Справа № 154/356/14-п Провадження №33/773/79/14
Суддя в 1 інстанції: Лященко О.В.
Категорія:ч.1 ст. 172-4 КУпАП Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2014 р. місто Луцьк

Суддя апеляційного суду Волинської
області Борсук П.П., при секретарі
Бубало О.О., з участю прокурора Сасюка
О.С., розглянувши апеляційну скаргу
прокурора відділу прокуратури
Волинської області на постанову судді
Володимир-Волинського міського суду
від 20 лютого 2014 року, якою провадження
щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
жителя АДРЕСА_1, працюючого помічником
лікаря епідеміолога відділу
епідеміологічного нагляду
Володимир-Волинського
міськміжрайонного управління
Державної санітарної служби у
Волинській області, одруженого, на
утриманні якого перебуває троє
малолітніх дітей закрито, ОСОБА_2
звільнено від адміністративної
відповідальності за адміністративне
правопорушення передбачене ч.1 ст. 172-4
КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП за
малозначністю вчиненого
правопорушення,

В С Т А НО В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнаний
винним у тому, що обіймаючи посаду
помічника лікаря епідеміолога відділу
епідеміологічного нагляду
Володимир-Волинського
міськміжрайонного управління
Державної санітарної служби у
Волинській області, будучи суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення у відповідності до п.п.
«ж» п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» щодо сумісництва та
суміщення з іншими видами діяльності, а
саме в період 2013 року незаконно
займався іншою оплачуваною діяльністю
-згідно наказів директора міського
центру фізичного здоров'я населення
«Спорт для всіх» Вітюка О.С. №124 від 03
вересня 2012 року та №60 від 02 вересня 2013
року працював на посаді апаратника
хімводоочищення за сумісництвом, і
отримав заробітну плату в сумі 5 014, 67
гривень

У поданій апеляційній скарзі прокурор,
неоспорюючи фактичних обставин справи
та доведеність вини правопорушника у
скоєнні адміністративного
правопорушення, оскаржує постанову
суду з мотивів її незаконності в
частині звільнення ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності на
підставі ст. 22 КУпАП. Вважає, що
висновки суду про те, що скоєне ОСОБА_2
діяння є малозначним є
необґрунтованими та зроблені без
урахування всіх обставин, тому
постанову просить скасувати з
прийняттям нової постанови, якою
визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, що
ставиться йому в вину та накласти на
нього стягнення, передбачене даною
нормою.

Заслухавши прокурора, який підтримав
апеляційну скаргу і просив її
задовольнити, пояснення ОСОБА_2, який
просив залишити постанову суду без
зміни, перевіривши матеріали справи за
доводами апеляційної скарги, приходжу
до висновку, що остання задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 23, 33 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення враховується
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Малозначне правопорушення - це такі
дії, які не спричинили або не могли
спричинити істотної шкоди суспільним
та державним інтересам, правам і
свободам громадян або іншим цінностям,
що охороняються законом.

Доводи апеляційної скарги прокурора
про те, що місцевий суд необґрунтовано,
керуючись ст.22 КУпАП, звільнив
правопорушника від адміністративної
відповідальності, з оголошенням усного
зауваження, є безпідставними.

Викладений в постанові судді висновок
про доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП ніким не
оспорюються.

Вирішуючи питання про вид та розмір
адміністративного стягнення, судом
врахувано ступінь винуватості ОСОБА_2,
його щире та дійове каяття в суді,
особу, а саме, що останній позитивно
характеризується, добровільно
звільнився з додаткової роботи, має на
утриманні трьох малолітніх дітей,
відсутність негативних наслідків від
вчиненого правопорушення, дану роботу
виконував у вільний від основної
роботи час, отримував мінімальну
заробітну плату, відсутність обставин,
що обтяжують його відповідальність.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про визнання
вчиненого ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення малозначним та,
відповідно до ст.22 КУпАП України, про
звільнення його від адміністративної
відповідальності з оголошенням усного
зауваження.

Враховуючи наведене, підстав для
задоволення апеляційної скарги
прокурора відділу прокуратури
Волинської області апеляційний суд не
знаходить.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора відділу
прокуратури Волинської області Сасюка
Л.О. залишити без задоволення, а
постанову судді Володимир-Волинського
міського суду від 20 лютого 2014 року якою
ОСОБА_2 звільнено від адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-4 КУпАП на
підставі ст. 22 КУпАП з оголошенням
усного зауваження, залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її проголошення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області
П.П. Борсук