Справа № 363/80/14-п Головуючий у І
інстанції Скарлат О. І.Провадження №
33/780/165/14 Доповідач у 2 інстанції
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 березня 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд Київської області у
складі:

судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Левчука О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову судді
Вишгородського районного суду
Київської області від 23 січня 2014 року,

Постановою судді Вишгородського
районного суду Київської області від 23
січня 2014 року,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Київської області, громадянина
України, не працюючого, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено стягнення
у вигляді позбавлення права керування
всіма видами транспортних засобів
строком на 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 36 (тридцять шість) гривень 54
копійки в дохід держави.

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до постанови, 23 листопада 2013
року о 22 годині 40 хвилин, ОСОБА_2 керував
автомобілем «ЗАЗ», реєстраційний
номерний знак НОМЕР_1, по автодорозі
Київ-Десна в м. Вишгород, з явними
ознаками алкогольного сп'яніння
(різкий запах з ротової порожнини,
нестійка хода, не чітка мова), від
проходження огляду на стан сп'яніння
відмовився в присутності свідків
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Своїми діями ОСОБА_2 порушив п 2.5 Правил
дорожнього руху України і здійснив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.

На вказану постанову суду, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи
фактичні обставини справи, вважає
постанову занадто суворою, також
вказує на висновки суду, які не
відповідають вимогам закону, оскільки
суд не врахував, майнового стану та
обставин, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність. Вказує на те,що
позбавлення права керування ставить
його в скрутне становище, оскільки він
являється інвалідом війни І - групи, має
на утримані неповнолітнього сина.
Також вказує на те, що автомобіль
допомагає йому пересуватися, оскільки
в нього ампутовані ноги і можливості
користуватися громадським транспортом
для нього занадто важко. Тому просить
постанову змінити, наклавши на нього
стягнення у вигляді штрафу.

Вислухавши пояснення правопорушника,
який підтримав апеляційну скаргу,
розкаявся і просив не позбавляти права
керування транспортним засобом,
обмежившись накладенням штрафу,
вивчивши матеріали адміністративного
правопорушення та перевіривши доводи
апеляції, суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчинені адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130
КУпАП відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується розглянутими в
судовому засіданні доказами і є
обґрунтованими

та не оспорюється апелянтом.

Кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.1 ст.130
КУпАП є правильною.

З цих підстав, суддя дійшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності за ст.130 КУпАП, однак
при вирішенні питання про накладення
стягнення, допустився помилки,
призначивши максимальне стягнення.

Відповідно до ст.33 КУпАП, при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність. Цих вимог закону при
накладенні на ОСОБА_2 стягнення
дотримано не було.

Так, суддею не було враховано особу
порушника, його майновий стан,
обставини, що пом'якшують
відповідальність, зокрема те, що ОСОБА_2
щиро розкаявся, раніше не притягувався
до адміністративної відповідальності,
має на утримані неповнолітнього сина,
являється інвалідом війни І-групи,
приймав участь в бойових діях по
виконанню інтернаціонального
обов'язку в Демократичній Республіці
Афганістан, нагороджений орденом
«Червоної зірки», Українська спілка
ветеранів Афганістану, клопоче не
позбавляти його права керування
транспортними засобами.

Враховуючи указані обставини, суд
вважає, що накладене на ОСОБА_2
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами не
буде сприяти досягненню вказаній у ст.23
КУпАП меті адміністративного
стягнення у зв'язку із своєю суворістю.

В конкретному випадку вважаю, що на
ОСОБА_2 може бути накладене
адміністративне стягнення у виді
штрафу.

У зв'язку із цим, постанова судді
Вишгородського районного суду від 23
січня 2014 року підлягає зміні в частині
накладеного адміністративного
стягнення шляхом його пом'якшення до
штрафу у розмірі, визначеному ст.. 124
КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Вишгородського
районного суду Київської області від 23
січня 2014 року щодо ОСОБА_2 змінити в
частині стягнення.

Накладене на ОСОБА_2 стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
(один) рік - змінити.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне
стягнення у виді 3400 (три тисячі
чотириста) гривень.

В іншій частині постанову судді
Вишгородського районного суду
Київської області - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя:
(підпис) О.Д. Левчук