Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/137/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
Бондарчук Р.< Суддя-доповідач По
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2014 року суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області
Бондарчук
Р.А.,

за участі особи, яка подала скаргу
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кіровограда
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Новомиргород Кіровоградської області,
з професійно-технічною освітою, який не
працює, одружений, має на утриманні
малолітню дитину, проживає за адресою:
АДРЕСА_1,-

визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі КУпАП) та призначено йому
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 3500 грн., -

в с т а н о в и в:

Оскарженою постановою
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2014 року ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КУпАП і накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 3500 грн.

Згідно постанови, 27.12.2013 року о 21
год. 15 хв., ОСОБА_3, по вул. Дудченка в м.
Новомиргороді Кіровоградської
області, керував транспортним засобом
ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1, з явними
ознаками алкогольного сп'яніння
(різкий запах алкоголю з порожнини
рота). Від продуття алкотестеру
«Драгер» та проходження медичного
огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння відмовився в
присутності свідків, чим порушив п. 2.5
ПДР України, тобто вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову районного суду та
закрити провадження у справі.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги зазначив, що у стані
алкогольного сп'яніння дійсно
перебував, однак транспортним засобом
він не керував. Оскільки він перебував
в стані алкогольного сп'яніння, на його
прохання автомобілем керував його
знайомий ОСОБА_5 Але, ОСОБА_5 виявив, що
він забув посвідчення водія, а тому
зупинив автомобіль і пішов за
посвідченням водія. Він в цей час
вийшов з автомобіля і розмовляв по
телефону, в цей час під'їхали
працівники міліції та необґрунтовано
склали на нього прототкол. Крім того,
судом першої інстанції безпідставно не
взято до уваги свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
вважаю, що її необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін, виходячи з таких
підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП
настає у разі відмови особи, яка керує
транспортним засобом, від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо вживання лікарських препаратів,
що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника
міліції пройти в установленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння, впливу
наркотичних чи токсичних речовин, що
передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху
України.

Згідно п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
затвердженої наказом МВС України №77
від 26 лютого 2009 року, до протоколу про
адміністративне правопорушення
долучаються письмові пояснення
свідків правопорушення, у разі їх
наявності. У разі оформлення протоколу
про адміністративне правопорушення,
передбаченого ст.130 КУпАП наявність
пояснень свідків є обов'язковою у
кількості двох.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення, 27.12.2013
року о 21 год. 15 хв., ОСОБА_3, по вул.
Дудченка в м. Новомиргороді
Кіровоградської області, керував
транспортним засобом ВАЗ 2109, номерний
знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з порожнини рота). Від
продуття алкотестеру «Драгер» та
проходження медичного огляду на
визначення стану алкогольного
сп'яніння відмовився в присутності
свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР України
(а.с. 1).

Крім протоколу про адміністративне
правопорушення, матеріали справи
містять відеозапис з місця події,
згідно якого ОСОБА_3 не заперечував
того, що вживав алкогольні напої, але
від проходження у встановленому
порядку огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння відмовився.
Докази того, що правопорушник не
керував транспортним засобом, даний
відеозапис не містить (а.с. 7, 18).

В судовому засіданні апеляційного суду
начальник ВДАІ Новомиргородського РВ
УМВС України в Кіровоградській області
Ситник В.І. суду пояснив, що він складав
протокол стосовно ОСОБА_3

Зокрема, 27.12.2013 року в вечірній час він
разом з інспектором ВДАІ Баланом С.В. на
патрульному автомобілі перебував на
перехресті вул. Транспортна - Дудченка
- Комсомольська м. Новомиргород.
Близько 21 год. 15 хв. по вул. Дудченка в
їх сторону їхав автомобіль ВАЗ 2109,
номерний знак НОМЕР_2, але побачивши
патрульний автомобіль, водій не
доїхавши до них близько 30-30 м. зупинився
на узбіччі, вийшов з автомобіля та
пішов. Вони підїхали до даного
автомобіля. Водієм виявився ОСОБА_3,
який намагався втікти в сторону, але
він почав проводити відеозйомку і
останній зупинився. ОСОБА_3 перебував в
стані алкогольного сп'яніння, оскільки
вів себе неадекватно, від нього було
чути різкий запах алкоголю.

Інспектор ВДАІ Баланом С.В. запросив
понятих і вони почали складати
протокол за ст. 130 ч.1 КУпАП стосовно
ОСОБА_3. Під час складення протоколу
ОСОБА_3 відмовлявся давати будь-які
пояснення та пройти освідчення з метою
виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння. Але
після складення протоколу він наполіг
на тому, щоб його відвезли до лікарні,
де лікарі після обстеження виявили
стан алкогольного сп'яніння.

Через деякий час ОСОБА_3 викликав
знайомого який перебував в тверезому
мав права керування транспортними
засобами, з метою доставки автомобіля
по місцю стоянки.

Категорично запевнив, що чітко бачив,
як ОСОБА_3 виходив з автомобіля, після
його зупинки, зі сторони водія. Будь-які
інші особи в автомобілі не пербували та
не виходили з нього.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 27.12.2013
року в вечірній час він разом з ОСОБА_3
ремонтував автомобілі. Близько після
20.00 години ОСОБА_3, в зв'язку з тим, що
перебував в стані алкогольного
сп'яніння попрохав ОСОБА_5 відвезти в
одне місце, оскільки йому
зателефонували, після чого вони
відїхали.

З письмових пояснень громадян ОСОБА_9,
ОСОБА_10 та рапорту інспектора Ситника
В.І., які містяться в матеріалах справи,
встановлено, що ОСОБА_3 відмовився від
проходження огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння (а.с. 3-4, 6).

За таких обставин, вважаю, що судом
першої інстанції обґрунтовано
зроблено висновок про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КУпАП.

Доводи апелянта про те, що транспортним
засобом він не керував - є
необґрунтованими спростовуються
вищевикладеним та направлені на
уникнення від адміністративної
відповідальності.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що судом першої інстанції безпідставно
не взято до уваги свідків ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 є безпідставними, так як судом
першої інстанції, на думку
апеляційного суду, обґрунтовано
зроблено висновок про те, що до
пояснень свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 слід
відноситися критично, оскільки вони
перебувають у дружніх стосунках з
порушником.

Крім того, свідок ОСОБА_6, виходячи з
пояснень, які надавалися ним в суді
першої інстанції, конкретно не
зазначив, що ОСОБА_3 не керував
транспортним засобом, оскільки його в
цей момент на місці події не було. Отже,
йому взагалі не було відомо хто керував
транспортним засобом.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що
вищезазначені доводи апеляційної
скарги надані з метою ухилення від
адміністративної відповідальності та
адміністративного стягнення, оскільки
вина правопорушника повністю
підтверджується матеріалами справи та
дослідженими у судовому засіданні
апеляційного суду доказами.

На підставі викладеного, вважаю, що
судом першої інстанції всебічно, повно
та об'єктивно досліджено всі обставини
справи та на підставі наявних у
матеріалах справи доказів, у
відповідності до вимог ст. ст. 33, 34, 36
КУпАП, визначено стягнення, яке
відповідає тяжкості вчиненого
правопорушення, його характеру, з
врахуванням особи правопорушника,
ступеню його вини, обставин, що
пом'якшують відповідальність, а тому
підстав для скасування чи зміни
постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Новомиргородського районного суду
Кіровоградської області від 11 лютого
2014 року про притягнення ОСОБА_3 за ст. 130
ч. 1 КУпАП до адміністративної
відповідальності у виді штрафу в
розмірі 3500 грн., залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.А. Бондарчук