Справа № 369/1090/14-п Головуючий у І
інстанції Хрипун С. В.Провадження №
33/780/271/14 Доповідач у 2 інстанції
ЧеркасовКатегорія 147
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 березня 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Черкасов В.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 19 лютого 2014 року,
якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
Чернігівської області, громадянку
України, проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, не
працюючу

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік, а також стягнуто в дохід держави
судовий збір у розмірі 36,54 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1,
09.01.2014 о 22 годині 55 хвилин на вул.
Борщагівська 10 в м. Києві, керувала
транспортним засобом Тойота Корола,
номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (почервоніння
обличчя, різкий запах алкоголю з
порожнини рота), пройшла огляд в
присутності двох свідків для
встановлення стану алкогольного
сп'яніння із застосуванням приладу
Аlcotest 6810 АRАМ 3581, результат тесту 0,58%.
Водій ОСОБА_1 порушила п. 2.9 а) ПДР, за що
передбачена відповідальність згідно ч.
1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на
те, що судом застосовано занадто суворе
стягнення, яке не відповідає вимогам
закону. Судом належним чином не
досліджені дані, які характеризують її
особу. Зокрема, не було належним чином
взято до уваги, що вона працює у ТОВ
«Метінвест-СМЦ» на посаді спеціаліста
відділу продажу і за характером своєї
роботи потребує використання
транспортного засобу, тому позбавлення
права керування транспортними
засобами не дасть їй повноцінно
виконувати свої професійні обов'язки
та поставить її родину в скрутне
матеріальне становище. Також, суд не
врахував, що вона має на утриманні
неповнолітнього сина, допомагає батьку
і своїй безробітній сестрі, яка
самостійно виховує дитину. Крім того,
вона щиро розкаюється в скоєному
правопорушенні, що судом також не було
враховано, як пом'якшуючу покарання
обставину. Таким чином, вважає
призначене судом стягнення занадто
суворим і таким що не відповідає меті
та завданням адміністративного
стягнення, передбаченого ст. 23 КУпАП.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, яка
підтримала апеляційну скаргу і просила
її задовольнити, вчивши матеріали
справи та перевіривши доводи апеляції,
суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Висновки судді про доведеність події
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та
винності ОСОБА_1 у його вчиненні за
обставин, наведених у постанові,
підтверджуються зібраними у справі
доказами, а саме: протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 № 378047 від 09.01. 2014 року, результатами
тестування на приладі Alcotest 6810 RAM 3581?
Результат тесту 0,58 %, поясненнями
свідів ОСОБА_3, ОСОБА_4 від 09.01.2014 року.
Таким чином кваліфікація її дій за ч.1
ст. 130 КУпАП є правильною, вина
доведеною.

При вирішенні питання про накладення
адміністративного стягнення
відповідно до ст. 33 КУпАП суд враховує
характер вчиненого правопорушення,
особу порушника, ступінь вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують та
обтяжують відповідальність. В той же
час при обранні виду адміністративного
стягнення суд першої інстанції не в
повній мірі врахував положення ст. 33
КУпАП та наклав занадто суворе
стягнення, яке за своїм видом та
розміром не відповідає меті та
завданням адміністративного
стягнення. З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 вину свою
визнала, щиро розкаялася та має на
утриманні неповнолітню дитину і
фактично утримує свою сім'ю. Також суд
враховує, що за характером роботи їй
необхідно використовувати автомобіль
для поїздок у відрядження, тому
позбавлення права керування
транспортними засобами поставить її в
скрутне матеріальне становище.

Враховуючи вищенаведене апеляційний
суд не погоджується із застосованим
судом першої інстанції видом
адміністративного стягнення і вважає
за можливе його змінити та пом'якшити в
межах, передбачених ч.1 ст. 130 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294
КУпАП апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 19
лютого 2014 року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Застосувати до ОСОБА_1 за вчинене нею
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130
КУпАП, адміністративне стягнення у
розмірі 200 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, тобто 3 400 (три тисячі
чотириста) гривень 00 копійок. В решті
постанову суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
В.М. Черкасов