Справа № 462/1621/13-п
Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О..
Провадження № 33/783/715/13
Доповідач: Макойда З. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2014 року
м.
Львів

Суддя апеляційного суду Львівської
області Макойда З.М., розглянувши
адміністративну справу за апеляційною
скаргою правопорушника ОСОБА_1 на
постанову судді Залізничного
районного суду м. Львова від 20 березня
2013 року,-

в с т а н
о в и в :

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 130 ч.1
КУаАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік, за те, що 10 лютого 2013 року, о 03 год. 15
хв. керував автомобілем «Hyundai Sonata»,
номерний знак НОМЕР_1, у м.
Кам'янка-Бузька на вул. Львівській, 1, в
стані алкогольного сп'яніння, і це
підтверджується висновком № 33 щодо
результатів медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, чим порушив п. 2.9 «а»
Правил дорожнього руху України,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

На постанову судді ОСОБА_1. подав
апеляційну скаргу, в якій просить
поновити строк на апеляційне
оскарження постанови та змінити
постанову судді, призначити стягнення
у виді штрафу. Мотивує це тим, що вину
визнав повністю, у вчиненому розкаявся.
Зазначає, що судом не враховано
обставин, які пом'якшують
відповідальність, а саме позбавлення
права керування транспортними
засобами одночасно позбавляє його
можливості заробляти кошти, оскільки
офіційно не працює, а власний
автомобіль є єдиним джерелом отримання
ним доходів. Він вперше притягається до
адміністративної відповідальності за
подібне правопорушення та вказує, що
суд при обранні стягнення
необґрунтовано обрав найбільш суворий
вид з передбачених санкцією ч.1 ст. 130
КУпАП.

Перевіривши матеріали
адміністративної справи, доводи
викладені в апеляційній скарзі,
прихожу до висновку, що у поновленні
строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1
слід відмовити, а апеляційну скаргу
повернути скаржнику.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 на постанову
судді Залізничного районного суду
Львівської області від 20 березня 2013 р.
подана 25 грудня 2013 р., тобто за спливом
строків на апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема постанови суду ОСОБА_1 був
присутнім під час розгляду справи про
притягнення його до адміністративної
відповідальності і в судовому
засіданні вину не визнав, однак
пояснив, що перед тим як сів за кермо
автомобіля випив 50 гр. горілки.

Апелянт в своїй апеляційній скарзі
покликається на те, що виникає велика
необхідність у автомобілі, а відтак
просить поновити строк на апеляційне
оскарження зазначеної постанови суду.

Таке твердження апелянта не є поважною
причиною пропуску строку на апеляційне
оскарження і водночас не дає підстав
для поновлення цього строку.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП апеляційна
скарга подана після закінчення строку
на апеляційне оскарження постанови,
повертається апеляційним судом особі,
яка її подала, якщо у поновленні цього
строку відмовлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н
о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 в поновленні строку
на апеляційне оскарження постанови
судді Залізничного районного суду м.
Львова від 20 березня 2013 року про
притягнення його до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а
апеляційну скаргу повернути скаржнику.

Постанова є остаточною, оскарженню не
підлягає.

Суддя
З.М. Макойда