Справа № 161/8868/14-п
Номер провадження: 3/161/2024/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Луцьк
13 червня 2014
року

Луцький міськрайонний суд Волинської
області під головуванням:

Судді:
Квятковського М.С.,

за участю секретаря:
Куденчук О.М.,

прокурора:
Сасюка Л.О.,

особи, відносно якої складено

протокол про адміністративне
правопорушення: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу про
адміністративне правопорушення,
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, з середньо-спеціальною
освітою, неодруженого, зі спеціальним
званням сержанта внутрішньої служби,
проходить службу в державній
кримінально-виконавчій службі України,
на посаді молодшого інспектора другої
категорії відділу режиму і охорони
Луцького слідчого ізолятора
управління Державної пенітенціарної
служби України у Волинській області, -

- за ч.2 ст.172-5 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді
молодшого інспектора ВРіО Луцького СІ
УДПтСУ у Волинській області, про що
свідчить наказ (витяг) начальника
Луцького СІЗО, «по особовому складу» за
№49 о/с, від 23.08.2012 року (а.с.21), будучи
особою рядового складу Державної
кримінально-виконавчої служби, у
відповідності до вимог, передбачених
ч.1 п.«д» ст.4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення,
ознайомлений з вимогами посадової
інструкції молодшого інспектора 2-ої
категорії відділу режиму і охорони
Луцького СІЗО УДПСУ у Волинській
області, затвердженої начальником
установи, від 27.03.2014 року, про що
свідчить його підпис у посадовій
інструкції (а.с.17), ознайомлений з
положеннями Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», від
07.04.2011 року та Кримінально-виконавчим
кодексом України, про що свідчить його
розписка (а.с.19, 20).

Однак, усупереч вказаним вимогам, та
наказу Міністерства юстиції України №
460/5, від 18.03.2013 року «Про затвердження
Правил внутрішнього розпорядку
слідчих ізоляторів Державної
кримінально-виконавчої служби
України», а саме п.2.2, згідно яких
працівникам СІЗО не дозволяється
вступати в неслужбові стосунки з
ув'язненими і засудженими, а також
користуватись їх послугами, та п.4.5
правил поведінки в СІЗО ув'язнених і
засуджених, які забороняють
передавати, а також користуватись,
зберігати при собі радіоелектронні
засоби, призначені для передавання чи
приймання радіосигналів (мобільні
телефони та зарядні пристрої до них,
сім-карти, скетч-карти поповнення
рахунку мобільного зв'язку, тощо),
друкарські машинки і.т.д., ОСОБА_1,
використовуючи свої службові
повноваження та пов'язані з цим
можливості, на початку травня 2014 року,
під час розмови із ув'язненим ОСОБА_2,
погодився на його пропозицію, передати
йому за винагороду, батарейку та
зарядний пристрій до мобільного
телефону.

Після цього, в перших числах травня 2014
року, на мобільний номер, що належить
ОСОБА_1, зателефонувала ОСОБА_3, яка є
дружиною ув'язненого ОСОБА_2, з якою він
домовився про зустріч.

07 травня 2014 року, близько 12 години,
ОСОБА_1 зустрівся на одній із зупинок
громадського транспорту, що
знаходиться неподалік будівлі ТЦ
«Гостинець», що у м. Луцьку з ОСОБА_3,
яка йому передала батарею та зарядний
пристрій до мобільного телефону, для
передачі ув'язненому ОСОБА_2. Після
цього, всупереч обмежень щодо
одержання дарунків (пожертв), що
передбачені ч.1 п.1 ст.8 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», ОСОБА_1 у якості винагороди,
отримав від ОСОБА_3, гроші у сумі 200 грн..

В подальшому, того ж дня, а саме близько
19 год. 30 хв., ОСОБА_1, під час виконання
своїх службових обов'язків,
перебуваючи на території Луцького
СІЗО, виконуючи обіцянку дану
ув'язненому ОСОБА_2, передав останньому,
який знаходився у камері №61,
заборонені предмети, які незадовго до
цього, отримав від ОСОБА_3.

Відповідно до наказу (витягу) «По
особовому складу» № 46 о/с, від 13.05.2014
року, ОСОБА_1, відсторонений від
виконання своїх посадових обов'язків
до закінчення проведення службового
розслідування (а.с.7).

В судовому засіданні ОСОБА_1, винність в
інкримінованому йому правопорушенні,
передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП, визнав
повністю, суду підтвердив, що при
вказаних у обставинах та строки,
всупереч посадовій інструкції, правил
внутрішнього розпорядку слідчих
ізоляторів Державної
кримінально-виконавчої служби України,
з метою отримання вигоди, під час
виконання своїх службових обов'язків,
передав ув'язненому ОСОБА_2, який
знаходився на території Луцького СІЗО,
а саме у камері №61, батарею та зарядний
пристрій до мобільного телефону, за що
отримав від ОСОБА_3 у якості дарунка,
грошові кошти у сумі 200 грн.. У
вчиненому, щиро розкаявся та просив
суд, суворо не карати.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_1,
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.172-5 КУпАП,
стверджується у відповідності до вимог
передбачених ст.251 КУпАП, належними та
допустимими по справі доказами, а саме:

Протоколом № 2, від 28.05.2014 року, Про
порушення вимог Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», у якому ОСОБА_1 зазначив, що з
інкримінованим йому правопорушенням
згідний (а.с.1-4);

Поясненням - ОСОБА_1, про обставини
вчинення ним адміністративного
корупційного правопорушення (а.с.30-31);

Поясненням ОСОБА_3, про обставини, за
яких ОСОБА_1, за винагороду передав
ув'язненому ОСОБА_2, на територію
Луцького СІЗО, заборонені предмети
(а.с.32);

Поясненням ув'язненого ОСОБА_2, про
обставини за яких ОСОБА_1 передав йому
заборонені предмети та факт виявлення
та вилучення під час обшуку у його
речах, заборонених предметів (а.с.15; 33).

Рапортом який обліковано в Книзі
обліку інформації про події у Луцькому
слідчому ізоляторі за № 14, від 13.05.2014
року, про виявлений факт вступу у
позаслужбові стосунки, сержантом
внутрішньої служби ОСОБА_1 із
ув'язненим ОСОБА_2 (а.с.6);

Рапортами на ім'я начальника Луцького
СІЗО, від 13.05.2014 року, про проведення
обшуку в камері № 61, що в Луцькому СІЗО,
який мав місце в період часу з 10 год. 20
хв., по 10 год. 55 хв.,13.05.2014 року, в
результаті якого, у матраці ув'язненого
- ОСОБА_2, було виявлено та вилучено
заборонені предмети, зокрема мобільний
телефон, марки «Алкател» та зарядний
пристрій до нього (а.с.11, 12, 13, 14);

Протоколом вилучення, від 13.05.2014 року,
яким зафіксовано факт виявлення та
вилучення у речах ув'язненого ОСОБА_2,
заборонених предметів, зокрема
мобільного телефону та зарядного
пристрою до нього (а.с.16);

Висновком по матеріалах службового
розслідування, проведеного в Луцькому
слідчому ізоляторі, від 19.05.2014 року,
затвердженого начальником Луцького
СІЗО, ОСОБА_5, яким встановлено факт
вступу в позаслужбові стосунки
сержантом внутрішньої служби ОСОБА_1 з
ув'язненим ОСОБА_2 (а.с.23-26);

Іншими зібраними матеріалами справи
про адміністративне правопорушення.

За правилами ст.252 КУпАП, орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Проаналізувавши показання, що в
судовому засіданні дав ОСОБА_1,
заслухавши міркування прокурора
Хомича В.В. про те, що ОСОБА_1 слід
притягнути до відповідальності за ч.2
ст.172-5 КУпАП, дослідивши матеріали
справи, в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що ОСОБА_1, будучи суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, вчинив дії направлені
на порушення встановленої законом
заборони одержання дарунка (пожертви),
чим вчинив адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-5
КУпАП.

При накладенні адміністративного
стягнення, у відповідності до вимог,
передбачених ст.33 КУпАП, суд враховує
характер вчиненого правопорушення,
особу порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

До обставин, що пом'якшують
відповідальність ОСОБА_1, суд відносить
щире розкаяння, обставин, які обтяжують
відповідальність, суд по справі не
вбачає.

Враховуючи всі обставини справи, особу
правопорушника, який має постійне
місце проживання, щиро розкаявся, за
час проходження служби до
дисциплінарної відповідальності не
притягувався, зарекомендував себе з
позитивного боку, протягом року до
адміністративної відповідальності не
притягувався, а тому, з огляду на
вищевикладене, суд приходить до
висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти
адміністративне стягнення в межах
санкції статті, за якою кваліфіковано
правопорушення, у виді штрафу з
конфіскацією дарунка, що буде
відповідно до вимог, передбачених ст.23
КУпАП, достатньою та необхідною мірою
відповідальності, яка досягне мети у
вихованні правопорушника в дусі
додержання законів України, а також
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

На підставі ч.2 ст.172-5; ст.ст.4, 6, 8, 26
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», керуючись ст.ст.
283; 284 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-5
КУпАП, наклавши адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 50
(п'ятдесят) неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, що становить 850
(вісімсот п'ятдесят) гривень з
конфіскацією дарунка, а саме грошових
коштів, загальною сумою 200 (двісті)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір в розмірі 36 (тридцять
шість) грн. 54 коп. за наступними
реквізитами: найменування суду -
Луцький міськрайонний суд Волинської
області, назва податку - судовий збір
(Державна судова адміністрація
України, 050), банк - ГУДКСУ у Волинської
області, код банку - 803014, номер рахунку -
0002, одержувач коштів - УДКСУ у м.
Луцьку (м. Луцьк) 22030001, ідентифікаційний
код одержувача - 38009628.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги, внесення
подання прокурором до Апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд протягом десяти днів
з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

М.С. Квятковський