АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
№ провадження 33/781/181/14
Головуючий у суді І-ї
інстанції Павелко І. Л.
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року.

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Ремез П.М., за
участю особи, що притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на постанову судді Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 12
грудня 2013 року стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює, мешкає
АДРЕСА_1,

про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч.2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И
В:

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 12 грудня 2013 року
ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 130 ч.2 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортним засобом строком на 2 роки.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнано
винним у тому, що він 23.11.2013 року о 06
годині 10 хвилин, керував автомобілем
АУДІ, державний номер НОМЕР_1 по пров.
Васильківському м. Кіровограда, з
явними ознаками алкогольного
сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю
з порожнини рота. Від продуття
алкотестера та проходження медичного
огляду на встановлення стану
алкогольного сп'яніння відмовився у
присутності двох свідків, чим порушив
вимоги п. 2.5 ПДР України, повторно
протягом року та скоїв правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить постанову районного суду
змінити в частині накладеного
адміністративного стягнення та
накласти на нього адміністративне
стягнення у виді громадських робіт
строком на 50 годин, при цьому просить
врахувати, що він визнає свою вину, його
щире каяття, що він працює водієм на ПП
«Ібіца», у нього на утриманні
знаходиться молодший брат ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, якому він призначений
піклувальником, згідно рішення
виконавчого комітету Кіровоградської
міської ради за № 815 від 16.07.2007 року, а
також він піклується і за своєю рідною
бабусею ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є
непрацездатною особою та ветеран
труда, тому позбавлення його права
керування транспортними засобами
фактично позбавить його та членів сім'ї
єдиного джерела доходу.

Також вказує і на те, що справу
розглянуто судом за його відсутності і
копію постанови суду від 12.12.2013 року він
отримав через канцелярію суду лише
18.03.2014 року, тому з поважних причин не
встиг належним чином скористатися
своїм правом на її оскарження і просить
поновити йому строк на оскарження
вказаної постанови суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
підтримав свою апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи, зваживши
та проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що заява скаржника про
поновлення строку на оскарження
постанови Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 12 грудня 2013 року
підлягає задоволенню, а сама
апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню
не підлягає, з таких підстав.

Так як розгляд справи в суді першої
інстанції відбувався без участі
ОСОБА_3, якому згідно вимог ст. 285 ч.1
КУпАП, хоч і була направлена поштою
копія постанови суду від 12.12.2013 року,
однак не отримана ним на пошті, а тому у
зв'язку з закінченням строку
зберігання, вказаний поштовий лист
знову повернуто 23.01.2014 року до суду
(а.с.17). Також, як видно з поданої
скаржником заяви до суду від 14.03.2014
року, на його прохання, копію вказаної
постанови суду, він отримав лише 18.03.2014
року, а апеляційна скарга із заявою про
поновлення строку на оскарження,
направлені ним поштою до суду 26.03.2014
року (а.с.18-21,30), тому апеляційний суд
вважає необхідним поновити йому строк
на апеляційне оскарження даної
постанови суду, як пропущений
скаржником з поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 130 ч.2 КУпАП,
відповідальність за вказане
адміністративне правопорушення настає
у разі повторного вчинення протягом
року будь-якого з правопорушень
передбачених частиною першою цієї
статті, а саме керування транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
під впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а так само відмова особи, яка керує
транспортним засобом від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо вживання лікарських препаратів,
що знижують їх увагу та швидкість
реакції.

Як вбачається з протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення
ОСОБА_3 23.11.2013 року о 06 годині 10 хвилин,
керував автомобілем АУДІ, державний
номер НОМЕР_1 по пров. Васильківському
м. Кіровограда, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння, а саме різкий
запах алкоголю з порожнини рота. Від
продуття алкотестеру та проходження
медичного огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння відмовився у
присутності двох свідків, чим порушив
вимоги п. 2.5 ПДР України, повторно
протягом року та скоїв правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП (а.с.2).

З протоколом ОСОБА_3 ознайомлений і по
суті порушення у своєму поясненні на
окремому аркуші зазначив про те, що він
23.11.2013 року керував автомобілем АУДІ по
пров. Васильківському м. Кіровограді,
від продуття алкотестеру та
проходження медичного огляду на
визначення стану алкогольного
сп'яніння відмовляється у присутності
двох свідків (а.с.3).

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251
КУпАП районний суд об'єктивно з'ясував
обставини даної справи і, врахувавши
досліджені по справі докази, правильно
дійшов висновку про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2
КУпАП, оскільки останній порушив
вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху
України і його вина підтверджується
адміністративним протоколом серії АБ2
№ 899418 від 23.11.2013 року, а також
долученими до справи визнавальними
поясненнями самого правопорушника,
поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, та
копією постанови судді Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 11
вересня 2013 року, якою ОСОБА_3 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1
КУпАП та закрито провадження по справі
на підставі ст. 247 ч.1 п.7 КУпАП, у зв'язку
з закінченням строків накладення
адміністративного стягнення (а.с.2-6,12).

Як вбачається з матеріалів справи,
суддя під час розгляду даної справи
належним чином врахував вимоги ст.ст. 33
і 280 КУпАП та з урахуванням характеру
вчиненого правопорушення, даних про
особу правопорушника, ступінь його
вини, майновий стан, обставини, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність, правильно призначив
йому вид та розмір адміністративного
стягнення, а саме мінімальний строк
позбавлення права керування
транспортними засобами, а також дійшов
правильного висновку про можливість не
застосування до нього додаткового
стягнення, передбаченого санкцією ст.
130 ч.2 КУпАП, у виді оплатного вилучення
транспортного засобу.

Санкцією ст. 130 ч.2 КУпАП, яка була чинною
до 14.12.2013 року, дійсно була передбачена
можливість накладення на водіїв трьох
видів адміністративного стягнення, а
саме - позбавлення права керування
транспортними засобами на строк від
двох до трьох років з оплатним
вилученням транспортного засобу чи без
такого, або громадські роботи на строк
від п'ятдесяти до шести десяти годин,
або адміністративний арешт на строк
від десяти до п'ятнадцяти діб, тобто
передбачено лише два види стягнення.

Однак відповідно до положень ст. 24
КУпАП, адміністративне стягнення у
виді громадських робіт, вважається
більш суворим видом стягнення, аніж
позбавлення права керування
транспортними засобами. Тому, за
вказаних вище обставин, до
правопорушника ОСОБА_3 не можливо
застосувати такий вид стягнення, як
громадські роботи, оскільки у такому
разі йому буде посилено
адміністративне стягнення, що
суперечить вимогам ст. 294 ч.9 КУпАП, якою
передбачено, що у разі зміни постанови
суду в частині накладення стягнення, в
межах передбачених санкцією статті
цього Кодексу, воно не може бути
посилено.

Більше того, на момент апеляційного
розгляду даної справи такий вид
адміністративного стягнення, як
громадські роботи, санкцією ст. 130 ч.2
КУпАП взагалі не передбачено.

А тому, вимоги апеляції ОСОБА_3 про
заміну призначеного йому стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортним засобом строком на два
роки на громадські роботи строком на 50
годин не підлягають задоволенню,
оскільки така зміна виду
адміністративного стягнення
суперечить вимогам ст. 294 ч.9 КУпАП, а
застосування до правопорушника більш
м'якого виду стягнення, ніж передбачено
санкцією статті, за якою його
притягнуто до адміністративної
відповідальності, чинним кодексом про
адміністративні правопорушення, не
передбачено.

Вказані обставини визнаю такими, що не
дають підстав змінити постанову суду в
частині призначеного стягнення, як
того просить скаржник.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне
оскарження постанови судді
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12 грудня 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову судді
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 12 грудня 2013 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 2 КУпАП залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Ремез П.М.