АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/402/14-пГоловуючий у 1-й
інстанції Гордєєв В.О. Провадження №
33/789/43/14 Доповідач - Сарновський
В.Я.Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 р. Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Сарновський
В.Я. розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі апеляційного суду в
місті Тернополі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Бучацького районного
суду Тернопільської області від 12
березня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, і позбавлено права керування
всіма видами транспортних засобів
строком на один рік.

Згідно постанови, 18 лютого 2014 року
ОСОБА_1 близько 06 год. 20 хв. в м. Бучач
по вул. Галицькій Тернопільської
області, керував транспортним засобом
марки "Мерседес-Віто", державний
номерний знак НОМЕР_1, у стані
алкогольного сп'яніння, чим порушив
п.2.9."а" Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати оскаржувану постанову та
закрити провадження у справі за
відсутністю в його діях складу
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП. Стверджує, що під час судового
розгляду визнав свою вину лише у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, а не за ст.130
КУпАП, як вказано у постанові суду.
Вважає, що при складенні протоколу про
адмінправопорушення працівниками ДАІ
було порушено порядок огляду на стан
алкогольного сп`яніння, який проведено
не на місці зупинки транспортного
засобу за допомогою спеціального
технічного засобу, а відразу
доставлено його у медичний заклад для
проведення медичного огляду.

Заслухавши апелянта, який просить
поновити строк на апеляційне
оскарження і апеляційну скаргу
задовольнити з викладених у ній
підстав, його захисника, який вважає, що
накладене стягнення є занадто суворим,
проаналізувавши викладені в
апеляційній скарзі доводи та
дослідивши матеріали справи, а також
додані до апеляційної скарги
документи, приходжу до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що
апеляційну скаргу на постанову
Бучацького районного суду
Тернопільської області від 12 березня
2014 року ОСОБА_1 подав 25 березня 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП, постанова
судді у справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена, на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, протест прокурора, подані після
закінчення цього строку, повертаються
апеляційним судом особі, яка її подала,
якщо вона не заявляє клопотання про
поновлення цього строку, а також якщо у
поновленні строку відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи у
встановлений ст. 285 КУпАП 3-денний
строк ОСОБА_1 не було вручено або
надіслано копію постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності, а видано її лише 25
березня 2014 року за його письмовою
заявою, у зв'язку з чим строк на
апеляційне оскарження в даному випадку
підлягає поновленню.

Вина та кваліфікація дій ОСОБА_1 у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена
належним чином оціненими та
викладеними у постанові суду доказами.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП при
розгляді справи суд зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Суд першої інстанції вказаних вимог
закону дотримався в повному обсязі та
прийшов до вірного висновку про
наявність у діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 18 лютого 2014 року близько 06 год.
20 хв. по вул. Галицькій в м. Бучач
Тернопільської області, керував
транспортним засобом марки
"Мерседес-Віто", державний номерний
знак НОМЕР_1, у стані алкогольного
сп'яніння.

Даний факт встановлено протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №143521, складеним інспектором ВДАІ
Бучацького РВ УМВСУ і підписаним
свідками ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а також
доданим до цього протоколу висновком
№6 щодо результатів медичного огляду,
проведеного в Бучацькій ЦКРЛ 18 лютого
2014 року, яким встановлено перебування
ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, доводи апелянта про те, що
він адміністративного правопорушення
не вчиняв є безпідставними.

Також не заслуговують на увагу інші
доводи ОСОБА_1, оскільки вони не
спростовують його вини у вчиненні
даного адміністративного
правопорушення.

Так, наведені в апеляції твердження
ОСОБА_1 про його згоду на проведення
огляду на стан сп'яніння працівником
міліції на місці зупинки не
обґрунтовані жодними доказами та
суперечать іншим матеріалам справи, з
яких слідує, що відносно ОСОБА_1 18
лютого 2014 року крім вказаного
протоколу за ст.130 КУпАП, також було
складено протоколи про
адміністративні правопорушення,
передбачені ст.ст.124, 122-4 КУпАП.

При цьому ОСОБА_1В відмовився від
пояснень та підписання складених
інспектором ДАІ документів.

За змістом ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди
водія на проведення огляду на стан
алкогольного сп'яніння працівником
міліції з використання спеціального
технічного засобу або в разі незгоди з
його результатами огляд проводиться в
закладах охорони здоров'я.

За наведених обставин, твердження
ОСОБА_1 про відсутність в його діях
складу правопорушення, за яке його
піддано адміністративному стягненню, є
надуманим, а тому суд першої інстанції
обґрунтовано взяв до уваги і вказав як
доказ його вини висновок щодо
результатів медичного огляду,
проведеного в Бучацькій ЦКРЛ.

Разом з тим, відповідно до ст. 33 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення при накладенні
стягнення враховуються характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Однак суд першої інстанції при
накладенні адміністративного
стягнення не в повній мірі врахував
відомості про особу, яку притягнуто до
адмінвідповідальності, а саме те, що
він позитивно характеризується по
місцю проживання, займається
підприємницькою діяльністю в якій
використовує транспортний засіб, а
також має на утриманні двох малолітніх
дітей і дружину, яка в даний час
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною, а тому накладене на ОСОБА_1
стягнення слід пом'якшити, замінивши
його штрафом в межах санкції ч.1 ст.130
КУпАП.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що в
даному випадку є законні підстави для
зміни оскаржуваної постанови в частині
накладення стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Бучацького районного суду
Тернопільської області від 12 березня
2014 року відносно нього - змінити.

Вважати ОСОБА_1 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, і накласти на нього стягнення у
виді штрафу в розмірі 4000 (чотири тисячі)
гривень.

У разі несплати штрафу добровільно
протягом 15-ти днів з дня винесення
постанови апеляційного суду,
відповідно до ст.308 КУпАП в порядку
примусового виконання стягнути з
ОСОБА_1 подвійний розмір штрафу, тобто
8000 (вісім тисяч) гривень

В решті постанову Бучацького районного
суду від 12 березня 2014 року залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після винесення,
є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області В.Я.
Сарновський