Номер провадження: 33/785/282/14
Номер справи місцевого суду: 501/1179/14п
Головуючий у першій інстанції Семенов
Доповідач Прібилов В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2014 року
м. Одеса

Суддя апеляційний суду Одеської
області Прібилов В.М., за участю
прокурора Семенюк А.В., особи, відносно
якої прийнята оскаржувана постанова -
ОСОБА_2 та її представників ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу
прокурора прокуратури м. Іллічівська
Одеської області Панькова Є.В. на
постанову судді Іллічівського
міського суду Одеської області від 11
квітня 2014 року,-

встановив

Зазначеною постановою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Новоукраїнка Кіровоградської області,
яка працює заступником начальника ГУ
Держсанепідслужби на водному
транспорті, заступником головного
державного санітарного лікаря на
водному транспорті, та яка мешкає за
адресою: АДРЕСА_1,

провадження по адміністративній
справі за адміністративне
правопорушення передбачене ч.1 ст.172-7
КУпАП закрито, на підставі п.1 ст. 247
КУпАП, у зв'язку з відсутністю події та
в її діях складу адміністративного
правопорушення.

Згідно з протоколом про
адміністративні порушення ОСОБА_2
перебуваючи на посаді заступника
начальника ГУ Держсанепідслужби на
водному транспорті, порушила
обмеження, передбаченні п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 14
ЗУ «Про засади запобігання і протидії
корупції» - неповідомлення особою
безпосереднього керівника у випадках,
передбачених законом, про наявність
конфлікту інтересів.

Постановою судді адміністративне
провадження по справі відносно ОСОБА_2
було закрито в зв'язку з відсутністю
події та складу адміністративного
правопорушення.

В своїй апеляції прокурор прокуратури
м. Іллічівська Одеської області
Паньков Є.В. стверджує, що постанова
суду є незаконною та підлягає
скасуванню, оскільки матеріалами
справи підтверджено суперечність між
особистими інтересами та її службовими
повноваженнями, тобто конфлікту
інтересів і безпосередньо факт
скоєння ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст.
172-7 КУпАП підтверджується листом
начальника ГУ Держсанепідслужби на
водному транспорті від 13.02.2014 року №306/02
ОСОБА_5, згідно якого ОСОБА_2 при
виконанні функцій санітарного лікаря з
загальної гігієни, за сумісництвом за
окремою посадовою інструкцією, не
допускала конфлікту інтересів та в
зв'язку з його відсутністю, під час
виконання службових обов'язків з
письмовим зверненням не зверталась. За
таких обставин прокурор вважає, що цим
підтверджено факт скоєння ОСОБА_2
правопорушення.

Крім того прокурор в скарзі вказує на
те що ОСОБА_2 на протязі тривалого часу
знаходиться в дружніх стосунках з
ОСОБА_5, у зв'язку з чим вважає за
необхідне ставитись критично до
наданих ним пояснень.

В запереченнях на апеляційну скаргу,
ОСОБА_2 просить залишити її без
задоволення, а постанову судді - без
змін. Вказує що повідомляла
керівництво, в особі начальника
Головного управління
Держсанепідслужби на водному
транспорті ОСОБА_5 про факт її праці за
сумісництвом та характер роботи. Разом
з тим зазначила, що в своїй роботі за
сумісництвом на посаді 0,5 ставки лікаря
з загальної гігієни організаційного
відділу Лабораторного центру не
допускала будь-яких протиріч, які б
могли призвести до конфлікту
інтересів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
підтвердила надані нею пояснення
стосовно складеного відносно неї
адміністративного протоколу та
заперечень і додатково пояснила, що
виконуючи роботу лікаря із загальної
гігієни організаційного відділу за
сумісництвом на 0,5 ставки, вона
працювала у вільний від роботи час, в
установі яка входить до єдиної системи
органів виконавчої влади у галузі
охорони здоров'я. Як заступник
начальника Головного Управління
Держсанепідслужби на водному
транспорті, згідно п.1.4 її посадової
інструкції, вона взаємодіяла з
"Лабораторним центром ДСЕСУ на ВТ",
відповідно до затвердженого Головою
Держсанепідслужби регламенту, який не
передбачає контрольних функцій з боку
керівництва Головного Управління
Держсанепідслужби на водному
транспорті, оскільки
підпорядковується саме Голові
Держсанепідслужби України, що
унеможливлює її вплив на роботу
лабораторного центру.

Крім того зазначила, що працівниками,
які склали відносно неї
адміністративний протокол не добуто
доказів на підтвердження її
винуватості, в протоколі та постанові
суду не зазначено умисел на вчинення
цих дій, а її дії не вказують не на
умисел, ані на необережність, оскільки
вона виконувала свою роботу якісно та
кваліфіковано, відповідно до посадових
обов'язків і будь якого конфлікту
інтересів не допускала.

Представники ОСОБА_2, підтримали
надані нею пояснення та доводи про її
невинуватість у скоєному
правопорушенні, пославшись при цьому
на відсутність в її діях будь-якого
конфлікту інтересів, а саме
суперечності між майновими або
немайновими інтересами особи та її
службовими повноваженнями.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_5, який є Головним
державним санітарним лікарем на
водному транспорті, підтвердив
фактичне звернення ОСОБА_2 та
повідомлення нею про працю за
сумісництвом та характеру
правовідносин, які виникли між нею та
керівництвом Лабораторного центру, у
яких був відсутній конфлікт інтересів.
Як керівник управління, він звертався
до керівництва Державної
санітарно-епідеміологічної служби
України за роз'ясненнями стосовно
можливості виконання роботи ОСОБА_2 за
сумісництвом, на що листом від 19.05.2014
року було отримано відповідь про
законність виконання цієї роботи. Крім
того пояснив, що підприємство де працює
ОСОБА_2, за основною роботою заступника
начальника відноситься до органів
виконавчої влади, а лабораторний центр
- до органів охорони здоров'я та є
окремою організацією. Згідно
регламенту роботи, ОСОБА_2 виконувала
функції, у яких не вбачається конфлікт
інтересів, вона ніколи не виконувала
контролюючі функції по лабораторному
центру та його обов'язки, усі документи
у його відсутність підписував його
перший заступник, а не ОСОБА_2
Зазначені у протоколі відомості про
вчинення нею правопорушення вказані не
в повному обсязі, навмисно викладені
посадовою особою, яка склала протокол в
необхідному для неї змісті і контексті
та не відповідають фактичним
обставинам виконання ОСОБА_2 посадових
обов'язків. Зазначені у протоколі
твердження про діяльність ОСОБА_2 у
державних установах, діяльність однієї
з яких підпорядкована (підконтрольна)
іншій є припущеннями та доказами не
підтверджена. Проведення ОСОБА_2 дій, по
оформлені заявки ООО ПКФ "ОЛИР", на які
посилається посадова особа як на
допущення порушення вважає такими, які
викладені в протоколі не вірно та які
ніяким чином не потягли за собою
конфлікту інтересів. На підтвердження
свої пояснень, надав суду відповідні
документи.

Вивчивши матеріали адміністративної
справи перевіривши доводи апеляційної
скарги заслухавши прокурора, особу,
відносно якої винесена оскаржувана
постанова та її представників,
допитавши свідка ОСОБА_5, апеляційний
суд прийшов до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
постанова суду скасуванню виходячи з
наступного:

Як встановлено у судовому
засіданні, фактично не знайшов факт
вчинення ОСОБА_2 зазначеного
правопорушення, оскільки в ході
розгляду справи було встановлено, що
ОСОБА_2 не займала одночасно посади в
двох державних установах, які
відносяться до однієї державної
установи і діяльність однієї з яких
підпорядкована (підконтрольна) іншій,
що само по собі виключає виникнення
будь-якого конфлікту інтересів,
оскільки вона працювала за
сумісництвом в державній установі, яка
відноситься до іншого відомства, яке не
підпорядковане установі, у якій вона
працювала на основній посаді.

Ці норми регламентовані наказом
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України №10 від 28.01.2013 року, яким
затверджено примірний регламент
взаємодії територіальних органів
Держсанепідслужби України та установ,
що належать до сфери її управління та
зазначеного регламенту, який не був
прийнятий до уваги при складанні
протоколу та судом 1-ї інстанції при
винесенні постанови.

Факт підписання ОСОБА_2 13.09.2013 року
протоколів дослідження проб харчових
продуктів (а.с.43,44) про відповідність
його до вимог безпеки для здоров'я
людини ніяким чином не свідчить про
проведення нею аналізів цієї
продукції, а лише затверджує
відповідність даної продукції до
санітарних норм. Як вбачається з цих
протоколів, лабораторні дослідження
були проведені іншими особами, та
підписані ОСОБА_2 на вказівку
безпосереднього керівника - Головного
державного санітарного лікаря у
відсутність його на робочому місці та
інших осіб, яким надано право на
перевірку продукції у відповідності до
санітарних норм.

Таким чином, апеляційний суд
прийшов до висновку, що у даному
випадку дії ОСОБА_2 при перевірці
якості продукції у відповідності до
санітарних норм, не носили умисний чи
необережний їх характер, були виконані
на вимогу керівника і не свідчать про
суперечність між її особистими
інтересами та службовими
повноваженнями.

Таким чином, факт подальшого
видання санітарного сертифікату №560
від 17.09.2013 року (а.с.41) не можна визнати
таким, який свідчить про наявність в її
діях конфлікту інтересів.

Разом з тим, апеляційним судом
звернено увагу на те, що особою, яка
склала адміністративний протокол, не в
повному обсязі зазначено текст
нормативних документів, посадових
інструкцій, положень та інше, якими
керувалася при виконанні своїх
посадових обов'язків ОСОБА_2 та на
підставі яких посадова особа прийшла
до висновку про наявність в її діях
складу адміністративного
правопорушення.

Крім того, апеляційний суд
враховує те, що постановою
Іллїчівського міського суду Одеської
області від 22.11.2013 року, яка залишена
постановою апеляційного суду Одеської
області без зміни, був визнаний факт
того, що ОСОБА_2 здійснювала оплачувану
діяльність на суміжній посаді, яка
спрямована на профілактику,
діагностику, лікування та
реабілітацію, що ніяким чином не
свідчить про її вплив на роботу
"Лабораторного центру ДСЕСУ на ВТ" та на
результати проведення ним
лабораторних досліджень.

Розглядаючи справу, суд 1-ї
інстанції на ці обставини уваги не
звернув, безпідставно послався на
встановлення в діях ОСОБА_2 конфлікту
інтересів, в зв'язку з чим дане
твердження підлягає виключенню з
мотивувальної частини постанови.

Разом з тим, суд правильно прийшов
до висновку про відсутність в її діях
складу адміністративного
правопорушення, в зв'язку з чим підстав
для задоволення апеляційної скарги
прокурора та скасування постанови - не
вбачає.

На підставі викладеного, керуючись 293,
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, апеляційний суд
Одеської області,-

постановив

О.Б.Джулай

Апеляційну скаргу прокурора -
залишити без задоволення, а постанову
Іллічівського міського суду Одеської
області від 11 квітня 2014 року про
закриття провадження по
адміністративній справі у відношенні
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за скоєння
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, на
підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв'язку з
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення - без
змін.

Виключити з мотивувальної
частини постанови, твердження суду про
наявність в діях ОСОБА_2 суперечності
між особистими інтересами та
службовими повноваженнями, наявність
якої могла вплинути на об'єктивність
або неупередженість прийняття рішення
під час виконання наданих їй службових
повноважень, тобто конфлікту
інтересів.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області
В.М.
Прібилов