П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2014 Справа №607/2447/14-п Суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області Гуменний П.П.,
розглянувши матеріали, які надійшли з
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Тернопільській області
про притягнення до адміністративної
відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,
уродженця с.Рисвянка Рівненського
району Рівненської області,
громадянина України, директора
Тернопільського навчально-виховного
комплексу «Школа-ліцей №6
ім.Н.Яремчука», проживаючого АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Тернопільській області
направлено в Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області матеріали про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ознаками складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

У протоколі про адміністративне
правопорушення №19-01-020/0040 від 05.02.2014
року зазначено, що громадянин ОСОБА_1,
перебуваючи на посаді директора
Тернопільського навчально-виховного
комплексу «Школа-ліцей №6
ім.Н.Яремчука», вчинив адміністративне
правопорушення за ознаками ч.1 ст.41
КУпАП, а саме: сторожу ОСОБА_2 заробітна
плата за роботу 1 та 7 січня 2014 року
нарахована в одинарному розмірі, що є
порушенням вимог статті 107 КЗпПУ.

Усупереч вимогам ч.4 ст.115 КЗпП України
ст.21 Закону України «Про відпустки»
заробітна плата працівникам закладу за
весь час щорічної відпустки (відпускні)
виплачується пізніше ніж за три дні до
її початку. Зокрема, заступнику
директора з
адміністративно-господарської роботи
ОСОБА_3 наказом від 18.09.2013 року №64
надано щорічну відпустку з 23.09.2013 р., а
відпускні виплачено 27.09.2013 р., при
виплаті зарплати за вересень 2013 року.

При звільненні працівника виплата всіх
сум, що належить йому від закладу у
день звільнення не проводиться, що є
порушенням вимог ч.1 ст.116 та ч.1 ст.47
КЗпП України. Зокрема, лаборант ОСОБА_4
наказом від 25.10.2013 року №72 звільнена з
рботи 25.10.2013 року, а належній їй до
виплати 747,18 грн. виплачено 29.10.2013 року.

Усупереч ч.1 ст.117 КЗпП України,
звільненій ОСОБА_4 не виплачено
середній заробіток за весь час
затримки виплати по день фактичного
розрахунку. Порушення є триваючим,
оскільки вищевказана виплата на день
перевірки не проведена. Своїми діями
ОСОБА_1 вчинив адміністративне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч.1 ст.41 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину
вчиненому правопорушенні не визнав та
пояснив, що в Управління державного
казначейства м. Тернополя платіжні
доручення щодо нарахувань тих чи інших
виплат працівникам Тернопільського
навчально-виховного комплексу
«Школа-ліцей №6 ім.Н.Яремчука»
подавались вчасно. Виплати не
здійснювались через недофінансування
освітньої галузі, а не з його вини.

Суд, у відповідності до вимог ст. 280
КУпАП, при розгляді справи зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що
адміністративне правопорушення
(проступом) визначається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Аналізуючи дану норму закону можна
зробити висновок, що однією з складових
структури адміністративного
правопорушення є суб'єктивна сторона,
яка виражається у ставленні особи до
вчиненого нею діяння, тобто вину у
формі умислу або з необережності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП
адміністративне правопорушення
визнається вчиненим умисно, коли особа,
яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки і бажала їх або свідомо
допускала настання цих наслідків.

Положення ч.1 ст.41 КУпАП передбачає
адміністративну відповідальність за
порушення встановлених термінів
виплати пенсій, стипендій, заробітної
плати, виплата їх не в повному обсязі,
терміну надання посадовими особами
підприємств, установ, організацій
незалежно від форми власності
фізичними особами - підприємцями
працівниками, у тому числі колишнім, на
їхню вимогу документів стосовно їх
трудової діяльності на даному
підприємстві, в установі, організації
чи у фізичної особи - підприємця,
необхідних для призначення пенсії (про
стаж, заробітну плату тощо),
визначеного Законом України «Про
звернення громадян», або надання
зазначених документів, що містять
недостовірні дані, порушення терміну
проведення атестації робочих місць за
умовами праці та в порядку її
проведення, а також інші порушення
вимог законодавства про працю.

З досліджених в судовому засіданні
протоколу про адміністративне
правопорушення №19-01-020/0040 від 05.02.2014
року, доданого до нього витягу з акту
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
страхування №19-01-020/0040, карточок -
справи за 2013 р. Тернопільського
навчально-виховного комплексу
«Школа-ліцей №6 ім.Н.Яремчука», судом
доказів на підтвердження вини у
порушенні вимог ч.1 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1 не
здобуто. У його діях не вбачається
наявності вини у формі умислу, оскільки
ним було прийнято всі необхідні міри
для вчасного нарахування та виплати
заробітної плати, а її не регулярна
виплата та затримка проводилась з
незалежних від ОСОБА_1 обставин.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п.7 ст.247 КУпАП, провадження в
справі про адміністративне
правопорушення підлягає закриттю у
випадку відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до
уваги те, що ОСОБА_1 порушень
передбачених у ч.1 ст.41 КУпАП не
допустив, оскільки в його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП, суд вважає, що його слід
звільнити від адміністративної
відповідальності, а провадження в
даній справі закрити в зв'язку із
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 8, 9, 10, 41, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній
справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП
- закрити, в зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
подання прокурора.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови до апеляційного
суду Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

П.П.Гуменний