Справа № 161/1069/14-п Провадження №33/773/62/14
Суддя в 1 інстанції: Квятковський М.С.
Категорія:ч. 1 ст. 130 КпАП України
Доповідач: Гапончук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Волинської області Гапончук В.В., з
участю особи, притягнутої до
відповідальності, - ОСОБА_2, розглянувши
апеляційну скаргу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителя АДРЕСА_1, не працюючого, на
постанову судді Луцького
міськрайонного суду від 30 січня 2014 року
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Луцького міськрайонного
суду від 30 січня 2014 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України, і
на нього накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 4000
грн.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що він, 04.01.2014
року о 21 год. 00 хв., в смт. Торчин,
Луцького району, керував транспортним
засобом, а саме, автомобілем марки
«Volkswagen Golf», номерний знак НОМЕР_1, в
стані алкогольного сп'яніння, чим
порушив вимоги передбачені п.2.9 ПДР
України.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_2 20 лютого 2014
року подав апеляційну скаргу в якій
просить поновити строк на апеляційне
оскарження постанови Луцького
міськрайонного суду від 30 січня 2014
року.

Посилається на те, що не був присутнім в
суді першої інстанції під час розгляду
справи, а копію постанови отримано лише
14 лютого 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що
постанова є необґрунтованою, не
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону і винесена з порушенням
процесуальних норм. Крім того, висновок
суду про винуватість його у вчиненні
вказаного правопорушення не
відповідає обставинам справи, оскільки
автомобілем в нетверезому стані не
керував. До адміністративної
відповідальності притягнутий лише на
підставі протоколу про
адміністративне правопорушення, який
складено з порушенням вимог
законодавства. Вважає, що накладене на
нього стягнення не відповідає вимогам
ст.33 КпАП України, а саме визначене без
врахування його майнового стану.
Просить скасувати постанову суду, а
провадження у справі закрити.

Заслухавши ОСОБА_2, який апеляційну
скаргу підтримав, просив поновити
строк на апеляційне оскарження
зазначеної постанови, а постанову
скасувати та прийняти нову постанову,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляції, приходжу до висновку, що
строк на оскарження постанови суду
підлягає поновленню, а апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно ст. ч. 1 ст. 287 КпАП України
постанова по справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена прокурором, особою, щодо
якої її винесено, а також потерпілим.

Відповідно до ст. 289 КпАП України скаргу
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 не був присутнім під час
розгляду справи в суді першої
інстанції, даних про отримання ним
копії постанови від 30 січня 2014 року в
матеріалах справи також немає. Копію
зазначеної постанови ОСОБА_2 отримав
лише 14 лютого 2014 року. За таких обставин
вважаю, що строк на апеляційне
оскарження постанови Луцького
міськрайонного суду від 30 січня 2014 року
ОСОБА_2 пропустив з поважних причин і
він підлягає відновленню.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2
зазначеного у постанові суду
адміністративного правопорушення
підтверджується перевіреними і
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд дав відповідну
юридичну оцінку.

Правильність такого висновку
підтверджується даними протоколу про
адміністративне правопорушення від
04.01.2014 року серії АВ2 №181383, поясненнями
самого ОСОБА_2 в протоколі про
адміністративне правопорушення (а.с. 3)
та в доданих до нього поясненнями (а.с.
4), де він особисто зазначив, що вживав
спиртні напої, показниками алкотестера
«Драгер» №1616 (а.с. 2).

Протокол про адміністративне
правопорушення складено відповідно до
вимог законодавства, уповноваженою на
це особою, в присутності
правопорушника, двох свідків, тому
твердження ОСОБА_2 в апеляцій скарзі, що
протокол був складений з порушеннями
законодавства є безпідставними.

При складанні протоколу ОСОБА_2 жодних
зауважень щодо його неправильності не
заявляв, а навпаки посвідчив його
правильність своїм підписом.

Кваліфікація судом дій ОСОБА_2 за ч.1
ст.130 КпАП України є вірною.

При накладенні адміністративного
стягнення судом враховано характер
вчиненого правопорушення, дані про
особу ОСОБА_2 та його майновий стан.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2
накладено в межах санкції ч.1 ст.130 КпАП
України, відповідає вимогам ст.23, 33 КпАП
України і підстав вважати його надто
суворим немає.

Законних підстав для скасування
постанови суду по обставинах,
викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. 294 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне
оскарження постанови Луцького
міськрайонного суду від 30 січня 2014
року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду від 30 січня 2014 року
щодо нього - без зміни.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя
В.В. Гапончук