Справа № 686/3279/14-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2014 року
м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в особі судді
Піндрака О.О., з участю секретарів
Марченко Н.В., Біланя І.В., прокурора
Олійника О.Л., захисника ОСОБА_1, особи,
яка притягується до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_2, розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Хмельницькому справу про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. В.Кісниця Ямпільського
району Вінницької області, громадянина
України, з вищою освітою, одруженого,
мешканця АДРЕСА_1, працюючого інженером
з охорони праці Управління охорони
здоров'я Хмельницької міської ради,

за ч. 1 ст. 1724 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

встановив:

Згідно зі складеним відносно ОСОБА_2
протоколом про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення останньому ставиться у
вину те, що він, перебуваючи з 01.08.2012 р.
по листопад 2013 року на посаді інженера
з охорони праці Управління охорони
здоров'я Хмельницької міської ради,
будучи відповідно до п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4
Закону України «Про засади запобігання
та протидії корупції» посадовою особою
місцевого самоврядування та суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, допустив порушення
обмежень, встановлених ч. 1 ст. 7
вказаного Закону, щодо заборони
займатись іншою оплачуваною
діяльністю, а саме суміщав основне
місце роботи в період з 19.03.2012 р. по
листопад 2013 року, перебуваючи на посаді
начальника штабу цивільного захисту
Хмельницької міської дитячої лікарні
(на 0,25 ставки), та з 01.10.2013 р. по листопад
2013 року, перебуваючи на посаді інженера
штабу цивільного захисту в
Хмельницькій міській інфекційній
лікарні (на 0,25 ставки), де одержував
щомісячну заробітну платню, внаслідок
чого отримав неправомірну вигоду у
загальній сумі 15466 грн. 70 коп.

Тобто, ОСОБА_2 ставиться у вину вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
1724 Кодексу України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП), а саме
порушення особою встановлених законом
обмежень щодо зайняття іншою
оплачуваною діяльністю.

В суді ОСОБА_2 своєї вини не визнав і
пояснив, що дійсно у вказані періоди
він, перебуваючи на посаді інженера з
охорони праці Управління охорони
здоров'я Хмельницької міської ради, з
дозволу начальника управління суміщав
основне місце роботи з посадами
начальника штабу цивільного захисту
Хмельницької міської дитячої лікарні
та інженера штабу цивільного захисту
Хмельницької міської інфекційної
лікарні, де одержував заробітну платню
за фактично виконану роботу у вільний
від основної роботи час. При цьому
ствердив, що не являється посадовою
особою місцевого самоврядування, а
відтак суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення. Умислу на
використання службових повноважень та
пов'язаних із цим можливостей у нього
не було, як і мети одержати
неправомірну вигоду.

Заслухавши пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, думку захисника та
прокурора, дослідивши матеріали
справи, керуючись законом і
правосвідомістю, суд приходить до
висновку, що провадження по справі
підлягає закриттю, за відсутністю в
діях ОСОБА_2 складу правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 1724 КУпАП, виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції" № 3206-VI від 07 квітня 2011 року
далі - Закон № 3206-VI) корупційне
правопорушення - умисне діяння, що
містить ознаки корупції, вчинене
особою, зазначеною у частині першій
статті 4 цього Закону, за яке законом
установлено кримінальну,
адміністративну, цивільно-правову та
дисциплінарну відповідальність.
Корупція - це використання особою,
зазначеною в частині першій статті 4
цього Закону, наданих їй службових
повноважень та пов'язаних із цим
можливостей з метою одержання
неправомірної вигоди або прийняття
обіцянки/пропозиції такої вигоди для
себе чи інших осіб або відповідно
обіцянка/пропозиція чи надання
неправомірної вигоди особі, зазначеній
в частині першій статті 4 цього Закону,
або на її вимогу іншим фізичним чи
юридичним особам з метою схилити цю
особу до протиправного використання
наданих їй службових повноважень та
пов'язаних із цим можливостей.

Протиправне використання особою
наданих їй службових повно важень та
пов'язаних із цим можливостей по суті
означає вчинення будь-якої дії чи
утримання від вчинення будь-яких дій
під час виконання своїх службових
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 3206-VI
особам, зазначеним у пункті 1 частини
першої статті 4 цього Закону,
забороняється займатися іншою
оплачуваною (крім викладацької,
наукової і творчої діяльності,
медичної практики, інструкторської та
суддівської практики із спорту) або
підприємницькою діяльністю, якщо інше
не передбачено Конституцією або
законами України. Згідно з пп. «в» п. 1 ч.
1 ст. 4 Закону № 3206-VI суб'єктами
відповідальності за корупційні
правопорушення є державні службовці та
посадові особи місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст.ст. 1 - 3 Закону України
«Про службу в органах місцевого
самоврядування» служба в органах
місцевого самоврядування - це
професійна, на постійній основі
діяльність громадян України, які
займають посади в органах місцевого
самоврядування, що спрямована на
реалізацію тери торіальною громадою
свого права на місцеве самоврядування
та окремих повноважень органів
виконавчої влади, наданих законом.
Посадовою особою місцевого
самоврядування є особа, яка працює в
органах місце вого самоврядування, має
відповідні посадові повноваження щодо
здійс нення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій і
отримує заробітну плату за рахунок
місцевого бюджету (таке ж визначення
посадової особи місцевого
самоврядування наведено і в ст. 1 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні»). Такими особами не є
технічні працівники та обслуговуючий
персонал органів місцевого
самоврядування. Посадами в органах
місцевого самоврядування є: виборні
посади, на які особи обираються
територіальною громадою; виборні
посади, на які особи обираються або
затверджуються відповідною ра дою;
посади, на які особи призначаються
сільським, селищним, міським головою,
головою районної, районної у місті,
обласної ради на конкурсній основі чи
за іншою процедурою, передбаченою
законодавством України.

Згідно зі ст.ст. 11, 13, 15 цього Закону
громадяни України, які вперше
приймаються на службу в органи
місцевого самоврядування (за винятком
посад, зазначених в абзаці другому
частини першої статті 10 цього Закону), у
день прийняття відповідного рішення
складають присягу. Посадові особи
місцевого самоврядування щороку до 1
квітня за місцем служби зобов'язані
подавати декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік за формою і в
порядку, що встановлені Законом
України "Про засади запобігання і
протидії корупції". При прийнятті на
службу в органи місцевого
самоврядування присвоюються ранги у
межах відповідної категорії посад. З
метою оцінки ділових та професійних
якостей, а також кваліфікації
посадових осіб місцевого
самоврядування, крім осіб, зазначених
у частині другій цієї статті, посадові
особи місцевого самоврядування один
раз на 4 роки підлягають атестації.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 дійсно,
перебуваючи з 01.08.2012 р. по листопад 2013
року на посаді інженера з охорони праці
групи централізованого господарського
обслуговування Управління охорони
здоров'я Хмельницької міської ради,
суміщав основне місце роботи в період з
01.08.2012 р. по листопад 2013 року з роботою
на посаді начальника штабу цивільного
захисту Хмельницької міської дитячої
лікарні (на 0,5 та 0,25 ставки), та з 01.10.2013 р.
по листопад 2013 року, перебуваючи на
посаді інженера штабу цивільного
захисту в Хмельницькій міській
інфекційній лікарні (на 0,25 ставки), де
одержував щомісячну заробітну платню.

Вказані обставини підтверджуються:
поясненнями в суді самого ОСОБА_2;
поясненнями начальника Управління
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради Василишина М.Й.; наказами
начальника Управління охорони здоров'я
Хмельницької міської ради № 01-п від
01.08.2012 р., головного лікаря Хмельницької
дитячої лікарні № 86-к від 19.03.2012 р.,
головного лікаря Хмельницької міської
інфекційної лікарні № 73 від 27.09.2013 р.
про прийняття ОСОБА_2 на роботу (а.с. 12-13,
19, 23); довідками Хмельницької міської
дитячої лікарні та Хмельницької
міської інфекційної лікарні про
нараховану ОСОБА_2 заробітну плату (а.с.
10-11, 20, 25, 49, 75-76, 79); даними трудової
книжки ОСОБА_2 (а.с. 47-48).

Разом з тим, аналіз наведених вище норм
чинного законодавства України та
досліджені судом докази свідчать про
те, що ОСОБА_2 не є посадовою особою
місцевого самоврядування в розумінні
п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 3206-VI, а
відтак суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення. Так, він не
обіймає виборну посаду, на яку особи
обираються територіальною громадою,
обираються або затверджуються
відповідною ра дою, а також посаду, на
яку особи призначаються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної, районної у місті, обласної
ради на конкурсній основі чи за іншою
процедурою, передбаченою
законодавством України. У день
прийняття на службу в органи місцевого
самоврядування присягу не складав,
ранг у межах відповідної категорії
посад йому не присвоювався, обов'язку
щороку подавати декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру на нього ніхто
не покладав, атестації він не підлягає,
про спеціальні обмеження, встановлені
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції», в
тому числі щодо заборони займатися
іншою оплачуваною діяльністю, не
попереджався. Крім того, посада
інженера з охорони праці Управління
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради не відноситься до жодної із
категорії посад, які встановлюються в
органах місцевого самоврядування та
передбачені ст. 14 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування».

ОСОБА_2 підпорядковується
безпосередньо начальнику Управління
охорони здоров'я Хмельницької міської
ради, працює на вищевказаних посадах в
межах цього управління, тобто одного і
того ж структурного підрозділу
виконавчого органу місцевого
самоврядування - Хмельницької міської
ради, роботу на посадах за сумісництвом
виконує у вільний від основної роботи
час згідно з положеннями трудового
законодавства України, усі отримані
доходи за місцем роботи виплачувались
йому офіційно, з них утримувались
відповідні податки та внески до
соціальних і страхових фондів.

Посилання органу, який порушив
адміністративне переслідування
відносно ОСОБА_2, на наявність в
останнього згідно з посадовою
інструкцією службових повноважень
організаційно-розпорядчого характеру,
не свідчить про те, що він є суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, позаяк не є посадовою
особою місцевого самоврядування.

Більше того, згідно з поясненями
начальника Управління охорони здоров'я
Хмельницької міської ради Василишина
М.Й. ОСОБА_2 фактично не був наділений
тими повновженнями, які зазначені в
його посадовій інструкції, а виконував
роботу, зокрема здійснював перевірки
закладів охорони здоров'я, за його
вказівкою (готував розпорядчі листи на
їх адресу та виконував контроль за їх
виконанням), про що також зазначено і у
протоколі про адміністративне
правопорушення. Ці обставини свідчать
про те, що ОСОБА_2 фактично не був
наділений повноваженнями щодо здійс
нення організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій в
розумінні наведених вище норм чинного
законодавства про місцеве
самоврядування в Україні.

Суб'єктивна сторона правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 1724 КУпАП, в усіх
його формах характеризується умисною
формою вини. Згідно зі ст. 10 цього ж
Кодексу адмініст ративне
правопорушення визнається вчиненим
умисно, коли особа, яка його вчинила,
усвідомлювала протиправний характер
своєї дії чи бездіяльності, пе
редбачала її шкідливі наслідки і
бажала їх або свідомо допускала
настання цих наслідків. Якщо ж
ставлення особи до своїх дій чи
бездіяльності є не умисним, а іншим
(необережним, помилковим), то склад
цього правопорушення відсутній.

Крім того, правова природа будь-якого
корупційного правопорушення
визначається виходячи зі змісту
поняття корупції, наведеного в ст. 1
Закону № 3206-VI, а саме: корупційними
визнаються лише ті неправомірні
діяння, які спрямовані на задоволення
корисливого або іншого особистого
інтересу особи, зазначеної в частині
першій статті 4 Закону, чи інтересу
третіх осіб. За змістом цього закону
обов'язковою ознакою, за якою
неправомірні діяння осіб визнаються
корупційними, є корисливий або інший
особистий інтерес.

Розглядаючи справу про корупційні
правопорушення та введення в дію
антикорупційних законів,
Конституційний Суд України у своєму
Рішенні від 6 жовтня 2010 року № 21-рп/2010 (п.
3.2.2) прямо вказав на необхідність
визнання і дії в Україні принципу
верховенства права, а та кож
міжнародно-правових норм і рішень
міжнародних судових установ, які є
обов'язковими для держави, і на
необхідність врахування, насампе ред,
того, що термін «корупція» означає
використання особою наданих їй
службових повноважень та пов'язаних з
цим можливостей з метою одержання
неправомірної вигоди або прийняття
обіцянки/пропозиції та кої вигоди для
себе чи інших осіб.

Відповідно до частини першої ст. 3
Конституції України людина визнається
в Україні найвищою соціальною
цінністю. В частині другій цієї статті
вказується, що держава відповідає
перед людиною за свою діяльність, зміст
і спрямованість якої визначаються
правами і свободами людини та їх
гарантіями.

Конституційний Суд України у
вищезгаданому рі шенні звернув увагу
на те, що оскільки за ч. 1 ст. 9
Конституції України чинні міжнародні
дого вори, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, є
частиною національного законодавства
України, у ратифікованих Україною
Цивільній конвенції про боротьбу з
корупцією, Кримінальній конвенції про
боро тьбу з корупцією, Конвенції ООН
проти корупції корупційна діяльність
безпосередньо пов'язується з
корисливими діями (бездіяльністю) поса
дової особи при виконанні покладених
на неї службових обов'язків. За значене
може прирівнюватися до давання чи
отримання хабара, зловжи вання
службовим становищем чи впливом,
сприяння відмиванню отриманих від
корупційних злочинів доходів, їх
приховування, розкрадання чи
нецільового використання майна,
перешкоджання здійсненню правосуд дя,
а також незаконного збагачення як
значного збільшення доходів, яке
перевищує законні доходи особи і яке
вона не може раціонально обгрун тувати,
тощо.

Наведені положення унеможливлюють
визнання законодавцем корупційними
діями здійснення діяльності, якщо вона
є джерелом законного та раціонально
обґрунтовуваного за розміром доходу,
ніяк не пов'язана з корисливими діями
особи при безпосередньому виконанні
покладених на неї службових обов'язків.
Слід виходити з того, що будь-яке
обмеження прав людини і громадянина
повинне бути не тільки юри дично
обґрунтованим, а й соціально
виправданим і адекватним.

Доказів, які б підтверджували те, що
ОСОБА_2 попереджався про спеціальні
обмеження, встановлені Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», після чого умисно займався
іншою оплачуваною діяльністю, при
цьому використовуючи надані йому
службові повноваження та пов'язані із
цим можливості з метою одержання
неправомірної вигоди, матеріали справи
не містять, не встановлено таких і
судом. Про відсутність у ОСОБА_2
корисливого мотиву та мети незаконного
збагачення при суміщенні посад
свідчать зокрема розміри його доходу
за основним місцем роботи та на посадах
за сумісництвом. Більше того, як
пояснив в суді ОСОБА_2 суміщати
посади він змушений у зв'язку із важким
матеріальним становищем (перебуванням
на утриманні хворої дружини,
необхідністю оплачувати навчання сина,
наявністю банківських кредитних
зобов'язань), що ніким із учасників
судового розгляду не оспорюється.

Пленум Верховного Суду України у своїй
постанові «Про практику розгляду
судами справ про корупційні діяння та
інші правопорушення, пов'язані з
корупцією» № 13 від 25 травня 1998 р.
роз'яснив, що у справах даної категорії
судам особливу увагу необхідно
звертати на з'ясування в кожній справі
таких питань: чи мало місце
правопорушення, за яке особа
притягається до відповідальності; чи
містить діяння склад корупційного
правопорушення, передбаченого Законом;
чи особа є винною в його вчиненні; чи
належить вона до суб'єктів даного
правопорушення; чи не містить
правопорушення ознак злочину; чи не
закінчилися на момент розгляду справи
строки, передбачені ст. 38 КпАП; чи немає
інших обставин, що виключають
провадження в справі. Суди мають також
з'ясовувати мотив і характер вчиненого
діяння, повноваження особи, яка його
вчинила, наявність причинного зв'язку
між діянням і виконанням останньою
завдань і функцій держави, а у випадках,
передбачених п."а" ч. 1 ст. 5 і пунктами "а",
"б" ч. 3 ст. 5 Закону, - мети правопорушення
(п. 3 постанови).

Оцінюючи зібрані та досліджені в
судовому засіданні докази у їх
сукупності, суд вважає, що орган, який
порушив адміністративне
переслідування відносно ОСОБА_2,
дійшов помилкового висновку про
наявність в діях останнього складу
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
1724 КУпАП, оскільки він не є суб'єктом
цього правопорушення (посадовою особою
місцевого самоврядування в розумінні
п.п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 3206-VI), а
також в його діях відсутня суб'єктивна
сторона правопорушення (умисел та
корисливі мотив і мета на одержання
вигоди (незаконного збагачення) від
зайняття іншою оплачуваною діяльністю
шляхом використання наданих йому
службових повноважень та пов'язаних із
цим можливостей).

З урахуванням наведеного провадження в
справі підлягає закриттю на підставі п.
1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 7 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", ст. 1 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
ст.ст. 1 - 3, 11, 13 - 15 Закону України «Про
службу в органах місцевого
самоврядування», ст.ст. 247 п. 1, 283, 284,
294 КУпАП,

постановив:

Провадження в справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 1724 Кодексу України про
адміністративні правопорушення -
закрити, за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Хмельницької
області особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
або на неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, протест прокурора подаються
через Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області.

Суддя: