Справа № 749/272/14
Номер провадження 3/749/122/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2014 р.
м. Щорс

Щорський районний суд Чернігівської
області в складі:

в складі: головуючого-судді
Чигвінцева М.С.,

при секретарі
Скорій Л.О.,

з участю особи, яка притягується

до відповідальності
ОСОБА_2,

представника територіальної
державної

інспекції з питань праці
Світко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Щорсі
справу про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1 фізична особа
підприємець, юридична адреса АДРЕСА_2,
Чернігівської області, ІН НОМЕР_1,
українця, громадянина України, раніше
до адміністративної відповідальності
не притягувався, -

за ст . 41 ч.1
КпАП України ,-

В С Т А Н О В И В :

17.02.2014 року головним державним
інспектором з питань праці Світко В.В.,
при перевірці ФОП ОСОБА_2, виявлено ряд
порушень трудового законодавства, а
саме:

ОСОБА_4 дійсно працював на посаді
сторожа з 23 січня 2013 року по 31 грудня
2013року відповідно до трудового
договору між працівником та фізичною
особою, яка використовує найману працю
від 23.01.2013 року, зареєстрованого
Щорським районним центром зайнятості
за № 0 від 23.01.2013р. Причиною
розірвання трудового договору зі слів
ОСОБА_2 є «систематичне порушення
трудової дисципліни, а саме
знаходження на робочому місці ОСОБА_4 в
нетверезому стані, що підтверджуються
актами про знаходження в нетверезому
стані я ініціював розірвання трудового
договору 31.12.2013р.», що підтверджується
актами про знаходження на робочому
місці в стані алкогольного сп'яніння
від 23.02.2013р., 01.05.2013р., 24.08.2013р., 30.12.2013р. та
поясненням майстра ОСОБА_5 «Протягом 2013
року мене неодноразово викликав
керівник ОСОБА_2 для засвідчення та
складання акту про знаходження на
робочому місці у стані алкогольного
сп'яніння ОСОБА_4.»

Згідно договору фізична особа
зобов'язується: «оплачувати працю
Працівника у розмірі 1147,00 грн. на
місяць», а час виконання робіт
установлюється «у відповідності до
графіка змінності». При цьому сторони
мають право встановлювати сумарний
облік робочого часу за певний період (
місяць, квартал тощо). Тривалість
робочого часу не повинна перевищувати
у вибраному періоді нормальну
тривалість робочого часу з розрахунку
40 годин на тиждень.

Так при проходженні вступного
інструктажу 23.01.2013 року ОСОБА_4 був
ознайомлений з правилами внутрішнього
трудового розпорядку, де зазначено, що
для сторожів запроваджений
підсумований облік робочого часу з
обліковим періодом - рік, про що
здійснений запис у Журналі реєстрації
вступного інструктажу з питань охорони
праці, який засвідчений підписом
ОСОБА_4

Відповідно до пояснення майстра
ОСОБА_5 «Графік роботи сторожів я вішаю
щомісячно в побутовому приміщенні де
знаходиться робоче місце сторожів.
Графік розроблений на двох сторожів,
замість двох інших сторожів працювали
ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6, який орендує
виробниче приміщення та автомобіль,
які знаходяться на огороженій
території ФОП ОСОБА_2 Табелювання
сторожів здійснюю я особисто…. Журнал
зміни сторожів не вівся». ОСОБА_2 на ім'я
начальника ТДІ ПП ОСОБА_7 пояснює: «Між
установами ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_6
дійсно укладений договір оренди майна
від 05.01.2012 року та договір оренди
автотранспортного засобу від 03.01.2013р. В
зв'язку зі скрутним фінансовим станом я
дійсно заступав на чергування так як і
ОСОБА_6, при цьому з урахуванням
найманих працівників навантаження на
одного працівника становить приблизно
0,75 норма тривалості робочого часу на
місяць передбаченого законодавством».

Відповідно до графіків змін для
сторожів за 2013 рік для ОСОБА_4
передбачена тривалість робочого часу,
яка не перевищує місячну норму
тривалості робочого часу при
40-годинному робочому тижні.
Встановлення неповного робочого часу у
разі підсумованому обліку є
правомірним, оскільки згідно зі
статтею 61 КЗпП введення такого обліку
допускається за умови, що тривалість
робочого часу за обліковий період не
перевищуватиме нормальної кількості
робочих годин (ст. 50 та 51 КЗпП). При
цьому, якщо б трудовим договором був
передбачений неповний робочий час, за
таким режимом роботи і почасовою
оплатою праці працівникові б
виплачувалася відповідна частина
окладу. Але трудовим договором зі
ОСОБА_4 неповний робочий час не
передбачений, а оплата праці повинна
становити 1147,00грн. на місяць за час
виконання робіт, установлених у
відповідності до графіку змінності,
при цьому нарахування заробітної плати
здійснювалось за фактично
відпрацьований час з доплатою за
роботу в нічний час у розмірі 20 %.

Пунктом 13 Договору підставою для
пільг з оподаткування та інших пільг є
ст.169.1.1 ПКУ, а саме у розмірі, що
дорівнює 100 відсоткам розміру
прожиткового мінімуму для
працездатної особи (у розрахунку на
місяць), встановленому законом на 1
січня звітного податкового року, - для
будь-якого платника податку, а також
відповідно до заяви ОСОБА_4 про надання
податкової соціальної пільги від
23.01.2013року. Згідно пояснення ФОП ОСОБА_2
«Стосовно утримання із заробітної
плати ОСОБА_4 звертався лише один раз,
щодо розміру застосування податкової
соціальної пільги. Це питання було
вирішено по суті після надання заяви
ОСОБА_4 та подання посвідчення на такі
пільги», а саме Посвідчення учасника
бойових дій серії НОМЕР_2 Копія
посвідчення надана 02.05.2013р., заява
ОСОБА_4 на застосування податкової
пільги у відповідності до ст.169.1.3 ПКУ
надана 02.05.2013р. При утриманні із
заробітної плати за травень 2013 року
була застосована податкова соціальна
пільга у розмірі 150%.

Сторож ОСОБА_9 пояснює: « з 02
вересня 2013 року я працюю сторожем в ФОП
ОСОБА_2, працюю згідно графіка, який
вивішений на нашому робочому місці.
Зміни передбачені з 1700 до 70 0 або 800. З 21
грудня 2013 року в зв'язку із запуском
котельні для сушки деревини я зі ОСОБА_4
тимчасово (до 29.12.2013р.) працювали через
добу поки ОСОБА_2 шукав ще одного
сторожа.» У разі підсумованого обліку
робочого часу оплачуються як надурочні
всі години, відпрацьовані понад
встановлений робочий час в обліковому
періоді у подвійному розмірі. Оплата за
всі години надурочної роботи
провадиться в кінці облікового
періоду. В ФОП ОСОБА_2 для сторожів
запроваджений підсумований облік
робочого часу з обліковим періодом -
рік. Сторож ОСОБА_4 за 2013 рік
відпрацював 1479 годин при річній нормі
тривалості робочого часу 2002 години, при
цьому оплата надурочних годин не
здійснювалась в зв'язку з відсутністю
надурочних годин. Робота понад норму
робочого часу, передбаченого графіком
в окремі дні, тижні, місяці облікового
періоду, при збереженні норми робочого
часу за обліковий період, не є
надурочною роботою. Переробіток норми
робочого часу, що виникає в окремі дні
при підсумованому обліку, може
компенсуватися додатковими днями
відпочинку або відповідним зменшенням
тривалості роботи в інші дні
облікового періоду.

При підсумованому обліку
робочого часу графіки роботи
(змінності) мають розроблятися таким
чином, щоб тривалість перерви в роботі
між змінами була не меншою подвійної
тривалості часу роботи в попередній
зміні (включаючи перерву на обід)
(частина перша ст. 59 КЗпП). При складанні
графіків роботи сторожів ФОП ОСОБА_2 не
дотримався тривалості відпочинку між
змінами, наприклад у грудні зміна
тривала з 800 23.12.2013р. до 800 24.12.2013р., а
початок наступної зміни - 800 -25.12.2013р.
тобто відпочинок між змінами становить
24 години замість 48 год., що є порушенням
вимог частини першої статті 59 ЗКпП
України.

Відповідно до ст. 107 КЗпП, робота у
святковий і неробочий день (ч. 4 ст. 73
КЗпП) оплачується в подвійному розмірі:
відрядникам - за подвійними відрядними
розцінками; працівникам, праця яких
оплачується за годинними або денними
ставками, - у розмірі подвійної
годинної або денної ставки;
працівникам, які одержують місячний
оклад, - у розмірі одинарної годинної
або денної ставки понад оклад, якщо
робота у святковий і неробочий день
провадилася в межах місячної норми
робочого часу і в розмірі подвійної
годинної або денної ставки понад оклад,
якщо робота здійснювалася понад
місячну норму. Оплата в зазначеному
розмірі провадиться за години,
фактично відпрацьовані у святковий і
неробочий день. Таким чином, якщо
працівник працював у святковий день у
межах установленої йому місячної норми
робочого часу, оплата за ці години має
здійснюватися в одинарному розмірі
годинної ставки понад оклад.
Відповідно до графіків змін для
сторожів та табелів обліку робочого
часу ОСОБА_4 8 березня 2013 року працював 8
год., 1 травня 2013р.-7 год., 2 травня 2013р. - 8
год., 5 травня 2013р. -8 год., 24 серпня 2013р. -16
год. Оплата праці за ці години
здійснена в одинарному розмірі
годинної ставки, що є порушеням вимог
ст. 107 КЗпП України.

Згідно ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
провадяться в день звільнення. В
зв'язку з розірванням трудового
договору зі ОСОБА_4 31 грудня 2013 року
йому відповідно до відомості обліку
заробітної плати була нарахована
компенсація невикористаної відпустки
за 23 календарних дні за відпрацьований
період з 23.01.2013р. по 31.12.2013р. Розрахунок
здійснений з дотриманням вимог ПКМУ
№100 «Про порядок обчислення середньої
заробітної плати». Але розрахунок при
звільненні здійснений з порушенням
вимог статті 116 КЗпП України а саме
заробітна плата за грудень
виплачувалась так: 29.12.2013р. в сумі 100,00
відповідно до видаткового-касового
ордеру №1362 від 29.12.2013р., 31.12.2013р. в сумі
1000,00 грн. відповідно до видаткового
касового ордеру №1377 від 31.12.2013р., та
17.01.2014 року в сумі 592,75 грн. відповідно до
банківської виписки №БВ-0000001 від
17.01.2014р. шляхом зарахування коштів на
картковий рахунок ОСОБА_4 Днем
здійснення остаточного розрахунку при
звільненні зі ОСОБА_4 є 31.12.2013р.

При цьому видно, що заробітна плата
ОСОБА_4 виплачувалася з порушенням
строків виплати та без авансування, що
є порушенням вимог част. 1,2,3 ст.115 КЗпП
України. Частиною 1 статті 115 КЗпП
України має характер прямої дії і не
може трактуватися по-іншому, тобто,
законодавством чітко визначено
зобов'язання власника або
уповноваженої особи нараховувати та
виплачувати заробітну плату не рідше
двох разів на місяць через проміжок
часу, що не перевищує шістнадцяти
календарних днів, та не пізніше семи
днів після закінчення періоду, за який
здійснюється виплата.

ФОП ОСОБА_2 пояснює: «В день
звільнення ОСОБА_4 з проханням про
видачу довідки не звертався. При першій
вимозі довідка видана». А саме ОСОБА_4
поштовим відправленням направив Заяву
про видачу довідки про доходи, яку
отримано 30.01.2014р., поштовим
відправленням йому ж і відправлено
довідку про доходи , що підтверджується
фіскальним чеком №1052 від 01.02.2014р.

В судовому засіданні представник
територіальної державної інспекції з
питань праці у Чернігівській
області Світко В.В. обставини викладені
в протоколі про порушення трудового
законодавства підтримала.

В судовому засіданні ОСОБА_2, свою
вину визнав.

Суд, вислухавши ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи: протокол
про адміністративне правопорушення №
25-25-029/146 від 17.02.2014 року, акт (витяг)
перевірки додержання суб"єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов"язкове державне
соціальне страхування № 25-25-029/0148,
вважає, що дії ОСОБА_2 вірно
кваліфіковані за ст.41 ч.1 КпАП України,
як порушення трудового законодавства,
ОСОБА_2 винний у вчиненні даного
правопорушення і підлягає
адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 401 КУпАП судовий збір у
провадженні по справі про
адміністративне правопорушення у разі
винесення судом (суддею) постанови про
накладення адміністративного
стягнення сплачується особою, на яку
накладено таке стягнення.

Враховуючи обставини вчиненого
правопорушення, особу порушника, суд
вважає, що на нього слід накласти
мінімальне стягнення, передбачене ст.41
ч.1 КпАП України.

Керуючись ст .ст.401, 41 ч.1, 221, 245-249,
276-285 КпАП України ,суд, -

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1
КпАП України і накласти на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави в розмірі 510 (
п"ятсот десять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 36 (тридцять шість)
грн. 54 коп.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 Закону України
"Про виконавче провадження"
постанова може бути
пред"явлена до виконання протягом
трьох місяців.

Штраф, відповідно до ч.1 ст.307 КУпАП, має
бути сплачений особою, щодо якої він
застосований, не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня вручення йому
копії
постанови про накладення штрафу, а в
разі оскарження або опротестування
такої постанови - не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або протесту без
задоволення. В разі несплати штрафу у
встановлений ч.1 ст.307 КУпАП строк,
стягується подвійний розмір штрафу у
порядку примусового виконання
постанови відповідно до ст.308 КУпАП.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, протест прокурора, подані
після закінчення цього строку,
повертаються апеляційним судом особі,
яка її подала, якщо вона не заявляє
клопотання про поновлення цього
строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено.

Апеляційна скарга, протест
прокурора подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Суддя:
М.С. Чигвінцев