П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

24 січня 2014 року
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Симаченко Л. І., з участю
особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1 розглянув справу про
адміністративне правопорушення, в якій
постановою судді Ужгородського
міськрайонного суду від 30 жовтня 2013
року.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий за
адресою: АДРЕСА_1,

визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 123 КУпАП, із
накладенням на нього
адміністративного стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на
шість місяців без оплатного вилучення
транспортного засобу.

Згідно з постановою суду ОСОБА_1
визнаний винним у тому, що 17 вересня 2013
року, о 16 - й годині 50 хвилинах, керуючи
автомобілем марки «Ленд Ровер»,
реєстраційний номерний знак
Словаччини НОМЕР_1, в порушення вимог п.
20.5 (в) Правил дорожнього руху виїхав з
вул. Мукачівської на залізничний
переїзд в м. Ужгороді на заборонений
сигнал світлофора.

В апеляції ОСОБА_1 просить поновити
йому строк на апеляційне оскарження та
скасувати постанову суду у зв'язку з
відсутністю події адміністративного
правопорушення. Посилається на те, що
під час провадження були порушені його
права на захист: права і обов'язки
інспектором ДАІ не роз'яснювались;
копія протоколу про адміністративне
правопорушення не надавалась; в суд не
викликався. Просить врахувати, що
Правила дорожнього руху не порушував,
залізничний переїзд перетнув при
піднятому шлагбаумі, жодних доказів,
які доводять його винуватість у справі
немає.

Переглянувши справу в межах
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення та виступ ОСОБА_1 про
задоволення апеляційних вимог з
підстав, зазначених в апеляції та,
враховуючи, що жодного правопорушення
він не вчиняв, їхав в групі з іншими
машинами, але зупинили лише його,
відеозапис наданий не був, вважає
протокол про адміністративне
правопорушення сфальсіфікованим;
перевіривши матеріали
адміністративної справи; апеляційний
суд вважає, що клопотання ОСОБА_1
підлягає задоволенню, а апеляція -
частковому задоволенню з таких
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що суд
всупереч вимогам ст. 268 КУпАП не
повідомив особу, яка притягається до
адміністративної відповідальності
про місце і час розгляду справи і
провів судовий розгляд у відсутності
ОСОБА_1, що свідчить про позбавлення
особи можливості подавати докази,
брати участь у їх дослідженні, заявляти
клопотання та відводи, давати
пояснення з приводу обставин справи та
правової позиції щодо кваліфікації дій
і накладення стягнення. ( а. с. 3 ).

Крім того, судом в порушення вимог ст.
285 КУпАП щодо своєчасного, протягом
трьох діб, вручення копії постанови
суду, судове рішення ОСОБА_1 направив
лише 16 грудня 2013 року, про що свідчать
дані супровідного листа з реквізитами
Ужгородського міськрайонного суду.
Копію рішення ОСОБА_1 отримав 20 грудня
2013 року, що підтверджується даними
штампу на конверті, в якому була
надіслана зазначена кореспонденція.
Апеляційна скарга до суду надійшла 26
грудня 2013 року, тобто у десятиденний
строк з моменту отримання судового
рішення. ( а. с. 13, 15 - 17 ).

Отже, доводи апелянта про поважність
причин пропуску строку на апеляційне
оскарження є обґрунтованими, у зв'язку
з чим апеляційний суд поновлює цей
строк.

Що стосується вимог про скасування
постанови та закриття провадження у
справі у зв'язку з відсутністю події та
складу адміністративного
правопорушення, то вони підлягають
частковому задоволенню.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
дослідження зібраних доказів судом
було проведено поверхово, суд не
звернув увагу на пояснення ОСОБА_1 про
те, що він перетнув переїзд після його
відкриття і не перевірив письмові
пояснення свідка ОСОБА_2 та зазначені в
протоколі фактичні обставини шляхом
допиту свідків, автора протоколу та
правопорушника, а також шляхом
дослідження відеозапису, на який
посилався інспектор ВДАЇ у протоколі
про адміністративне правопорушення та
який з невідомих причин не був
приєднаний до матеріалів справи.

Суд не звернув увагу на ці недоліки і у
відповідності до вимог п. 2 ст. 278 КпАП
України не повернув справу органу, від
якого вона надійшла. Будь - яких
заходів до їх усунення не вжив, судовий
розгляд провів в порушення вимог ст. 245
КУпАП поверхово та необ'єктивно, що
призвело до постановлення судового
рішення, яке ґрунтується виключно на
даних протоколу і не підтверджуються
іншими доказами.

Разом із тим, враховуючи межі
повноважень апеляційного суду за
наслідками розгляду апеляційної
скарги, які відповідно до вимог ст. 294
КпАП України виключають можливість
повернення справи на новий судовий
розгляд або органу, від якого вона
надійшла, а також вимоги ст. 38, п. 7 ст. 247,
ст. 303 КпАП України щодо закінчення
строків накладення адміністративного
стягнення та виконання постанов про
накладення адміністративного
стягнення, апеляційний суд приходить
до висновку про закриття провадження
по даній справі у зв'язку із
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення.

Керуючись ст. ст. 38, п. 7 ст. 247, 294 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, апеляційний суд
Закарпатської області

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання про поновлення строку на
апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне
оскарження. Апеляцію задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 30 жовтня 2013
року щодо ОСОБА_1 скасувати,
провадження у справі щодо нього за ч. 2
ст. 123 КпАП України закрити у зв'язку із
закінченням строків накладення
адміністративного стягнення.

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області
Л. І. Симаченко.