Справа №359/2757/14-п
Провадження № 3/359/818/2014
Протокол № 0124/125120101/14
Бориспільський міськрайонний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2014 року
м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного
суду Київської області Вознюк С.М., за
участю прокурора Сосновенко О.В.
представника митниці Мусіної К.Б. та
свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, розглянувши
адміністративний матеріал, який
надійшов від Київської митниці
Міндоходів, про порушення митних
правил, передбачених ст. 471 МК України,
щодо громадянина України ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Київ,
місце проживання: АДРЕСА_1, працює:
власник юридичної компанії «BDO»,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, -

в с т а н о в и в :

17.03.2014 року о 21 год. 05 хв. під час
проходження митного контролю в зоні
митного контролю залу "Відліт"
терміналу "D" ДП МА "Бориспіль" у
громадянина України ОСОБА_4, який
відлітав з України до м. Дубай, Обєднані
Арабські Емірати, літаком авіакомпанії
«Emirates», рейсом №172, своїми діями обрав
канал, позначений символами зеленого
кольору - «зелений коридор», тим самим,
відповідно до ч. 5 ст. 366 МК України
заявив про те, що переміщувані ним
через митний коридор України товари не
підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо вивезення з митної території
України та своїми діями засвідчив
факти, що мають юридичне значення.
Після перетину пасажиром „білої
лінії", яка позначає закінчення зони
спрощеного митного контролю „зелений
коридор" пасажиру було задано
запитання щодо наявності в нього
готівки, на що він відповів, що має при
собі 10 000 доларів США. Після цього
пасажира було запрошено до службового
приміщення залу "Відліт" терміналу "D"
ДП МА "Бориспіль", де ним була видана
готівку в розмірі 18 000 доларів США та 2150
грн. 00 коп., що знаходились в спортивній
сумці поверх особистих речей пасажира.
Зазначена готівка переміщувалась без
ознак приховування. Зі слів
громадянина України ОСОБА_4 готівка
належить йому особисто. Пасажир обрав
проходження митного контролю через
зону спрощеного митного контролю
"зелений коридор", де передбачено
наявність у громадян готівки у сумі, що
не перевищує 10 000 євро (чи еквівалент
цієї суми в іншій валюті). З виявленої
суми пасажиру було пропущено 13 750
доларів США.

На момент проходження митного контролю
належним чином оформленої митної
декларації та дозвільних документів
пасажир не надав, до моменту перетину
ним «білої лінії» до інспекторів
митниці з приводу декларування готівки
не звертався. Своїми діями громадянин
України ОСОБА_4 під час проходження
митного контролю в залі «Відліт»
терміналу «D» ДП МА «Бориспіль» порушив
встановлений ст. 366 МК України порядок
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю.

Зазначені дії, що полягають у
переміщенні через митний кордон
України громадянином України ОСОБА_4,
який формою проходження митного
контролю обрав проходження через
«зелений коридор», готівки в обсязі, що
підлягає обов'язковому письмовому
декларуванню відповідно до Постанови
Правління НБУ від 27.05.2008 № 148, мають
ознаки порушення митних правил,
передбаченого ст. 471 МК України.

У зв'язку з цим працівниками митниці
складено протокол про порушення митних
правил №0124/125120101/14 один примірник якого
вручено під підпис громадянину України
ОСОБА_4 і в якому було зазначено про час
та місце розгляду справи про порушення
митних правил, кошти в рахунок
забезпечення штрафу працівниками
митниці не вилучались.

На підставі статті 511 Митного кодексу
України за цим протоколом тимчасово
вилучено: 4 300 доларів США та 400 грн. 00
коп.

Підстав для перенесення розгляду
справи, направлення матеріалів для
додаткової перевірки, закриття
провадження в справі - судом не
встановлено.

ОСОБА_4 свою вину визнав, зазначив, що
вчинив порушення митних правил з
необережності, вилучена валюта
належала ОСОБА_3, з якою він разом
подорожував. Інспектору він з цього
приводу не повідомляв, оскільки
хвилювався, та намагався якнайшвидше
пройти контроль, оскільки вже була
оголошена посадка на рейс. У скоєному
розкаявся та просив обмежитись усним
зауваженням, оскільки вилучену валюту
слід вернути ОСОБА_3

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2
повідомив, що він дійсно працював на
зміні інспектором митного контролю,
коли митне оформлення проходив ОСОБА_4
Останній до нього самостійно з приводу
декларування валюти не звертався, щодо
виявленої валюти зазначив, що вона
належить йому особисто.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3
повідомила, що вилучену у ОСОБА_4 валюту
вона передала йому на зберігання,
оскільки боялась перевозити валюту
самостійно, а вони разом відлітали в
ОАЕ.

Прокурор та представник митниці
просили суд застосувати до порушника
стягнення у виді штрафу з конфіскацією
вилученої валюти.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, свідків
ОСОБА_2, ОСОБА_3, думку прокурора та
представника митниці, а також
представника правопорушника,
дослідивши матеріали справи, приходжу
до висновку, що в діях громадянина
України ОСОБА_4 вбачаються ознаки
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного кодексу України.

Так, дійсно громадянин України ОСОБА_4
допустив порушення вимог ст. 366 МК
України порядку проходження митного
контролю в зонах (коридорах) спрощеного
митного контролю.

З цього приводу у суду достатні
підстави для визнання громадянина
України ОСОБА_4 винним у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України, оскільки протокол складено
17.03.2014 року.

Вина правопорушника підтверджується
даними протоколу про порушення митних
правил, та даними службової записки,
особистими поясненнями громадянина
України ОСОБА_4 та встановлена судом.

У відповідності з положеннями ст. 8
Конституції України в Україні
визнається і діє принцип верховенства
права.

Згідно ст. 9 Конституції України, а
також ст. 17 Закону України «Про
міжнародні договори» від 22.12.1993 року,
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, є часткою національного
законодавства України. Також
передбачається, що якщо міжнародним
договором встановлені інші права, ніж
ті. які передбачені законодавством
України, то застосовуються правила
міжнародного договору України. Тобто в
такому випадку міжнародно-правові
норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Європейську Конвенцію «З захисту прав
і основних свобод людини», а також
Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною
частиною Конвенції, чим визнала її дію
в національній правовій системі, а
також обов'язковість рішень
Європейського Суду з прав людини по
всім питанням що стосуються тлумачення
і застосування Конвенції.

У своєму рішенні від 06.11.2008 року, по
справі Ісмаїлов проти Російської
Федерації Європейський Суд з прав
людини зазначив, що конфіскація
валютних цінностей у розмірі 21348
доларів США належних ОСОБА_5, які він не
зазначив у митній декларації, є
порушенням ст. 1 Першого протоколу до
конвенції з наступних підстав. Згідно
зі статтею 1 Протоколу N 1 до Конвенції з
захисту прав людини, кожна фізична чи
юридична особа має право на повагу до
своєї власності. Ніхто не може бути
позбавлений свого майна інакше, як в
інтересах суспільства та на умовах,
передбачених законом і загальними
принципами міжнародного права. Перша і
найбільш важлива вимога зазначеної
правової норми полягає в тому, що
будь-яке втручання публічної влади в
право на повагу до власності має бути
законним. Також передбачається, що
держава уповноважена здійснювати
контроль за використанням власності
шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те чи буде досягнута
справедлива рівновага між вимогами
загального інтересу і захисту
фундаментальних прав особи, має
значення лише при умові, що таке
втручання відповідає вимогам закону і
не є безпідставним.

Що стосується загального інтересу,
якому могло слугувати таке втручання.
Європейський Суд зазначив, що держави
мають законний інтерес і в той же час
обов'язок вживати заходи в цілях
виявлення та контролю руху готівкових
коштів через кордони, оскільки значні
суми готівки можуть використовуватись
для легалізації незаконних доходів,
торгівлі наркотиками, фінансування
тероризму, вчинення тяжких фінансових
злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка
розповсюджується на будь-яку особу, що
перетинає кордон держави, попереджує
прихований ввіз і вивіз грошових
коштів з країни і конфіскаційна міра,
яку тягне недекларування грошових
коштів митному органу, є частиною
загальної регулятивної системи,
передбаченої для боротьби з подібними
правопорушеннями.

Суд також вказав, що органи влади
повинні дотримувати розумний баланс
між заходами, вжитими для забезпечення
загальних інтересів суспільства, та
потребою захищати право заявника на
мирне володіння своїм майном, тобто, чи
не стали вжиті заходи особистим та
надмірним тягарем для заявника. Крім
того, суд зауважив, що для того, щоб
втручання вважалося пропорційним, воно
має відповідати тяжкості
правопорушення, зокрема, недотриманню
вимоги щодо внесення відомостей до
митної декларації, а не тяжкості
будь-якого правопорушення, яке можна
припустити (наприклад, відмивання
грошей або ухилення від сплати
податків, але яке насправді не було
доведене).

Правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4,
полягало у переміщенні через митний
кордон не задекларованих митному
органу коштів в сумі 4 300 доларів СШАта
400 грн.00 коп., що підлягає обов'язковому
декларуванню.

Слід зауважити, що діючим
законодавством України ввезення
готівкової іноземної валюти в Україну,
в принципі не обмежена, обмежена лише
сума (10000 євро), яка може бути ввезена
без письмового декларування.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке
вичинив ОСОБА_4, полягає в
недекларуванні іноземної валюти при
проходженні митного контролю в
"зеленому коридорі", тобто в зоні
спрощеного митного контролю,
відповідальність за що передбачена ст.
471 МК України.

Згідно з ст.471 МК України, за таке
правопорушення передбачено накладення
адміністративного стягнення в виді
штрафу і конфіскації не задекларованої
валюти.

За матеріалами справи ОСОБА_4, не
судимий, до кримінальної чи
адміністративної відповідальності
раніше не притягувався. Жодних даних,
які б давали суду підстави вважати, що
шляхом застосування конфіскації буде
попереджена інша незаконна діяльність
- легалізація злочинних доходів,
торгівля наркотиками, фінансування
тероризму, ухилення від сплати
податків, тощо - відсутні.

В судовому засіданні прокурор та
представник митниці також не
висловлювали припущень щодо
незаконності походження валютних
цінностей.

За вищевказане правопорушення, яке
полягає в недекларуванні іноземної
валюти, ОСОБА_4 підлягає
адміністративному стягнення у виді
штрафу. При цьому як прокурор, так і
представник митниці, у судовому
засіданні, не довели і навіть не
стверджували, що одного такого
адміністративного стягнення не
достатньо для досягнення бажаного
стримуючого і карного впливу і
запобігання порушень вимог про
декларування. їхні пояснення щодо
застосування конфіскації
обґрунтовуються виключно тим, що таке
додаткове адміністративне стягнення
передбачене ст.471 МК України, як
обов'язкове.

Таким чином, єдине протиправне діяння,
яке вчинив ОСОБА_4., полягає в ненаданні
митному органу відповідної декларації.

Шкода, яку ОСОБА_4 потенційно міг
завдати державі, була незначною: він не
ухилився від сплати мита та інших
зборів і не завдав державі іншої шкоди,
якби він ввіз гроші не задекларувавши
їх, органи влади лише не отримали б
інформацію про те, що ці кошти
опинилися на території держави. Таким
чином, метою конфіскації було не
відшкодування майнової шкоди, завданої
державі, оскільки вона не зазнала
ніяких збитків внаслідок невнесення
заявником відомостей до митної
декларації.

З огляду на наведене, враховуючи
практику Європейського Суду з прав
людини, приходжу до висновку, що
застосування конфіскації, предметів
порушення митних правил, в даному
випадку є порушенням положень ст. 1
Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не
пропорційним, оскільки покладає на
ОСОБА_4 «індивідуальний надмірний
тягар».

На підставі статті ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа правопорушника, ступінь вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Обтяжуючих та пом'якшуючих
відповідальність особи обставин судом
не встановлено.

Відповідно до ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи характер скоєного, виходячи
із смислу ч. 3 ст. 462 МК України,
матеріали справи, встановлені судом
обставини, думку прокурора та
представника митниці, зазначені норми
закону, суддя дійшов висновку, що на
правопорушника має бути накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян (1700 грн.). З цього приводу
підстав для застосування додаткового
покарання - конфіскації вилученої
валюти у суду немає.

Саме таке стягнення суддя вважає
достатнім для виправлення та належної
поведінки громадянина України ОСОБА_4 в
подальшому.

Аналогічної позиції дотримався
апеляційний суд Київської області при
розгляді справ №359/904/14-ц (33-ц/780/208/14;
№359/260/14-ц (33-ц/780/168/14), відображеної в
рішенні суду апеляційної інстанції від
24.03.2014 року та 11.04.2014 року.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» слід стягнути з
ОСОБА_4 на якого накладено
адміністративне стягнення судовий
збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Керуючись п.5 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ст. ст. 3, 10, ст. 471 МК
України (в редакції 2012 р.), ст. 8, 23, 22, 33
КУпАП, суддя -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, визнати винним у скоєні
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України та накласти штраф у розмірі сто
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 1700 (одна тисяча
сімсот) гривень 00 коп.

Вилучену згідно протоколу про
порушення митних правил № 0124/125120101/14
року від 17.03.2014 року валюту в розмірі 4 300
(чотири тисячи триста) доларів США та 400
(чотириста) грн.. 00 коп., - повернути
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
громадянина України НОМЕР_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Сума штрафу підлягає сплаті на користь
держави України (одержувач: Державний
бюджет України; Код ; код
банку: 821018; банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Київській області; рахунок: №5004,
код класифікації доходів бюджету: 21081100,
код виду надходжень бюджету:
050:Прилипко А.В., №359/2757/14-п).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина Азербайджану, на користь
державного бюджету України (р/р
№0004, МФО: 821018, код за ,
банк: ГУДКСУ у Київській області,
отримувач коштів Бориспільське УДКСУ
(м. Бориспіль): 22030001) судовий збір в
розмірі 36 (тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку оскарження (опротестування)
цієї постанови і може бути пред'явлена
до виконання протягом трьох місяців з
дня набрання нею законної сили.

Постанова суду набрала законної сили
___________________

Суддя
С.М.
Вознюк