А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т
С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07.04.2014
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Животова Є.Г., з участю
експерта відділу САТД Львівського НДІ
судових експертиз Валько В.М.,
розглянувши в залі судових засідань №
1, в м. Ужгороді, матеріали справи про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Свалявського району Закарпатської
області, мешканця АДРЕСА_1 за апеляцією
потерпілого ОСОБА_3 на постанову судді
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 12.07.2013,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді місцевого
суду провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п.1
ст.247 КУпАП - у зв'язку із відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

З оскарженої постанови судді та
матеріалів справи слідує, що 22.01.2013 щодо
ОСОБА_2 складено протокол про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.124 КУпАП, згідно якого
останній допустив порушення правил
дорожнього руху, що спричинило
пошкодження транспортних засобів за
таких обставин.

Так, 22.12.2012, біля 22 год., в м. Свалява, по
вул. Визволення, ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «ВАЗ-21140», н.з. НОМЕР_1,
порушив вимоги п. 12.3.12.4 ПДР України,
внаслідок чого допустив зіткнення з
транспортним засобом «ВАЗ-2107», н.з.
НОМЕР_2 (під керуванням водія ОСОБА_3.),
автомобілі частково пошкоджені.

Суддею встановлено відсутність в діях
ОСОБА_2 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП з урахуванням, крім письмових
пояснень учасників ДТП щодо обставин
останньої, висновку судової
автотехнічної експертизи № 1940 від
26.06.2013, з якого вбачається, що водій
ОСОБА_2 в заданій дорожній ситуації
повинен був керуватися вимогами п. 1.5,
1.10 (в частині визначення поняття
«небезпека для руху»), 12.2, 12.3, 12.4 ПДР
України, а з технічної точки зору -
рухатись із швидкістю, яка б
відповідала умовам видимості дороги в
напрямку руху, але не більше допустимої
швидкості руху, що дорівнює 60 км/год., а
з моменту виникнення небезпеки для
руху - своєчасно застосувати екстрене
гальмування.

Водій ОСОБА_3 в заданій дорожній
ситуації повинен був також керуватися
вимогами п. 1.5, 1.10 (в частині визначення
поняття «небезпека для руху», «дати
дорогу»), 9.4, 10.1, 10.4, 10.7 «г» ПДР України, а
з технічної точки зору - перед початком
виконання маневру розвороту не з
відповідного крайнього лівого
положення на своїй стороні проїзної
частини дати дорогу автомобілю
«ВАЗ-21140», д/н НОМЕР_1 (водієві ОСОБА_2).

З урахуванням обставин ДТП (наведених
судом у постанові про призначення
зазначеної експертизи) та на підставі
проведених експертних досліджень
експерт зробив висновок про те, що у
заданій дорожній ситуації дії водія
«ВАЗ 2107», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3, з технічної
точки зору, не відповідали вказаним
вище вимогам ПДР України.

Оскільки згідно висновку експертизи
заданий судом комплекс вихідних даних
не дозволяє встановити наявність (чи
відсутність) у водія автомобіля
«ВАЗ-21140», д/н НОМЕР_1, ОСОБА_4 технічної
можливості уникнути зіткнення з
автомобілем «ВАЗ-2107» шляхом
своєчасного застосування екстреного
гальмування, враховуючи неможливість
проведення транспортно-трасологічного
дослідження відносно можливого
розташування транспортних засобів на
автодорозі безпосередньо перед
зіткненням, дослідити причину даної
ДТП, з технічної точки зору, є
неможливим. Тому суд першої інстанції
визнав, що підстави для визнання
винуватим ОСОБА_2 відсутні та закрив
розпочате щодо останнього провадження
у справі про адміністративне
правопорушення на підставі п.1 ст.247
КУпАП (відсутність складу
адміністративного правопорушення).

Не погодившись із встановленими
вказаною постановою судді фактичними
обставинами справи, потерпілий ОСОБА_3
оскаржив її та просить скасувати,
визнати ОСОБА_2 винуватим за ст.124 КУпАП.

Вказуючи на незаконність постанови від
12.07.2013, потерпілий звертає увагу на те,
що суддею не дано оцінки усім наявним у
справі доказам, в тому числі й не
враховано і не дано оцінки висновку
спеціаліста НДЕКЦ при УМВС України в
Закарпатській області № 22/75 від 14.01.2013.
Призначаючи зазначену судову
автотехнічну експертизу, суд взяв за
основу інші вихідні дані, що базуються
лише на поясненнях ОСОБА_2

Також ОСОБА_3 просить поновити
пропущений ним 10-денний строк на
оскарження зазначеної постанови
місцевого суду, посилаючись на
наступні поважні причини. На розгляд
справи ОСОБА_3 не було викликано
належним чином і про наявність
оскарженої ним постанови він дізнався
лише 10.09.2013, що стверджується його
підписом в матеріалах справи про
отримання її копії, після чого оскаржив
її до апеляційного суду. 05.02.2014 ОСОБА_3 в
канцелярії Свалявського суду отримав
копію постанови апеляційного суду від
01.10.2013 про повернення попередньої
апеляційної скарги у зв'язку із
пропуском строку на апеляційне
оскарження і повторно звернувся з
апеляційною скаргою 14.02.2014 (в межах
10-денного строку з моменту отримання
постанови апеляційного суду). З цих
підстав апелянт просить поновити йому
строк на апеляційне оскарження
вказаної постанови місцевого суду, як
такий, що пропущено ним з поважних
(незалежних від нього) причин.

Особа, яка притягується до
адміністративної відповідальності, її
захисник та потерпілий на апеляційний
розгляд справи не з'явилися, однак
подали заяви з проханням відкласти
розгляд справи через їх неможливість
бути присутніми з поважних причин,
відповідно: ОСОБА_2 - у зв'язку із
сімейними обставинами, захисник ОСОБА_5
- «зайнятість» у Львівському
апеляційному адміністративному суді,
ОСОБА_3 - у зв'язку із хворобою.

Зважаючи на те, що сторони належно
повідомлені про час та місце розгляду
справи, вищевказані поважні обставини,
на які посилаються заявники жодним
доказом не підтверджені, апеляційний
суд визнав за можливе розглянути
справу у відсутності сторін за участю
експерта Львівського НДІ судових
експертиз Валько В.М., викликаного за
клопотанням захисника.

Заслухавши доводи експерта, який
роз'яснив висновок виконаної ним
судової автотехнічної експертизи № 1940
від 26.06.2013, в тому числі й щодо обставин,
які не дали можливості експерту дати
відповіді на поставлені в постанові
суду про призначення експертизи
запитання (3-5), апеляційний суд
приходить до наступного.

Клопотання ОСОБА_3 про поновлення
пропущеного ним 10-денного строку на
апеляційне оскарження постанови судді
підлягає задоволенню відповідно до
ст.289 КУпАП, оскільки наведені вище
доводи потерпілого підтверджуються
матеріалами справи (не містять доказів
повідомлення ОСОБА_3 про час, день та
місце судового засідання) та наявними у
них доказами: відсутні будь-які докази
про отримання ОСОБА_3, який не був
присутнім при розгляді справи в суді 1-ї
інстанції, копії оскарженої постанови
раніше ніж 10.09.2013. Отримавши постанову
судді першої інстанції від 12.07.2013 лише
10.09.2013, потерпілий подав на неї
апеляційну скаргу в межах
встановленого ст.289 КУпАП 10-денного
строку - 17.09.2013 (а.с. 43,44-46). Постановою
апеляційного суду Закарпатської
області від 01.10.2013 апеляцію ОСОБА_3
повернуто на підставі ч.2 ст.294 КУпАП - у
зв'язку із відсутністю клопотання про
поновлення пропущеного апелянтом
передбаченого ст.289 КУпАП строку на
оскарження, і останню постанову
отримано апелянтом в канцелярії
місцевого суду лише 06.02.2014, після чого
подано апеляцію в межах передбаченого
ст.289 КУпАП 10-денного строку - 14.02.2014,
разом із клопотанням про поновлення із
вказаних підстав строку на апеляційне
оскарження (а.с. 57,62,64-66).

Апеляційна скарга на постанову судді
від 12.07.2013 підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст. 280, 294 ч.7 КУпАП апеляційний
суд переглядає справу в межах
апеляційної скарги. Суд апеляційної
інстанції не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права. Орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

З оскарженої постанови вбачається, що
ці вимоги закону не додержано в повній
мірі, оскільки судом не було
встановлено всіх обставин справи, не
досліджено всіх доказів, зокрема на
обґрунтування викладених у
апеляційній скарзі доводів апелянт
обґрунтовано зазначає, що суддею при
розгляді справи не в повній мірі
виконано вимоги ст.245 КУпАП, а саме щодо
всебічного, повного і об'єктивного
з'ясування обставин справи.

З такими доводами погоджується
апеляційний суд, оскільки судом першої
інстанції, що слідує з оскарженої
постанови, сконцентровано увагу лише
на вказаному висновку автотехнічної
експертизи та письмових поясненнях
учасників ДТП, однак не дано жодної
оцінки протоколу про адміністративне
правопорушення від 22.01.2013, схемі ДТП та
висновку спеціаліста НДЕКЦ від 14.01.2013, з
якого слідує, що винуватець зазначеної
ДТП саме ОСОБА_2, а не ОСОБА_3 (а.с. 1.2,8-12);
даний висновок спеціаліста судом не
спростовано, а в постанові судді не
наведено жодних переконливих даних,
чому до уваги слід приймати саме
висновок судової автотехнічної
експертизи від 26.06.2013 № 1940, а не
висновок спеціаліста.

Крім того, апеляційним судом
встановлено порушення судом першої
інстанції вимог ч.1 ст.268 КУпАП, згідно
якої справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її
сповіщення про місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи. Жодного доказу про своєчасне
сповіщення як ОСОБА_2, так і ОСОБА_3 про
час та місце розгляду справи в суді
першої інстанції матеріали справи не
містять.

Під час апеляційного розгляду справи
експертом Валько В.М. дано роз'яснення
щодо свого висновку автотехнічної
експертизи, з якого слідує що додана до
протоколу про адміністративне
правопорушення схема ДТП (а.с. 2) не
відповідає вимогам щодо її оформлення:
відображений у ній гальмівний шлях не
має прив'язки ні по ширині, ні по
довжині до елементів дороги (узбіччя,
осьова лінія тощо); відсутня
розмірність між першою та другою
ділянками зі слідами гальмування обох
передніх коліс (позначені на схемі під
№ 4, « 3 м»), відсутня розмірність сліду
гальмування другої ділянки (згори над
нею позначка « 3 м») лівого переднього
колеса. Дані недоліки не дали
можливості експерту під час виконання
ним судової автотехнічної експертизи
встановити витрати кінетичної енергії,
які витрачені зазначеним у схемі
автомобілем під № 1 («ВАЗ-21140») під час
його гальмування та дати відповіді на
усі поставлені в постанові судді від
20.05.2013 (а.с. 33-34) питання, зокрема 3,5 (чи
відповідали дії водія ОСОБА_2 вимогам
ПДР України та що з технічної точки
зору стало причиною вказаної ДТП?).
Вважає, що дати відповіді на ці питання
можливо лише після повторного огляду
місця події, належного складення схеми
ДТП, з урахуванням зауважень,
викладених у висновку експерта № 1940
від 26.06.2013.

Отже, суд першої інстанції на стадії
підготовки справи до розгляду - ст.278
КУпАП, не врахував зазначені недоліки,
без усунення яких виключалася
можливість повного, всебічного та
об'єктивного дослідження усіх обставин
справи у їх сукупності, ту обставину, що
складений у відношенні ОСОБА_2 протокол
про адміністративне правопорушення за
ст.124 КУпАП не в повній мірі відповідає
вимогам ст.256 КУпАП, те саме стосується
і доданої до протоколу схеми ДТП (а.с.
1,2).

Так, в протоколі від 22.01.2013 серії
АО1 № 080883 не розкрито суті
адміністративного правопорушення - за
яких саме обставин 22.12.2012 сталася ДТП за
участі водіїв вказаних вище
транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
(напрямок руху транспортних засобів,
виконання одним з них повороту,
розвороту, про що йдеться у письмових
поясненнях учасників ДТП тощо).
Посилання ж суб'єкта складання
протоколу на пункти ПДР України, які
порушив водій ОСОБА_2 є недостатнім.

Крім іншого, зазначений протокол
не містить передбачених відповідною
графою протоколу даних про свідків та
потерпілого, хоча, як вбачається з
матеріалів справи, такими відповідно є
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (протокол
взагалі не містить даних щодо
потерпілого).

У зв'язку із цим постанову судді слід
скасувати з поверненням справи і
вказаного протоколу суб'єкту його
складання для належного оформлення;
інші доводи апелянта можуть бути
перевірені апеляційним судом після
усунення зазначених недоліків
протоколу, а після цього - нового
розгляду справи суддею першої
інстанції, якщо вина ОСОБА_2 повторно не
буде доведена, в тому числі й на
підставі доказів, які апелянт вважає
недопустимими.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання потерпілого ОСОБА_3
задовольнити та поновити йому строк на
апеляційне оскарження постанови судді
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 12 липня 2013
року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково, скасувати постанову судді
Свалявського районного суду
Закарпатської області від 12.07.2013, якою
провадження у справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито на
підставі п.1 ст.247 КУпАП - у зв'язку із
відсутністю складу адміністративного
правопорушення, а матеріали справи
повернути ВДАІ Свалявського РВ УМВС
України в Закарпатській області для
належного оформлення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя