Справа № 369/2482/14-п Головуючий у І
інстанції Лисенко Владислав
ВікторовичПровадження № 33/780/368/14
Доповідач у 2 інстанції
ГриненкоКатегорія 138
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2014 року суддя Апеляційного
суду Київської області Гриненко О.І.
розглянувши з участю захисника особи,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності - адвоката ОСОБА_1
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 24 березня 2014
року, винесену відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм в ТОВ
«Авторомі-Транс», проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В
:

Постановою судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
березня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
(шість) місяців зі стягненням судового
збору на користь держави.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 17
березня 2014 року приблизно о 19 годині 00
хвилин, керуючи автомобілем марки VOLVO,
державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом
марки SCHMITZ державний номер НОМЕР_2, в
селі Стоянка, Києво-Святошинського
району, Київської області, заїжджаючи
на територію компанії «Мері Кей»,
проявив бездіяльність, внаслідок чого
автомобіль під його керуванням
пошкодив шлагбаум на пропускному
пункті, що призвело до механічних
пошкоджень автомобіля та шлагбауму,
чим порушив п. 1.5 ПДР України, тим самим
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП.

Не погоджуючись із судовим рішенням
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на
постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
березня 2014 року в якій просить
оскаржувану постанову судді скасувати,
а провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно нього закрити на підставі п.1
ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення. На обґрунтування вимог
апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що
п. 1.5 ПДР України порушував не він, а
водії інших транспортних засобів,
залишивши їх на узбіччі, та створивши
перешкоди для руху, які він об'єктивно
не спроможний був виявити. Апелянт
стверджує про те, що характер руху
транспортного засобу під його
керуванням не міг бути причиною
виникнення даної
дорожньо-транспортної пригоди та її
наслідків, а тому в його діях відсутній
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Також апелянт вказує про
ненадання йому можливості
працівниками міліції ознайомитися зі
змістом протоколу та написати в ньому
свої пояснення, а також щодо
неповідомлення про місце та час
розгляду справи. В апеляційній скарзі
ОСОБА_2 посилається на недотримання
вимог статті 256 КУпАП щодо змісту
протоколу, а саме не зазначення свідків
даної дорожньо-транспортної пригоди,
що на його думку унеможливлює розгляд
справи про адміністративне
правопорушення. Крім того, апелянт
стверджує, що місцевим судом при
накладенні стягнення не враховано його
майновий та сімейний стан, на утриманні
якого знаходяться двоє неповнолітніх
дітей, дружина та батьки-пенсіонери, до
адміністративної відповідальності він
не притягувався, характеризується
позитивно, а тому накладення на нього
адміністративного стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами є
безпідставним.

Під час апеляційного перегляду
захисник змінив вимоги апеляційної
скарги та просив постанову судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 24 березня 2014 року
змінити та пом'якшити ОСОБА_2 стягнення.
Захисник зазначив, що суддею місцевого
суду при накладенні стягнення не
враховано, що ОСОБА_2 працює водієм
вантажного автомобіля та вказана
робота становить єдине джерело доходів
його сім'ї, на утриманні якого
перебуває двоє дітей, дружина та батьки
похилого віку. Крім того, захисник
вказав, що ОСОБА_2 характеризується
позитивно та раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувався.

Переглянувши справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2, заслухавши пояснення
його захисника, вважаю, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

За наслідками перевірки рішення суду
першої інстанції в межах доводів
викладених в апеляційній скарзі,
встановлено, що при розгляді
матеріалів адміністративної справи,
судом належним чином були досліджені
докази, що містяться в матеріалах
справи, зокрема, дані, що містяться в
протоколі про адміністративне
правопорушення (а.с.2), схемі ДТП (а.с.3),
протоколах огляду транспорту (а.с. 4, 5),
поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 6,7),
яким суд першої інстанції дав належну
оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_2
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП.

В матеріалах справи містяться дані про
своєчасне сповіщення ОСОБА_2 щодо місця
і часу розгляду справи (а.с.1, 2), а тому
доводи апелянта щодо неповідомлення
його про розгляд справи не
заслуговують на увагу.

Як вбачається з тексту постанови, при
накладенні на ОСОБА_2
адміністративного стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами, суддя
місцевого суду врахував особу
порушника, характер вчиненого
правопорушення та ступінь його
суспільної небезпеки.

Однак, під час апеляційного розгляду
встановлено, що суддею місцевого суду
при накладенні стягнення не в повній
мірі враховано особу ОСОБА_2

З наданих апеляційному суду документів
вбачається, що ОСОБА_2 проживає за
вищевказаною адресою з дружиною, двома
дітьми та батьками, за місцем
проживання та місцем роботи
характеризується позитивно, працює
водієм вантажного автомобіля. Дані про
те, що ОСОБА_2 раніше притягувався до
адміністративної відповідальності, в
матеріалах справи відсутні.

Наведені вище обставини підлягають
врахуванню відповідно до вимог статті
33 КУпАП при обранні виду та розміру
адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого
правопорушення, особу ОСОБА_2,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
необхідність і достатність накладення
на ОСОБА_2 адміністративного стягнення
у виді штрафу в розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а тому постанова судді в
частині накладення адміністративного
стягнення підлягає зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
березня 2014 року якою ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
(шість) місяців - змінити, пом'якшити
накладене стягнення, застосувавши до
ОСОБА_2 адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 340 (триста сорок)
гривень.

У решті постанову судді залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
О.І. Гриненко