АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
№ провадження 33/781/103/14
Головуючий у суді І-ї
інстанції Солопов Ю.О.
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Ремез П.М., за
участю секретаря Безуматової О.М.,
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 та його представника - адвоката
ОСОБА_4, а також потерпілого по справі
ОСОБА_5 та його представника - адвоката
ОСОБА_6, розглянув у порядку
апеляційного перегляду справу про
адміністративне правопорушення
відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює водієм
КДП «Інститут Землеустрою», мешканця
АДРЕСА_1,

за ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Постановою Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 28 січня 2014 року
відносно ОСОБА_3 закрито провадження по
справі про притягнення до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в
його діях складу даного
правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 16 грудня 2013 року
ОСОБА_3 поставлено у провину те, що він 16
грудня 2013 року об 16 год. 40 хв., керуючи
автомобілем Шкода Октавія, державний
номер НОМЕР_1 та рухаючись проспекту
Правди на перехресті з вул. Волкова у м.
Кіровограді, при повороті ліворуч на
регульованому перехресті, при зеленому
сигналі основного світлофора не надав
дорогу автомобілю Тойота, державний
номер НОМЕР_2, що рухався у зустрічному
напрямку прямо, внаслідок чого
допустив зіткнення з даним автомобілем
Тойота, від чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження, при
цьому перед початком руху він не
переконався, що це буде безпечно для
інших учасників дорожнього руху, чим
порушив вимоги п.п. 10.1 та 16.6 Правил
дорожнього руху, за що передбачена
відповідальність за ст. 124 КУпАП.

07 лютого 2014 року представник
потерпілого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6
подав до Кіровського районного суду м.
Кіровограда апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову суду від
28.01.2014 року щодо ОСОБА_3 та постановити
нову постанову, якою визнати винним
ОСОБА_3 у скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Мотивує скаргу тим, що постанова
суду від 28.01.2014 року не відповідає
вимогам законодавства, прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а також судом не
враховано всі обставини справи. Вважає,
що до показань допитаних в судовому
засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
слід віднестися критично, оскільки
запитання цим свідкам задавав лише
суддя, також свідок ОСОБА_9, не
зазначений в матеріалах справи, як
свідок чи понятий, клопотань про його
виклик суд не розглядав і повісткою до
суду цей свідок не викликався. Вказує
на неточності і розбіжності в
показаннях цих свідків, оскільки не
встановлено яку вулицю, в якому
напрямку та з якого боку вони
намагались перейти, і якими
світлофорами керувались, а тому вважає
їх упередженими. Вказує і на те, що суд
не заслухав пояснення інспектора ДАІ
Трегуба, а пояснення потерпілого
вислухав не до кінця, і попросив його
залишити судове засідання, оскільки
він є зацікавленою особою, чим порушив
його права, передбачені ст. 269 КУпАП, так
як останній не зміг заявити клопотання
про приєднання до справи пояснень
інших свідків ДТП - ОСОБА_10 та ОСОБА_11,
чим судом порушено принципи повноти та
об'єктивності розгляду справи. Вважає,
що порушення водієм ОСОБА_3 п.п. 16.6 та 2.3
Правил дорожнього руху, призвело до
зіткнення та пошкодження автомобілів,
що є прямим причинним зв'язком в
порушенні ст. 124 КУпАП.

Заслухавши пояснення потерпілого
ОСОБА_5 та його представника - адвоката
ОСОБА_6, які підтримали подану скаргу,
пояснення правопорушника ОСОБА_3 і його
представника - адвоката ОСОБА_4, які
заперечили її задоволення та просили
постанову суду залишити без зміни,
допитавши в якості свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 245, 251 КУпАП
районний суд всебічно, повно і
об'єктивно з'ясував обставини даної
справи і, врахувавши досліджені по
справі докази, правильно дійшов
висновку про відсутність в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, оскільки дослідженими в
судовому засіданні сукупністю доказів
не доведено, що останній порушив вимоги
п.п. 10.1 та 16.6 Правил дорожнього руху
України, сам правопорушник своєї вини
не визнав, що повністю підтвердили і
допитані в судовому засіданні очевидці
даної пригоди - свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9

ОСОБА_3, під час розгляду справи в
апеляційному суді пояснив, що 16.12.2013
року після 16 години, він на автомобілі
Шкода Октавія сам рухався по пр. Правди
у м. Кіровограді. На перехресті з вул.
Волкова, він зайняв крайнє ліве
положення, та маючи намір повернути
наліво на вул. Волкова, на зелене світло
світлофора виїхав на перехрестя і
зупинився, пропускаючи зустрічний
транспорт, який рухався прямо по пр.
Правди. Коли загорівся жовтий сигнал
світлофора і він побачив, що зустрічні
автомобілі зупинились перед ним і
стояли у два ряди, при цьому крайня
смуга з права була вільною і
автомобілів на той момент він там не
бачив, і лише після цього він почав
закінчувати поворот наліво. Автомобіль
потерпілого він не бачив, а лише
раптово відчув удар у праве переднє
крило свого автомобіля. Тому, перед
зіткненням не гальмував і не встиг
закінчити маневр, оскільки все сталося
дуже швидко. До нього відразу підійшов
потерпілий і повідомив йому, що в нього
все записано на відео реєстраторі.
Потім до нього підійшли дві жінки і
повідомили, що вони все бачили і є
очевидцями ДТП, та повідомили йому свої
дані та номери телефонів. Тому за його
клопотанням свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9
були допитані в суді.

Потерпілий по справі ОСОБА_5 в
апеляційному суді пояснив, що 16.12.2013
року о 16 год. 40 хв., він на автомобілі
Тойота рухався по пр. Правди у м.
Кіровограді в напрямку критого ринку.
На перехресті з вул. Волкова, він
перестроївся на крайню праву смугу.
Оскільки зліва від нього стояли
автомобілі, то він відразу не бачив
зустрічні автомобілі, а побачив лише за
5 м. від себе, коли зустрічний
автомобіль, який повертав ліворуч та
перетинав йому дорогу, тому не встиг
загальмувати. Рухався у цей момент він
зі швидкістю близько 50-60 км/год. і коли
побачив небезпеку для руху, почав
приймати вправо, однак не встиг
уникнути зіткнення і після удару він
зупинився на вул. Волкова. Оскільки, все
сталося раптово, тому він не встиг
загальмувати. У суді першої інстанції
надавав такі ж пояснення, чув які
пояснення давали свідки.

Допитана в апеляційному суді свідок
ОСОБА_9 пояснила, що 16.12.2013 року близько
17 год. вона на перехресті вул. Волкова
та пр. Правди, переходила на
пішохідному переході в напрямку до
обласної лікарні через пр. Правди. Коли
для неї загорівся зелений сигнал
світлофора, вона ступила два кроки на
переході і в цей момент побачила, що
зліва від неї на великій швидкості на
неї рухався легковий автомобіль, тому
вона ледь встигла відскочити назад на
тротуар, а вказаний автомобіль проїхав
далі і на перехресті зіткнувся з
автомобілем Шкода. Стверджувала, що
йшла на зелене світло світлофора,
оскільки у цей момент назустріч їй
також йшли пішоходи, які були вже майже
на середині перехрестя. У цей момент
інші автомобілі, що рухались по пр.
Правди, вже зупинились перед нею.
Стверджувала, що водій автомобіля
Тойота їхав на великій швидкості, а
після зіткнення вона чула, як він з
кимось розмовляв по телефону і говорив,
що у нього все записано на відео
реєстраторі. Після цього вона підійшла
до водія автомобіля Шкода і повідомила,
що вона є очевидцем того, як сталося ДТП
та повідомила йому номер мобільного
телефону.

Допитана в апеляційному суді свідок
ОСОБА_12 пояснила, що 16.12.2013 року близько
17 год. вона поверталася з роботи додому
і рухалась по тротуару по пр. Правди від
тролейбусного Депо до вул. Волкова.
Коли підійшла до перехрестя вул.
Волкова та пр. Правди, і маючи намір
рухатись далі прямо через проїжджу
частину дороги по вул. Волкова,
побачила, що для неї загорівся червоний
сигнал світлофора, тому вона
зупинилась перед перехрестям, щоб
зачекати коли для неї загориться
зелений сигнал світлофора. У цей момент
вона почула, що позаду неї по пр. Правди
на великій швидкості на червоний
сигнал світлофора їхав автомобіль.
Потім вона побачила, що цей автомобіль
виїхав на перехрестя доріг і там
зіткнувся з автомобілем Шкода зеленого
кольору, який рухався назустріч і в цей
момент повертав ліворуч на вул. Волкова
та при цьому рухався не швидко. Після
цього вона підійшла до водія
автомобіля Шкода і повідомила, що вона
є свідком ДТП, назвала йому дані про
себе та залишила номер мобільного
телефону.

Також, в апеляційному суді допитано
двох свідків за клопотанням
представника потерпілого, а саме:

ОСОБА_10, який пояснив, що 16.12.2013 року у
вечірній час, на вулиці вже було темно,
він керуючи автомобілем ВАЗ - 2107,
номерний знак НОМЕР_3, білого кольору,
рухався по вул. Волкова. На перехресті з
пр. Правди, поблизу обласної лікарні,
він зупинився, оскільки для нього горів
червоний сигнал світлофора. Попереду
нього стояв ще автомобіль таксі і в цей
момент він побачив, що сталося
зіткнення автомобілів на перехресті.
Як саме сталося зіткнення він не
побачив. Потім він підійшов сам до
водія автомобіля Тойоти і залишив йому
свій телефон, так як вважав, що цей
водій був правий у даній дорожній
ситуації.

та ОСОБА_11, який пояснив, що дату ДТП він
вже не пам'ятає, можливо це було 16.12.2013
року у вечірній час, оскільки вже було
темно. Він рухався на автомобілі по пр.
Правди, а попереду нього рухався
автомобіль Шкода Октавія, темного
кольору. На перехресті вулиць поблизу
обласної лікарні автомобіль Шкода
Октавія повертав ліворуч, а тому на
зелений сигнал світлофора останній
виїхав на перехрестя і зупинився,
пропускаючи зустрічний транспорт. Він
також зупинився за ним, оскільки
рухався у тому ж напрямку. Потім він
побачив, що автомобіль Шкода різко
рвонув на ліво і сталося ДТП. Який горів
сигнал світлофора у цей момент він не
побачив. Однак, побачив, що через
перехрестя їм назустріч також стояли
автомобілі у два ряди, але де саме вони
стояли, перед світлофором чи на самому
перехресті, він вже не пам'ятає.

Як видно з протоколу про вчинення
адміністративного правопорушення,
скаржника хоч і не вказано потерпілим
по даній справі, однак перед початком
розгляду даної справи, ОСОБА_5
ознайомлено з матеріалами справи в
суді, на підставі поданої ним заяви, та
за його клопотанням, належним чином
повідомлено про дату розгляду справи, а
також долучено до справи його письмові
пояснення, а як видно з постанови суду,
йому надано можливість дати пояснення
по суті справи і в судовому засіданні
(а.с.9-10,12,23-25). Справа розглянута суддею
28.01.2014 року за участі ОСОБА_5, який
фактично є потерпілим по даній справі,
тому районний суд належним чином
дотримався вимог ст. 269 КУпАП.

Також, доводи апеляції представника
потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6
про те, що районний суд порушив права
потерпілого, передбачені ст. 269 КУпАП,
так як останній не зміг заявити
клопотання про приєднання до справи
пояснень інших свідків ДТП - ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, є такими що не відповідають
фактичним обставинам справи, оскільки
як видно із заяви потерпілого від 23.01.2014
року, останній ще 24.01.2014 року
ознайомився з матеріалами справи та
зробив їх фотокопії (а.с.9), та в цей же
день звернувся до суду з клопотанням
про виклик його в судове засідання на
28.01.2014 року для дачі пояснень та
відповідей на можливі запитання (а.с.10),
а також у день розгляду справи надав
суду свої письмові пояснення та
звернувся до суду з клопотанням
долучити їх до справи (а.с.23-24). При
цьому, як видно з долучених до справи
вищевказаних клопотань потерпілого,
останній жодного разу не вказував про
наявність з його боку свідків по
справі, на яких посилається його
представник у своїй апеляції та не
заявляв клопотання про їх допит в
судовому засіданні.

До того ж, в суді апеляційної інстанції
ОСОБА_3 та його представник - адвокат
ОСОБА_4, категорично стверджували про
те, що потерпілого з зали судового
засідання до кінця розгляду справи у
суді першої інстанції не видаляли і
останній не заявляв клопотання про
допит будь-яких свідків по справі.

Крім того, як видно з долучених до
апеляційної скарги письмових пояснень
свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, останні
написали їх лише 06.02.2014 року, тобто вже
після розгляду даної справи районним
судом (а.с.39-40).

Враховуючи вищезазначене, вважаю, що
районний суд розглянув дану справу з
урахуванням вимог ст. 245 КУпАП, оскільки
як видно з матеріалів даної справи,
заслухав пояснення особи, щодо якої
складено протокол ОСОБА_3, потерпілого
ОСОБА_5, за клопотанням правопорушника
пояснення свідків ОСОБА_12 і ОСОБА_9, а
також вивчив матеріали справи. При
цьому, слід звернути увагу на те, що
ОСОБА_3 вказав про наявність свідків
даної пригоди, ще у своєму першому
поясненні, яке надавав 16.12.2013 року,
тобто у той день коли сталося ДТП, до
того ж відразу вказав повні дані одного
свідка, а саме ОСОБА_12, лише помилково
зазначив її прізвище ОСОБА_8 (а.с.4).

За таких обставин вважаю, що районний
суд всебічно з'ясував всі обставини
справи та перевірив наявність
достатніх доказів, що встановлюють
наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення, а
тому обґрунтовано дійшов висновку про
не підтвердження матеріалами справи
вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому
правильно послався на пояснення двох
незацікавлених свідків, а саме ОСОБА_12
та ОСОБА_9, які чітко пояснили, що водій
автомобіля «Тойота» рухався на
заборонений сигнал світлофора, однак
повинен був зупинитись на перехресті, а
ОСОБА_3, який на той час вже виїхав на
перехрестя, мав право закінчити
поворот ліворуч, тобто в його діях
відсутні порушення Правил дорожнього
руху, які потягли за собою скоєння ДТП.

Тому за вказаних обставин справи
районний суд правильно дійшов
висновку, що дії водія автомобіля Шкода
ОСОБА_3 відповідали вимогам Правил
дорожнього руху України (а.с.25).

Апеляційний суд, відповідно до вимог
ст. 280 КУпАП всебічно дослідив
матеріали адміністративної справи
щодо ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, повторно
допитав свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9, а
також за клопотанням скаржника свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, та дійшов висновку,
що районним судом дана правильна
оцінки дослідженим по справі доказам
та обґрунтовано зроблено висновок про
те, що в діях ОСОБА_3 відсутні порушення
Правил дорожнього руху, які
знаходяться у причинному зв'язку з
наслідками, що настали.

При цьому, апеляційний суд критично
оцінює, як пояснення ОСОБА_5, так і
допитаних за клопотанням його
представника свідків ОСОБА_10 та
ОСОБА_11, з підстав, які зазначені в
даній ухвалі вище. До того ж останній
свідок частково підтвердив пояснення
ОСОБА_3, вказавши на те, що коли
автомобіль Шкода продовжив рух через
перехрестя, то через перехрестя їм
назустріч, вже стояли автомобілі у два
ряди, але де саме вони стояли, перед
світлофором чи на самому перехресті,
він вже не пам'ятає.

Тому, суд першої інстанції
обґрунтовано врахував, як правдиві
твердження правопорушника про те, що
він перед виконанням маневру повороту
ліворуч, зупинився та пропустив
зустрічний транспорт, а коли для
зустрічного транспорту загорівся
червоний сигнал світлофору та
автомобілі, які рухались йому
назустріч вже зупинились у два ряди,
тому він став рухатись, оскільки
повинен був закінчити проїзд
перехрестя, але несподівано на червоне
світло виїхав автомобіль Тойота і
зіткнувся з його транспортним засобом,
тому ДТП сталося з вини водія
автомобіля Тойота.

Тобто дослідженими по даній справі
об'єктивними доказами встановлено, що в
діях саме ОСОБА_3 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

За таких обставин, під час розгляду
даної справи районний суд, відповідно
до вимог ст. 251 КУпАП, належним чином
дослідив всі докази по справі і тому
дійшов правильного висновку про те, що
в матеріалах справи відсутні докази
щодо вчинення ОСОБА_3
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Тому доводи скарги представника
потерпілого ОСОБА_5 про незаконність
постанови суду є не обґрунтованими і
такими, що не підлягають задоволенню.
Процесуальні порушення, на допущення
яких вказує скаржник, не знайшли свого
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи.

З урахуванням викладеного, висновок
суду про відсутність у діях ОСОБА_3
складу адміністративного порушення є
правильним, а тому апеляційна скарга
представника потерпілого не підлягає
задоволенню і постанову суду слід
залишити без зміни.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст. 294 ч.8 п.1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника
потерпілого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 -
залишити без задоволення, а постанову
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 січня 2014 року про
закриття провадження у справі відносно
ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення -
залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Ремез П.М.