АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 травня 2014 року суддя апеляційного
суду Дніпропетровської області
Сенченко І.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1,
прокурора Карпенко Р.І., апеляційну
скаргу старшого прокурора прокуратури
Центрально-Міського району м. Кривого
Рогу Дніпропетровської області -
Петрова В.І. на постанову
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 07 квітня 2014 року у справі
про адміністративне правопорушення,
якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.
Восход Чебулінського районну
Кемеровської області Російської
Федерації, проживаючу за адресою:
АДРЕСА_1; зареєстрованої за адресою:
АДРЕСА_2,

визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, із
закриттям провадження по справі через
закінчення строків накладення
стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, -

встановив:

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 07 квітня
2014 року ОСОБА_1 визнано винною у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, а провадження по справі закрито,
на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, через
закінчення строків накладання
адміністративного стягнення,
передбачених ст. 38 КУпАП.

При обставинах, зазначених у постанові
суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи
посадовою особою- суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, допустила порушення
вимог ст. 14 ЗУ «Про засади запобігання і
протидію корупції», не повідомила
свого безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів,
здійснюючи контроль та обробку
інформації об'єкту негласних слідчих
заходів, у рамках кримінального
провадження, надала статус
«непотрібні» телефонній розмові
підозрюваної особи та її чоловіка.

Не погоджуючись з вищевказаною
постановою, прокурор подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову
місцевого суду скасувати та прийняти
нову, якою ОСОБА_1 визнати винною та
накласти на неї стягнення у межах
санкції ст. 172-7 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги
прокурор посилається на недотримання
судом вимог ст. 38 КУпАП щодо строків
накладення адміністративного
стягнення за корупційне
правопорушення. Так, закриваючи
провадження у справі, судом взято до
уваги момент вчинення корупційного
діяння та залишено поза увагою момент
виявлення, що суперечить вимогам ч. 3 ст.
38 КУпАП.

У судовому засіданні прокурор Карпенко
Р.І. підтримав подану апеляційну скаргу
та просив її задовольнити, посилаючись
на те, що в цілому справу було
розглянуто правильно і суд дійшов
законного та обґрунтованого висновку,
але при призначенні стягнення
припустився помилки, не врахував
вимоги ч. 3 ст. 38 КУпАП, незаконно
звільнивши особу від покарання.

У свою чергу, ОСОБА_1 у судовому
засіданні апеляційного суду
апеляційну скаргу прокурора не
підтримала, просила у її задоволенні
відмовити. На її думку суддя
обґрунтовано та з дотриманням вимог ст.
38 КУпАП звільнив її від покарання,
оскільки правопорушення нею було
вчинено у листопаді 2013 року.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши
учасників апеляційного провадження,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, дійшов висновку, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з постанови районного
суду, свої висновки суд першої
інстанції обґрунтував тим, що вина
ОСОБА_1 у вчиненні корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, повністю доведена, однак з
моменту вчинення правопорушення
минуло більше трьох місяців, що є
достатньою підставою для закриття
провадження, на підставі п.7 ст. 247 КУпАП.

Проте з викладеними у постанові
районного суду висновками погодитися
не можливо.

З аналізу ст. 38 КУпАП вбачається, що
законодавцем, з урахуванням певних
особливостей розслідування та
виявлення різних категорій
правопорушень, було передбачено
загальні та спеціальні строки
накладення стягнення по різним
категоріям правопорушень. Так, при
накладенні стягнень за корупційне
правопорушення, у відповідності до ч. 3
ст. 38 КУпАП, передбачено спеціальний
строк: три місяці з моменту виявлення,
але не більше одного року з моменту
вчинення правопорушення.

Апеляційним судом під час перегляду
справи було встановлено, що протокол
про адміністративне правопорушення
(а.с. 1-6) був складений на підставі
рапорту оперуповноваженого УСБУ від 14
лютого 2014 року (а.с. 7), згідно до якого
під час перевірки щодо дотримання
службовими особами шостого відділу ОТЗ
ГУ МВСУ у Дніпропетровській області
корупційного законодавства було
виявлено факти, які свідчать про
наявність корупційного правопорушення
у діях працівника шостого відділу -
ОСОБА_1, які мали місце у листопаді 2013
року.

За таких обставин, закриваючи
провадження у справі, відносно ОСОБА_1
за ст. 172-7 КУпАП, суд першої інстанції
недотримався вимог ч. 3 ст. 38 КУпАП, не
взяв до уваги той факт, що корупційне
правопорушення було виявлено менше ніж
три місяці тому - 14 лютого 2014 року,
згідно рапорту, а вчинено менше року - у
листопаді 2013 року, згідно до пояснень
свідків та ОСОБА_1.

Отже, на момент розгляду справи як
судом першої, так і апеляційної
інстанції строк накладення
адміністративного стягнення,
передбачений ч. 3 ст. 38 КУпАП, не минув.

Таким чином, доводи прокурора щодо
хибності висновків суду в частині
закриття провадження по справі знайшли
своє підтвердження, тому апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова районного суду - скасуванню
із винесенням нової, якою ОСОБА_1 слід
визнати винною за ст. 172-7 КУпАП та
накласти на неї стягнення у виді штрафу
у розмірі передбаченого межами
санкції.

Обираючи необхідний та достатній
розмір штрафу, апеляційний суд
враховує, що у діях ОСОБА_1 відсутня
системність, її протиправна діяльність
не призвела до суттєвих небезпечних
наслідків, особа тривалий час
працювала, проживає у родині, має
неповнолітню дитину. Зазначені
обставини, у відповідності до ст. 34
КУпАП, відноситься до пом'якшуючих
відповідальність обставин. Поряд з цим,
апеляційний суд констатує відсутність
обтяжуючих обставин, відповідно до ст.
35 КУпАП.

Враховуючи наведене, обставини, при
яких було вчинено правопорушення, а
також особу ОСОБА_1, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
доцільність призначення їй стягнення у
розмірі 300 гривень, оскільки на
переконання апеляційного суду, таке
адміністративне стягнення у повній
мірі буде справедливим та сприятиме
вихованню особи в дусі додержання
законів України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу старшого прокурора
прокуратури Центрально-Міського
району м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області - Петрова
В.І. - задовольнити.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 07 квітня
2014 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ст.
172-7 КУпАП, - скасувати.

Винести нову постанови, якою визнати
виною ОСОБА_1 у вчиненні корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, та накласти на неї стягнення у
виді штрафу у сумі 300 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у сумі
34,41 гривні на користь держави.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду
І.М.
Сенченко

Дніпропетровської області