала мінімальну
заробітну плату, на даний час
добровільно звільнилась з додаткової
роботи, а також зокрема і ті, на які
посилається прокурор, тому правильно
прийшов до висновку про можливість
звільнення останньої від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.22 КУпАП.

Враховано суддею і пом'якшуючу
обставину - щире каяття, та відсутність
обтяжуючих обставин.

На думку судді першої інстанції, з чим
погоджується і апеляційний суд, дане
правопорушення не заподіяло істотної
шкоди суспільним та державним
інтересам, іншим особам.

У відповідності до ст.294 ч.7 КУпАП,
апеляційний суд переглядає справу в
межах апеляційної скарги.

За таких обставин, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції, на що вказує прокурор у
своїй апеляції, немає.

Звертає апеляційний суд увагу і на той
факт, що на час надходження справи до
апеляційного суду, закінчились строки
накладення адміністративного
стягнення, передбачені ст.38 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу старшого прокурора
прокуратури Волинської області Сасюка
Л.О. залишити без задоволення, а
постанову Володимир-Волинського
міського суду від 27 березня 2014 року -без
змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області
О.М.Клок