Справа № 236/481/14-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2014 року суддя Краснолиманського
міського суду Донецької області
Шавиріна Л. П., розглянувши у
відсутності порушника
адміністративний матеріал, який
надійшов з Слов'янської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Донецькій області,
відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народилася у с.
Перездне Артемівського району
Донецької області, українки,
громадянки України, з вищою освітою,
заміжня, раніше не засуджуваної,
працюючої головним бухгалтером
Краснолиманської дистанції
сигналізації та зв»язку Державного
підприємства "Донецька залізниця", яка
проживає за адресою: АДРЕСА_1

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2014 року до
Краснолиманского міського суду
Донецької області з Слов'янської ОДПІ
ГУ Міндоходів у Донецькій області
надійшов адміністративний матеріал
відносно ОСОБА_1 за фактом не допуску
10.02.2014 року до проведення планової
документальної перевірки. Вказані дії
ОСОБА_1 кваліфіковано як скоєння
адміністративного правопорушення, за
яке передбачена адміністративна
відповідальність за ст. 163-3 ч.1 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не
з»явилася, про час та місце розгляду
матеріалу була попереджена належним
чином.

Перевіривши адміністративний
матеріал, приходжу до наступного
висновку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може
бути підданий заходу впливу у зв'язку з
адміністративним правопорушенням
інакше як на підставах і в порядку,
встановлених законом.

Провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна(умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Завданням провадження в справах
про адміністративне правопорушення,
згідно ст. 245 КУпАП, є : своєчасне,
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності з законом,
забезпечення виконання винесеної
постанови, а також виявлення причин та
умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 248 КУпАП
розгляд справи про адміністративне
правопорушення здійснюється на
засадах рівності перед законом і
органом(посадовою особою), який
розглядає справу, всіх громадян
незалежно від раси, кольору шкіри,
політичних, релігійних та інших
переконань, статі, етнічного та
соціального походження, майнового
стану, місця проживання, мови та інших
обставин.

Доказами відповідно до ст. 251
КУпАП в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки руху, протоколом про вилучення
речей і документів, а також іншими
документами.

Орган (посадова особа) згідно
ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїми
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП встановлено,
що орган(посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати :
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні.

Але при розгляді
адміністративного матеріалу
встановлено, що при складенні
протоколу № 20/22-113-1 про адміністративне
правопорушення від 21.02.2014 року відносно
ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-3 КУпАП, посадовою
особою, було грубо порушено вказані
норми законодавства, бо відповідно до
п. 2.12 Інструкції з оформлення органами
державної податкової служби
матеріалів про адміністративні
правопорушення затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації
України 28.10.2009 N 585, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України від 29
грудня 2009 року за N 1262/17278, до належно
оформленого протоколу про
адміністративне правопорушення, який
надсилається органу, уповноваженому
розглядати адміністративну справу,
додаються інші матеріали справи, що є в
наявності в органах державної
податкової служби та які підтверджують
факт вчинення адміністративного
правопорушення. Незважаючи на це в
адміністративному матеріалі відносно
ОСОБА_1 відсутні будь-які докази про
виконання перевіряючим органом вимог
п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України,
п.3.1.1 Методичних рекомендацій щодо
порядку організації та проведення
перевірок платників податків. А
письмові пояснення ОСОБА_1 свідчить про
те, що перевірка ДП «Донецька
залізниця», структурним підрозділом
якого є Краснолиманська дистанція
сигналізації та зв»язку, взагалі не
проводилася.

У зв»язку з цим слід зробити
висновок про те, що відповідно до п.3.1.4
Методичних рекомендацій щодо порядку
організації та проведення перевірок
платників податків дії посадової особи
щодо намагання провести виїзну планову
документальну перевірку
Краснолиманської дистанції
сигналізації та зв»язку порушують
вимоги діючого законодавства, а
протокол складений за відсутністю
підстав до цього.

Зміст протоколу про
адміністративне правопорушення №
20/22-113-1 від 21.02.2014 року відносно ОСОБА_1
свідчить про те, що в діях останньої
встановлено склад правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 163-3 КУпАП, бо вона
вчинила дії(не допуск), які
перешкоджають здійсненню законних
повноважень службовими особами
органів державної податкової служби
по проведенню позапланової
документальної перевірки.

Але частиною 1 статті 163-3 КУпАП
передбачена адміністративна
відповідальність за невиконання
керівниками та іншими посадовими
особами підприємств, установ,
організацій, включаючи установи
Національного банку України,
комерційні банки та інші
фінансово-кредитні установи, законних
вимог посадових осіб органів доходів і
зборів, перелічених у підпунктах 20.1.3,
20.1.24, 20.1.30, 20.1.31 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України.

Зміст вказаних вимог посадових
осіб органів доходів і зборів
зазначено в пункті 20.1 ст.20 ПК України, в
якому передбачено, що контролюючі
органи мають право:

20.1.1. запрошувати платників податків,
зборів, платежів або їх представників
для перевірки правильності
нарахування та своєчасності сплати
податків, зборів, платежів, дотримання
вимог іншого законодавства, у тому
числі законодавства у сфері
запобігання та протидії легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи.
Письмові повідомлення про такі
запрошення надсилаються в порядку,
встановленому статтею 42 цього Кодексу,
не пізніше ніж за 10 календарних днів до
дня запрошення рекомендованими
листами, в яких зазначаються підстави
запрошення, дата і час, на які
запрошується платник податків
(представник платника податків);

20.1.2. для здійснення функцій, визначених
законом, отримувати безоплатно від
платників податків, у тому числі
благодійних та інших неприбуткових
організацій, усіх форм власності у
порядку, визначеному законодавством,
довідки, копії документів, засвідчені
підписом платника або його посадовою
особою та скріплені печаткою (за
наявності), про фінансово-господарську
діяльність, отримані доходи, видатки
платників податків та іншу інформацію,
пов'язану з обчисленням та сплатою
податків, зборів, платежів, про
дотримання вимог законодавства,
здійснення контролю за яким покладено
на контролюючі органи, а також
фінансову і статистичну звітність у
порядку та на підставах, визначених
законом;

20.1.3. отримувати безоплатно від
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій усіх форм власності та
їх посадових осіб, у тому числі від
органів, які забезпечують ведення
відповідних державних реєстрів
(кадастрів), інформацію, документи і
матеріали;

20.1.4. проводити відповідно до
законодавства перевірки і звірки
платників податків (крім Національного
банку України), у тому числі після
проведення процедур митного контролю
та/або митного оформлення;

20.1.5. отримувати безоплатно від
платників податків, а також від установ
Національного банку України, банків та
інших фінансових установ довідки у
порядку, встановленому Законом України
"Про банки і банківську діяльність" та
цим Кодексом, довідки та/або копії
документів про наявність банківських
рахунків, а на підставі рішення суду -
інформацію про обсяг та обіг коштів на
рахунках, у тому числі про
ненадходження в установлені строки
валютної виручки від суб'єктів
господарювання;

20.1.6. запитувати та вивчати під час
проведення перевірок первинні
документи, що використовуються в
бухгалтерському обліку, регістри,
фінансову, статистичну та іншу
звітність, пов'язану з обчисленням і
сплатою податків, зборів, платежів,
виконанням вимог законодавства,
контроль за додержанням якого
покладено на контролюючі органи;

20.1.7. отримувати від платників податків,
платників єдиного внеску та надавати у
межах, передбачених законом, документи
в електронному вигляді;

20.1.8. під час проведення перевірок у
платників податків - фізичних осіб, а
також у посадових осіб платників
податків - юридичних осіб та платників
єдиного внеску перевіряти документи,
що посвідчують особу, а також
документи, що підтверджують посаду
посадових осіб та/або осіб, які
фактично здійснюють розрахункові
операції;

20.1.9. вимагати під час проведення
перевірок від платників податків, що
перевіряються, проведення
інвентаризації основних засобів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, зняття залишків
товарно-матеріальних цінностей,
готівки. У разі відмови платника
податків (його посадових осіб або осіб,
які здійснюють готівкові розрахунки
та/або провадять діяльність, що
підлягає ліцензуванню, патентуванню
та/або сертифікації) від проведення
такої інвентаризації або ненадання для
перевірки документів, їх копій (за
умови наявності таких документів)
застосовуються заходи, передбачені
статтею 94 цього Кодексу;

20.1.10. здійснювати контроль за
додержанням законодавства з питань
регулювання обігу готівки (крім
банків), порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги), за
наявністю ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону, торгових патентів, за
додержанням порядку приймання готівки
для подальшого переказу (крім
приймання готівки банками), за
дотриманням суб'єктами господарювання
установлених законодавством
обов'язкових вимог щодо забезпечення
можливості розрахунків за товари
(послуги) з використанням електронних
платіжних засобів;

20.1.11. проводити контрольні
розрахункові операції до початку
перевірки платника податків щодо
дотримання ним порядку проведення
готівкових розрахунків та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій. Товари,
отримані службовими (посадовими)
особами контролюючих органів під час
проведення контрольної розрахункової
операції, підлягають поверненню
платнику податків у непошкодженому
вигляді. У разі неможливості
повернення такого товару
відшкодування витрат здійснюється
відповідно до законодавства з питань
захисту прав споживачів;

20.1.12. вимагати під час проведення
перевірок від посадових або службових
осіб платника податків залучення
повноважних осіб для спільного з
працівниками контролюючого органу
зняття показань внутрішніх та
зовнішніх лічильників, якими обладнані
технічні пристрої, що використовуються
у процесі провадження діяльності, що
перевіряється;

20.1.13. доступу під час проведення
перевірок до територій, приміщень (крім
житла громадян) та іншого майна, що
використовуються для провадження
господарської діяльності та/або є
об'єктами оподаткування, або
використовуються для отримання
доходів (прибутку), або пов'язані з
іншими об'єктами оподаткування та/або
можуть бути джерелом погашення
податкового боргу;

20.1.14. у разі виявлення порушення вимог
податкового чи іншого законодавства
України, контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
надсилати платникам податків письмові
запити щодо надання засвідчених
належним чином копій документів;

20.1.15. вимагати під час проведення
перевірок від керівників та інших
посадових осіб підприємств, установ та
організацій, а також фізичних осіб -
підприємців та фізичних осіб, які
провадять незалежну професійну
діяльність, усунення виявлених
порушень законодавства;

20.1.16. користуватися у службових справах
засобами зв'язку, що належать платникам
податків, з їх дозволу або з дозволу
посадових осіб таких платників;

20.1.17. залучати у разі потреби фахівців,
експертів та перекладачів;

20.1.18. визначати у порядку,
встановленому цим Кодексом, суми
податкових та грошових зобов'язань
платників податків;

20.1.19. застосовувати до платників
податків передбачені законом
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за
порушення податкового чи іншого
законодавства, контроль за додержанням
якого покладено на контролюючі органи;
стягувати до бюджетів та державних
цільових фондів суми грошових
зобов'язань та/або податкового боргу у
випадках, порядку та розмірі,
встановлених цим Кодексом та іншими
законами України; стягувати суми
недоїмки із сплати єдиного внеску;
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єктів
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитами (позиками), залученими
державою (Автономною Республікою Крим
чи територіальною громадою міста) або
під державні (місцеві) гарантії, а також
за кредитами із бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом та іншими
законами України;

20.1.20. одержувати безоплатно необхідні
відомості для ведення Єдиного реєстру
податкових накладних, формування
інформаційного фонду Державного
реєстру фізичних осіб - платників
податків від платників податків, а
також Національного банку України та
його установ - про суми доходів,
виплачених фізичним особам, та
утриманих з них податків, зборів,
платежів; від органів, уповноважених
проводити державну реєстрацію
суб'єктів, видавати ліцензії на
провадження видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню
відповідно до закону, - про державну
реєстрацію та видачу ліцензій
суб'єктам господарської діяльності;
від органів, що здійснюють реєстрацію
фізичних осіб, - про громадян, які
прибули на проживання до відповідного
населеного пункту чи вибули з нього;
від органів державної реєстрації актів
цивільного стану - про фізичних осіб,
які померли; інформацію, необхідну для
забезпечення реєстрації та обліку
платників податків, об'єктів
оподаткування та об'єктів, пов'язаних з
оподаткуванням;

20.1.21. одержувати безоплатно від органів
статистики дані, необхідні для
використання у проведенні аналізу
фінансово-господарської діяльності
підприємств, установ, організацій усіх
форм власності;

20.1.22. отримувати від нотаріусів за
письмовим запитом інформацію про вступ
фізичної особи у права спадкоємця з
обов'язковим зазначенням повних даних
про таку особу та даних про майно,
отримане за правом спадкування;

20.1.23. надавати відповідно до закону
інформацію з Державного реєстру
фізичних осіб - платників податків та
Державного реєстру страхувальників
органам державної влади, Пенсійному
фонду України та органам фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування;

20.1.24. отримувати безоплатно від
органів, що забезпечують ведення
відповідних державних реєстрів
(кадастрів), інформацію, необхідну для
здійснення повноважень контролюючих
органів щодо забезпечення погашення
податкового боргу платника податків.
Строк надання інформаційних довідок
цими органами на письмові запити
контролюючих органів не може
перевищувати п'яти робочих днів з дня
отримання таких запитів;

20.1.25. приймати рішення про зміну
основного місця обліку та переведення
великих платників податків на облік у
контролюючі органи, що здійснюють
податкове супроводження великих
платників податків, знімати їх з обліку
і переводити до інших контролюючих
органів;

20.1.26. користуватися інформаційними
базами даних державних органів,
державними, у тому числі урядовими,
системами зв'язку і комунікацій,
мережами спеціального зв'язку та
іншими технічними засобами відповідно
до закону;

20.1.27. застосовувати до фінансових
установ, які не подали відповідним
контролюючим органам в установлений
законом строк повідомлення про
відкриття або закриття рахунків
платників податків або розпочали
здійснення видаткових операцій за
рахунком платника податків до
отримання повідомлення відповідного
контролюючого органу про взяття
рахунка на облік у такого органу,
фінансові (штрафні) санкції (штрафи) в
установленому цим Кодексом розмірі;

20.1.28. стягувати з банків та інших
фінансових установ пеню за несвоєчасне
виконання ними рішень суду та доручень
платників податків про сплату
податків, зборів, платежів;

20.1.29. приймати рішення про розстрочення
та відстрочення грошових зобов'язань
або податкового боргу, а також про
списання безнадійного податкового
боргу у порядку, передбаченому
законодавством;

20.1.30. звертатися до суду, у тому числі
подавати позови до підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
щодо визнання оспорюванних правочинів
недійсними та застосування визначених
законодавством заходів, пов'язаних із
визнанням правочинів недійсними, а
також щодо стягнення в дохід держави
коштів, отриманих за нікчемними
договорами;

20.1.31. звертатися до суду щодо зупинення
видаткових операцій платника податків
на рахунках такого платника податків у
банках та інших фінансових установах
(крім операцій з видачі заробітної
плати та сплати податків, зборів,
єдиного внеску, а також визначених
контролюючим органом грошових
зобов'язань платника податків,
погашення податкового боргу), у тому
числі при недопущенні посадових осіб
контролюючих органів до обстеження
територій та приміщень;

20.1.32. звертатися до суду, якщо платник
податків перешкоджає виконанню
податковим керуючим повноважень,
визначених цим Кодексом, щодо
зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків шляхом
накладення арешту на цінні папери
та/або кошти та інші цінності такого
платника податків, що знаходяться в
банку (крім операцій з видачі
заробітної плати та сплати податків,
зборів, єдиного внеску, а також
визначених контролюючим органом
грошових зобов'язань платника
податків, погашення податкового боргу),
та зобов'язання такого платника
податків виконати законні вимоги
податкового керуючого, передбачені цим
Кодексом;

20.1.33. звертатися до суду щодо
накладення арешту на кошти та інші
цінності, що знаходяться в банку,
платника податків, який має податковий
борг, у разі якщо у такого платника
податків відсутнє майно та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу;

20.1.34. звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини;

20.1.35. звертатися до суду щодо стягнення
з дебіторів платника податків, який має
податковий борг, сум дебіторської
заборгованості, строк погашення якої
настав та право вимоги якої переведено
на контролюючий орган, у рахунок
погашення податкового боргу такого
платника податків;

20.1.36. звертатися до суду щодо
нарахування та сплати податкових
зобов'язань, коригування від'ємного
значення об'єкта оподаткування або
інших показників податкової звітності
у результаті застосування звичайних
цін;

20.1.37. звертатися до суду щодо
припинення юридичної особи та
припинення фізичною особою -
підприємцем підприємницької
діяльності та/або про визнання
недійсними установчих (засновницьких)
документів суб'єктів господарювання.

Зазначене свідчить про те, що
підпунктами 20.1.3, 20.1.24, 20.1.30, 20.1.31 пункту
20.1 статті 20 Податкового кодексу
України не передбачено право посадових
осіб органів доходів і зборів вимагати
від платників податків, діяльність
яких перевіряється, припинення дій, які
перешкоджають здійсненню законних
повноважень службовими особами
органів державної податкової служби, у
тому числі і по проведенню
позапланової документальної
перевірки.

Тобто в діях ОСОБА_1 відсутній
склад правопорушення, передбаченого ч.1
ст.163-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 247 КУпАП провадження
по справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю в разі
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

А тому згідно ст. 247 КУпАП
провадження по адміністративному
матеріалу щодо ОСОБА_1 за ст. 163-3 ч.1
КУпАП слід закрити.

Керуючись ст.ст.163-3 ч.1,247,284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по адміністративному
матеріалу про притягнення ОСОБА_1 до
відповідальності за ч.1 ст. 163-3 КУпАП
закрити у зв'язку з відсутністю в її
діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанову може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Краснолиманский міський суд у
10-денний строк з моменту її
проголошення

.

Суддя-