Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/156/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
Бондарчук Р.< Суддя-доповідач По
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області
Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кіровограда
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
судді Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 27 лютого 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Сквира, Київської області, який не
працює, зареєстрований та проживає:
АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі КУпАП) та призначено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в:

Оскарженою постановою судді
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 27 лютого
2014 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КУпАП і накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови, 06.02.2014 року о 10
год. 00 хв. по вул. Кірова в м.
Олександрії, Кіровоградської області
та 06.02.2014 року о 21 год. 20 хв. по вул.
Шокало в м. Олександрії,
Кіровоградської області, ОСОБА_3
керував транспортним засобом ВАЗ 21099,
номерний знак НОМЕР_1, з ознаками
алкогольного сп'яніння. Від продуття
алкотестеру та проходження медичного
огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння відмовився, чим
порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
змінити постанову судді
міськрайонного суду в частині
призначення адміністративного
стягнення.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при його
зупинки та складання адміністративних
протоколів свідки, які зазначені у них,
не були присутні і він їх не бачив. Крім
того, він не має постійного місця
роботи і його автомобіль є єдиним
джерелом доходу для нього та його сім'ї.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи, викладені в апеляції, вважаю, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову судді суду
першої інстанції без змін, виходячи з
таких підстав.

Відповідальність за ст. 130 ч. 1 КУпАП
настає у разі відмови особи, яка керує
транспортним засобом, від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо вживання лікарських препаратів,
що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника
міліції пройти в установленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння, впливу
наркотичних чи токсичних речовин, що
передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху
України.

Згідно п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
затвердженої наказом МВС України №77
від 26 лютого 2009 року, до протоколу про
адміністративне правопорушення
долучаються письмові пояснення
свідків правопорушення, у разі їх
наявності. У разі оформлення протоколу
про адміністративне правопорушення,
передбаченого ст.130 КУпАП наявність
пояснень свідків є обов'язковою у
кількості двох.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення серія
АА2 № 421765, 06.02.2014 року о 10 год. 00 хв. по
вул. Кірова в м. Олександрії,
Кіровоградської області, ОСОБА_3
керував транспортним засобом ВАЗ 21099,
номерний знак НОМЕР_2, з ознаками
алкогольного сп'яніння. Від продуття
алкотестеру та проходження медичного
огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння відмовився в
присутності свідків, чим порушив п. 2.5
ПДР України (а.с. 1).

З протоколу про адміністративне
правопорушення серія АВ2 № 107098 слідує,
що 06.02.2014 року о 21 год. 20 хв. по вул.
Шокало в м. Олександрії,
Кіровоградської області, ОСОБА_3
керував транспортним засобом ВАЗ 21099,
номерний знак НОМЕР_2, з ознаками
алкогольного сп'яніння. Від продуття
алкотестеру та проходження медичного
огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння відмовився, чим
порушив п. 2.5 ПДР України (а.с. 6).

З письмових пояснень громадян ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, рапорту інспектора ДАІ
Щеглова А.І. та пояснень самого
правопорушника, які містяться в
матеріалах справи, встановлено, що
ОСОБА_3 визнав, що перебував у стані
алкогольного сп'яніння та двічі
відмовився від проходження огляду на
визначення стану алкогольного
сп'яніння та продуття алкотестеру
«Драгер» (а.с. 3-5, 7-9).

За таких обставин, вважаю, що суддею
міськрайонного суду обґрунтовано
зроблено висновок про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КУпАП.

Доводи апелянта про те, що свідки при
складані протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно нього були відсутні є
необґрунтованими та спростовуються
вищевикладеним, а саме: їх поясненнями
та поясненнями самого порушника, які
містяться в матеріалах справи,
протоколами про адміністративні
правопорушення та рапортом інспектора
ДАІ.

Вагомих підстав для зміни
адміністративного стягнення в
апеляційній скарзі не наведено.
Аргументи скарги про те, що
правопорушник не має постійного місця
роботи і його автомобіль є єдиним
джерелом доходу для нього та його сім'ї
- не можуть слугувати підставами для
зміни постанови судді суду першої
інстанції. Крім цього суд враховує, що
ОСОБА_3 після складення першого
протоколу про адміністративне
правопорушення, зобов'язався не
керувати транспортним засобом, але в
цей же день знову керував транспортним
засобом з ознаками алкогольного
сп'яніння та знову відмовився від
проходження медичного огляду. А тому
дане правопорушення могло призвести до
суспільно-небезпечних наслідків, крім
того доказів, на підтвердження
аргументів того, що автомобіль є єдиним
джерелом доходу - суду апеляційної
інстанції не надано.

За умовами ст. 36 ч.2 КУпАП, якщо особа
вчинила кілька адміністративних
правопорушень, справи про які
одночасно розглядаються одним і тим же
органом (посадовою особою), стягнення
накладається в межах санкції,
встановленої за більш серйозне
правопорушення з числа вчинених. До
основного стягнення в цьому разі може
бути приєднано одне з додаткових
стягнень, передбачених статтями про
відповідальність за будь-яке з
вчинених правопорушень.

На підставі викладеного, вважаю, що
суддею суду першої інстанції всебічно,
повно та об'єктивно досліджено всі
обставини справи та на підставі
наявних у матеріалах справи доказів, у
відповідності до вимог ст. ст. 33, 34
КУпАП, визначено стягнення, яке
відповідає тяжкості вчиненого
правопорушення, його характеру, з
врахуванням особи правопорушника,
ступеню його вини, обставин, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність, а тому підстав для
скасування чи зміни постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову судді
Олександрійського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 27 лютого
2014 року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.А.
Бондарчук