Справа № 736/468/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2014 року
м. Корюківка

Суддя Корюківського районного суду
Чернігівської області Синько О.О.,

при секретарі Крапивній Г.В.,

за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі засідань суду у м.
Корюківці матеріали, що надійшли від
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Чернігівській області
про притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянки України, уродженки смт.
Холми Корюківського району
Чернігівської області, мешканки
АДРЕСА_1, працюючої директором ТОВ
"Імпульс", раніше до адміністративної
відповідальності не притягувалася,

за ч.1 ст.41 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2014 року від Територіальної
державної інспекції з питань праці у
Чернігівській області надійшов
адміністративний протокол відносно
директора ТОВ "Імпульс" ОСОБА_1 про
порушення нею вимог трудового
законодавства, а саме: під час
перевірки 27.03.2014 року було виявлено
порушення вимог ст.ст.50, 66, 95, 96, 106, 107
КЗпП України.

Так, трудові книжки і вкладиші до них
заповнюються у відповідних розділах
українською та російською мовами.
Проте, у трудовій книжці ОСОБА_2 запис
про прийняття здійснений лише
українською мовою у розділі "Сведения о
награждении", що є порушенням вимог п.2.1
глави 2 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України № 58 від
29.07.1993 року.

Із кожним записом, що заноситься до
трудової книжки на підставі наказу
(розпорядження) про призначення на
роботу, переведення і звільнення,
працівники ознайомлюються під
розписку в особовій картці. На момент
перевірки особові картки працівників
(типова форма № П-23, затверджена
наказом Мінстату України від 25.12.2009
року № 495/656) відсутні, що є порушенням
вимог п.2.5 глави 2 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України № 58 від 29.07.1993 року.

Працівникам надається перерва для
відпочинку і харчування тривалістю не
більше двох годин. У наданих для
перевірки Правилах внутрішнього
трудового розпорядку товариства
перерва для відпочинку не передбачена,
це підтверджується і графіками роботи
продавців продовольчих товарів, що є
порушенням вимог ч.1 ст.66 КЗпП України.

Відповідно до ст.96 КЗпП України
формування тарифної сітки провадиться
на основі тарифної ставки робітника
першого розряду, яка встановлюється у
розмірі, що перевищує законодавчо
встановлений розмір мінімальної
заробітної плати, та
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних
ставок (посадових окладів). Віднесення
виконуваних робіт до певних тарифних
розрядів і присвоєння кваліфікаційних
розрядів робітникам повинно
проводитись власником згідно з
тарифно-кваліфікаційним довідником.
Відповідно до довідника
кваліфікаційних характеристик
професій продавець продовольчих
товарів є робітником 3-5 розряду, а
формування тарифної сітки проводиться
на основі тарифної ставки робітника 1
розряду.

Згідно наданого для перевірки штатного
розпису діючого з 01.12.2013 року, записів в
трудових книжках ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
інших продавців продовольчих товарів,
які працюють на день перевірки,
кваліфікаційні розряди не присвоєні,
що є порушенням вимог ст.96 КЗпП України,
ч.3 ст.6 Закону України "Про оплату праці"
та п.2.14 глави 2 Інструкції про порядок
ведення трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України № 58 від
29.07.1993 року.

В період між переглядом мінімальної
заробітної плати індивідуальна
заробітна плата підлягає індексації у
встановленому законодавством порядку.
Продавцю продовольчих товарів ОСОБА_2,
яка прийнята на посаду 01.04.2010 року
відповідно до наказу № 126 від 01.04.2010
року з посадовим окладом 1080,00 грн.,
протягом 2010 року підвищувався
посадовий оклад, а саме з 01.10.2010 року
оклад становив 1091,00 грн., з 01.12.2010 року -
1102,00 грн. А при окладі у розмірі - 1124,00
грн., який встановлений штатним
розписом з 01.01.2011 року, у продавця
продовольчих товарів ОСОБА_2 з травня
2011 року виникло право на індексацію
заробітної плати, а саме у 2011 році при
базовому місяці січень 2011 року
заробітна плата за травень 2011 року
підлягає індексації на 2,3%, у
червні-липні 2011 року - 3,6%, у
серпні-грудні 2011 року - 4,9%. Згідно
відомостей нарахування заробітної
плати індексація заробітної плати
ОСОБА_2 не здійснювалась. У січні 2012
року у зв'язку з підвищенням посадового
окладу до розміру 1256,00 грн. право ОСОБА_2
на індексацію грошових доходів
припинилось. Наведене є порушенням
вимог ч.6 ст.95 КЗпП України, ст.33 Закону
України "Про оплату праці" та п.4 Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1078 від 17.07.2003 року .

Оплата за роботу у святкові і неробочі
дні проводиться у подвійному розмірі.
Відповідно до табелів обліку робочого
часу за січень та березень 2014 року
продавці продовольчих товарів ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 працювали з 1
січня 2014 року по 7 годин, ОСОБА_4, ОСОБА_6,
ОСОБА_2 працювали 7 січня 2014 року по 7
годин, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 працювали
8 березня 2014 року по 7 годин. Оплата
праці за роботу у святковий день у
подвійному розмірі не здійснена, що
підтверджується відомостями
нарахування заробітної плати за січень
та березень 2014 року, з яких видно, що всі
години роботи оплачені в розмірі
годинної тарифної ставки. На момент
перевірки оплата праці за роботу у
святковий день у подвійному розмірі не
нарахована і не виплачена, що є
порушенням вимог ст.107 КЗпП України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.50 КЗпП
України тривалість робочого часу не
повинна перевищувати 40 годин на
тиждень. Згідно табелю обліку робочого
часу за березень 2014 року продавці
продовольчих товарів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
відпрацювали по 42 години на тиждень (з 24
по 30 березня 2014 року). У березні 2014 року
при нормі тривалості 159 годин на місяць
ОСОБА_4 відпрацював 161 годину, тобто 2
години понаднормово, а ОСОБА_5 - 168 годин,
із них 9 годин понаднормово. При цьому
слід зазначити, що згідно відомостей
нарахування заробітної плати за
березень 2014 року оплата понаднормових
годин вищезазначеним працівникам не
здійснювалась, що є порушенням ч.1 ст.50
КЗпП України та ст.106 КЗпП України.

Своїми діями ОСОБА_1 скоїла
правопорушення, передбачене ч.1 ст.41
КУпАП.

Правопорушення є триваючим, виявлене
27.03.2014 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину
визнала повністю.

Вина ОСОБА_1 підтверджується
матеріалами справи, а саме: даними
протоколу про адміністративне
правопорушення № 25-12-029/312 від 27.03.2014
року, даними акту перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 25-12-029/0324 від
27.03.2014 року, копіями штатного розпису
ТОВ "Імпульс" станом на 01.10.2010 року,
01.12.2010 року, 01.01.2011 року, 01.10.2011 року,
01.12.2011 року, 01.01.2012 року, 01.01.2013 року,
01.12.2013 року, копіями витягів з трудової
книжки ОСОБА_5, ОСОБА_2, копіями
відомостей про нарахування заробітної
плати за січень-березень 2014 року,
копіями табелів обліку робочого часу
за січень-березень 2014 року, копією
витягу з Правил внутрішнього трудового
розпорядку ТОВ "Імпульс", копією
графіку робочого часу працівників ТОВ
"Імпульс", магазину № 1 на березень 2014
року та поясненнями, наданими
правопорушником у судовому засіданні.

Суд, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю, приходить
до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні
ознаки правопорушення, передбаченого
ч.1 ст. 41 КУпАП.

При накладенні адміністративного
стягнення суд враховує характер
вчиненого правопорушення, особу
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, відсутність обставин, що
пом'якшують відповідальність,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність та вважає, що
адміністративне стягнення у виді
штрафу є необхідним і достатнім
стягненням для виховання особи, яка
вчинила адміністративне
правопорушення в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень в
подальшому.

Керуючись ст.33, ст.221, п.1 ч.1 ст.284, ч.1 ст.41
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП, та накласти на неї
адміністративне стягнення у виді
штрафу на користь держави у розмірі - 510
(п'ятсот десять) гривень, який підлягає
добровільній сплаті протягом 15 днів з
дня вручення постанови.

У відповідності до ч.2 ст.308 КУпАП в
порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу з
правопорушника стягується подвійний
розмір штрафу, зазначеного у постанові.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 36,54
грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Чернігівської області протягом 10
днів з дня її винесення шляхом подання
апеляційної скарги до Корюківського
районного суду Чернігівської області.

Суддя Корюківського районного суду

Чернігівської області

О.О.Синько