П О С Т А Н О В А

21.03.2014 рокуСправа №: 131/465/14-п Суддя
Іллінецького районного суду
Димбіцький Ю.В. розглянувши матеріали
ВДАІ Іллінецького РВ УМВС України у
Вінницькій області відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, не працюючого, по
ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 632021 від 18
лютого 2014 року, «18.02.14 р. о 10 30 хв. на а.д.
Іллінецький р-н с.Сорока водій ОСОБА_1
керував ВАЗ д.н. НОМЕР_1 з явними
ознаками алкогольного сп'яніння а саме
почервоніння очей запах з ротової
порожнини від проходження мед. огляду
на стан сп'яніння відмовився».

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
ОСОБА_1 своєї вини у скоєнні
правопорушення не визнав, пояснивши, що
18 лютого 2014 року він керував
автомобілем у тверезому стані. Пройти
медичний огляд з допомогою приладу
алкотестера працівники міліції йому не
пропонували, а їхати в лікарню він не
мав можливості. При складанні
протоколу про адміністративне
правопорушення вказаних у ньому
свідків, як і будь-яких інших осіб, крім
працівника міліції, на місці події не
було.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1,
дослідивши матеріали адміністративної
справи, доходжу висновку, що його вина
у скоєнні правопорушення не доведена
із наступних мотивів.

В порушення вимог ст.256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1 не
доведений факт керування ним 18 лютого
2014 року у 10 год. 30 хв. автомобілем у
стані алкогольного сп'яніння, чи
ухилення його від проходження
медичного огляду для встановлення
наявності (відсутності) стану
алкогольного сп'яніння.

Вказані у протоколі твердження, це є
лише беззаперечна суб'єктивна
впевненість працівника ДАІ у керуванні
ОСОБА_1 транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння, при цьому сам
факт керування ним у стані сп'яніння не
підтверджений будь-якими об'єктивними
доказами, тому є не доведеним.

У протоколі про адміністративне
правопорушення серії АБ2 № 632021 від 18
лютого 2014 року відносно ОСОБА_1
зазначено, що «18.02.14 р. о 10 30 хв. на а.д.
Іллінецький р-н с.Сорока водій ОСОБА_1
керував ВАЗ д.н. НОМЕР_1 з явними
ознаками алкогольного сп'яніння а саме
почервоніння очей запах з ротової
порожнини від проходження мед. огляду
на стан сп'яніння відмовився, чим
порушив вимоги п.2.5.а Правил дорожнього
руху, за що відповідальність
передбачена ч.1 ст.130 КУпАП».

Лінгвістичний зміст опису працівником
ДАІ об'єктивної сторони правопорушення
є в певній мірі абсурдним, адже не
піддається розумінню, яким чином
виявлений у водія ОСОБА_1 стан
алкогольного сп'яніння у вираженні
«різкого запаху алкоголю з ротової
порожнини» міг бути виявленим під час
керування ним 18 лютого 2014 року о 10 год.30
хв. на «а.д. Іллінецький р-н с.Сорока
водій ОСОБА_1 керував ВАЗ д.н. НОМЕР_1».

При цьому, у вказаному протоколі
не зазначено, що працівником ДАІ
водієві пропонувалось пройти
тестування на стан сп'яніння на місці
відповідним приладом. В цьому разі одна
лише відмова водія їхати до лікарні не
є повною відмовою від проходження
медичного огляду на стан сп'яніння.

Згідно ст.62 Конституції України,
усі сумніви щодо обвинуваченої особи
мають тлумачитись на її користь. Як
визначено у ст.19 Конституції України,
посадові особи органів державної влади
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Натомість, попри наявність таких
категоричних приписів Основного
Закону України, дії інспектора ДАІ щодо
оформлення матеріалу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1. не відповідають
вимогам закону.

Зокрема, в порушення вимоги ст.256 КУпАП
та п.4.2 Інструкції з оформлення
працівниками Державтоінспекції МВС
матеріалів про адміністративні
порушення у сфері забезпечення безпеки
дорожнього руху, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№ 77 від 26 лютого 2009 року,
зареєстрованої у Міністерстві юстиції
України 24 квітня 2009 року за № 374/16390, до
протоколу про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1
долучені пояснення вказаних у
протоколі свідків події, які були
заготовлені завчасно на друкованих
бланках, а не написані ними
власноручно, що знецінює їх як доказ.

Встановлення усіх складових
об'єктивної сторони правопорушення та
кваліфікації дій особи за приписами
КУпАП є прерогативою органу (посадової
особи), уповноваженої складати
протокол про адміністративне
правопорушення, а не органу (посадової
особи), уповноваженої розглядати
справи про адміністративні
правопорушення.

Таким чином вважаю, що в діях ОСОБА_1
об'єктивно не встановлений і належним
чином не зафіксований склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП.
Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП,
відсутність складу адміністративного
правопорушення виключає провадження в
справі про адміністративне
правопорушення і зумовлює закриття
розпочатого провадження.

Тому провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.247 п.1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в адміністративній справі
відносно ОСОБА_1 по ст.130 ч.1 КУпАП
закрити за відсутністю в його діях
об'єктивно підтвердженого і належним
чином зафіксованого складу
адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена особою,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником, потерпілим,
його представником або на неї може бути
внесено протест прокурора протягом
десяти днів з дня винесення постанови
до апеляційного суду Вінницької
області через Іллінецький районний
суд.

Суддя:
Ю.В. Димбіцький