Справа №33/791/123/2014 Головуючий у
суді першої інстанції О.А. Живцова
Категорія ч.1 ст.172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

22 травня 2014 року
м. Херсон

Апеляційний суд Херсонської
області у складі судді Сажинова В.В., за
участі прокурора Овчарової О.М., особи,
яка притягається до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу
про адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою прокурора на
постанову Каланчацького районного
суду Херсонської області від 25 квітня
2014 року,

встановив:

Постановою Каланчацького
районного суду Херсонської області від
25 квітня 2014 року закрито
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, щодо
ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю події та
складу адміністративного
правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову
постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6
КУпАП. Прокурор вважає, що висновок
суду про тимчасову непрацездатність
ОСОБА_2 є необґрунтованим, оскільки
заснований на неналежному доказі -
довідці фельдшерсько-акушерського
пункту про те, що ОСОБА_2 у вихідні дні 29
і 30 березня 2014 року звертався за
медичною допомогою, - у той час як
юридичний факт тимчасової
непрацездатності відповідно до п. 1.3
Положення про експертизу тимчасової
непрацездатності засвідчується
виключно листком непрацездатності.
Прокурор також вказує на
недостовірність зазначеної довідки, що
підтверджується поясненнями
завідувача ФАПу ОСОБА_3, копією журналу
реєстрації амбулаторних хворих № 074/о,
копією журналу обліку процедур форми №
029/о і копією журналу викликів та
активних відвідувань за домашньою
адресою, у яких відсутні дані про
звернення ОСОБА_2 за медичною
допомогою. Також прокурор зазначає в
апеляції, що умисел ОСОБА_2 на вчинення
правопорушення підтверджується
поясненнями директора Хорлівської ЗОШ
ОСОБА_4 і начальника загального відділу
Каланчацької районної ради ОСОБА_5, які
повідомили про те, що ОСОБА_2, як
депутату районної ради та вчителю ЗОШ
неодноразово наголошувалось на
необхідності своєчасної подачі
декларації. Окрім цього, прокурор
посилається на те, що суд першої
інстанції всупереч вимогам ст. 250
КУпАП розглянув справи без участі
прокурора.

У запереченнях на апеляційну
скаргу прокурора ОСОБА_2 просить
відмовити у задоволенні апеляційної
скарги прокурора та запросити свідків
у судове засідання. ОСОБА_2 посилається
на те, що факт його тимчасової
непрацездатності підтверджується
відповідним записом у медичній карті
амбулаторного хворого Хорлівського
РАП та довідкою від 31.03.2014. Також ОСОБА_2
вказує, що його тимчасове захворювання
можуть підтвердити свідки. Посилаючись
на вказані обставини, ОСОБА_2 заперечує
проти доводів прокурора щодо
недостовірності довідки фельдшера та
стверджує, що не мав умислу на вчинення
правопорушення і вже подав декларацію.

Заслухавши у судовому засіданні
прокурора, яка підтримала апеляційну
скаргу, ОСОБА_2 який просив залишити її
без задоволення, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
суд дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга прокурора підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_2 є депутатом
Каланчацької районної ради, а отже
згідно п. «б» ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції» є
суб'єктом відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ст.172-6
КУпАП.

Також судом правильно
встановлено, що ОСОБА_2, будучи
депутатом вказаної ради і працюючи
вчителем Хорлівської ЗОШ не подав до
відділу освіти Каланчацької РДА
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік у передбачений ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції» строк, а саме до 1 квітня 2014
року.

Окрім цього, судом першої
інстанції на підставі довідки
фельдшера від 31.03.2014 р. встановлено, що
ОСОБА_2 у вихідні дні 29 і 30 березня 2014
року звертався за медичною допомогою. У
зв'язку з цим, суд дійшов висновку про
те, що ОСОБА_2 відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ
«Про засади запобігання і протидії
корупції» має право подати декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 рік у строк до 31 грудня 2014 року. Також
суд першої інстанції дійшов висновку
про відсутність у ОСОБА_2 умислу на
вчинення правопорушення, оскільки
невчасне подання декларації не було
зумовлене використанням ОСОБА_2
наданими йому службовими
повноваженнями та пов'язаними з цим
можливостями, тобто враховуючи
визначення ст. 1 ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції» не
мало ознак корупційного
правопорушення.

Апеляційний суд, виходячи з
наведеного нижче тлумачення норм
законодавства та оцінки наданих
сторонами доказів, не погоджується з
оцінкою судом першої інстанції довідки
фельдшера як доказу тимчасової
непрацездатності ОСОБА_2 і вважає
необґрунтованим висновок суду першої
інстанції про відсутність у діях
ОСОБА_2 складу адміністративного
правопорушення.

Відповідно до абзацу другого ч.1
ст.12 ЗУ «Про засади запобігання і
протидії корупції» суб'єкти
декларування, які не мали можливості
подати до 1 квітня за місцем роботи
(служби) декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік через
перебування у відпустці у зв'язку з
вагітністю та пологами або для догляду
за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня.

Вжитий у нормі цієї статті термін
тимчасова непрацездатність слід
тлумачити відповідно до його
визначення у відповідних
нормативно-правових актах. Зокрема,
відповідно до ст. 69 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я юридичний факт тимчасової
непрацездатності встановлюється
виключно шляхом проведення медичної
експертизи з тимчасової втрати
працездатності громадян, яка
проводиться лікарем або комісією
лікарів у закладах охорони здоров'я
незалежно від форми власності, а також
лікарями, що провадять господарську
діяльність з медичної практики як
фізичні особи - підприємці. Порядок
проведення такої перевірки
встановлено положенням про експертизу
тимчасової непрацездатності,
затвердженим наказом МОЗ від 09.04.2008
N 189. Відповідно до третього
абзацу пункту 1.3 вказаного положення
тимчасова непрацездатність
застрахованих осіб засвідчується
листком непрацездатності.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_2 у
період захворювання, на наявність
якого він посилається, не видавався
листок непрацездатності, апеляційний
суд дійшов висновку про недоведеність
юридичного факту тимчасової
непрацездатності. Довідка фельдшера
від 31 березня 2014 року, записи у медичні
карті та інші докази звернення ОСОБА_2 29
та 30 березня 2014 року до фельдшера за
медичною допомогою є неналежними
доказами факту тимчасової
непрацездатності.

Також, апеляційний суд вважає
неправильним розширювальне тлумачення
судом першої інстанції диспозиції ч.1
ст.172-6 КУпАП шляхом включення з
урахуванням наведеного у абзаці 5 і 6 ч. 1
ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання і
протидії корупції» визначення поняття
корупції і корупційного
правопорушення до складу відповідного
правопорушення таких ознак, як
вчинення правопорушення шляхом
використання службових повноважень та
пов'язаних з цим можливостей. Слід
виходити з того, що відповідно до цього
ж визначення поняття корупційного
правопорушення і норми ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції» підстави відповідальності
за корупційні правопорушення
визначається відповідним
законодавством про кримінальну,
адміністративну, цивільно-правову та
дисциплінарну відповідальність.
Відповідальність за допущене ОСОБА_2
порушення вимог фінансового контролю
встановлена саме ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а
отже і ознаки складу цього
правопорушення, слід визначати
відповідно до диспозиції цієї статті і
застосовувати розширювальне
тлумачення наведених у ній понять лише
у тих випадках, коли їх визначення
сформульовано як посилання на інші
нормативно-правові акти.

Окрім цього, не відповідає фактичним
обставинам справи висновок суду першої
інстанції про відсутність у ОСОБА_2
умислу на вчинення правопорушення.
Умисел на вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП,
відповідальність за яке пов'язується
лише із фактом вчинення протиправного
діяння, а саме невчасного подання
декларації, без урахування настання чи
ненастання шкідливих наслідків,
полягає лише в усвідомленні особою
протиправності своєї бездіяльності за
умови відсутності об'єктивних перешкод
для вчасного подання декларації або
обставин, які виключають
адміністративну відповідальність.
Доводи ОСОБА_2, які стосується його
хвороби у період вихідних днів 29 і 30
березня 2014 року, не вказують на
наявність об'єктивної перешкоди для
вчасного подання декларації, оскільки
останнім днем строку її подачі був
понеділок 31 березня 2014 року. Враховуючи
встановлену у ст.68 Конституції України
презумпцію знання закону, а також
пояснення директора Хорлівської ЗОШ
ОСОБА_4 і начальника загального відділу
Каланчацької районної ради ОСОБА_5, які
повідомили про те, що ОСОБА_2, як
депутату районної ради та вчителю ЗОШ
неодноразово роз'яснювалась
необхідність своєчасної подачі
декларації, апеляційний суд дійшов
висновку про наявність у ОСОБА_2 вини у
формі умислу на вчинення
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6
КУпАП.

Таким чином, апеляційний суд
вважає доведеним наявність у діях
ОСОБА_2 усіх ознак складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто
несвоєчасного подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, передбаченої
Законом України "Про засади
запобігання і протидії корупції".

Наведені вище обставини вказують
на незаконність та необґрунтованість
постанови суду. Окрім цього істотним
порушенням вимог ст. 250 КУпАП є розгляд
судом першої інстанції справи без
участі прокурора. У зв'язку з цим
постанова суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановленням
нової постанови про притягнення ОСОБА_2
до адміністративної відповідальності.

Застосовуючи щодо ОСОБА_2
адміністративне стягнення,
апеляційний суд враховуючи характер
вчиненого правопорушення, особу
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, відсутність обставин, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, вважає необхідним і
достатнім обрати адміністративне
стягнення у вигляді штрафу у
мінімальних межах передбачених
санкцією ч.1 ст.172-6 КУпАП, тобто у
розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Також відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» у зв'язку з
накладенням адміністративного
стягнення з ОСОБА_2 підлягає стягненню
судовий збір за ставкою 0,03 розміру
мінімальної заробітної плати.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. 283, 294 КУпАП,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора
Каланчацького району Херсонської
області задовольнити.

Постанову Каланчацького районного
суду Херсонської області від 25 квітня
2014 року про закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6
КУпАП, щодо ОСОБА_2 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
проживаючого у АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1, у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП та застосувати щодо нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, тобто у
розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір у розмірі 36 грн. 54
коп.

Строк пред'явлення постанови до
виконання - 3 місяці.

Постанова набуває законної сили
одразу після проголошення та
оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В. Сажинов