Справа № 535/163/14-п
Провадження № 3/535/73/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2014 року Котелевський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючого - судді Цвітайло
П.В.,

при секретарі
Дрижирук Л.М.,

з участю:

прокурора
Максакової В.А.,

обвинуваченого
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в сел. Котельва
кримінальне провадження за № 0000058
від 20 лютого 2014 року, про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженця та
жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина
України, освіта середня, не одруженого,
на утриманні неповнолітніх дітей не
має, не працюючого, раніше не судимого
25.11.2013 року Котелевським районним судом
Полтавської області за ч.1 ст. 185 КК
України до 150 годин громадських робіт,
судимість не знята і не погашена в
установленому законом порядку,

в скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389
КК України;

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_1 був засуджений
вироком Котелевського районного суду
Полтавської області від 25 листопада 2013
року за ч.1 ст.185 КК України з
призначенням йому покарання у виді 150
годин громадських робіт (а.с. 33-35). Маючи
судимість за вчинення крадіжки, яка не
знята і не погашена в установленому
законом порядку. Будучи ознайомленим з
порядком та умовами відбування
покарання та наслідками ухилення від
відбування покарання у вигляді
притягнення до кримінальної
відповідальності (а.с. 38, 39), не зважаючи
на неодноразово застосовані до нього
застереження у вигляді письмового
попередження про притягнення до
кримінальної відповідальності за ч.2
ст.389 КК України за порушення ним
порядку та умов відбування покарання,
умисно допустив ухилення від
відбування громадських робіт. Як
встановлено в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 відбув 84 години
громадських робіт, не відбутий строк
громадських робіт становить 66 годин
громадських робіт, що також
підтверджується довідкою
Кримінально-виконавчої інспекції №
15/4-278 від 24 березня 2014 року (а.с. 45),
довідкою Комбінату комунальних
підприємств № 124 від 24 березня 2014 року
(а.с. 46).

Під час судового слідства
обвинувачений - ОСОБА_1, в своїх
поясненнях суду свою вину в
інкримінованому йому кримінальному
правопорушенню (злочину) визнав
повністю. Пояснивши суду, що дійсно
загуляв вживав спиртні напої з друзями,
а виконувати вирок суду щодо
відробітку громадських робіт не
захотів. Про умови відбування
покарання за вироком суду був
ознайомлений, і декілька раз
попереджався про наслідки ухилення від
відбуття покарання у виді громадських
робіт. Обвинувачений ОСОБА_1, також
зазначив суду, що вину визнає повністю,
щиро розкаюється в скоєному, запевняв
суд, що більше не буде вчиняти злочини
та просить суворо не карати його.

Винність обвинуваченого у вчинені
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК
України стверджена також наданими
державним обвинувачем під час судового
слідства: витягом з кримінального
провадження № 0000058 від 20 лютого 2014
року (а.с. 26); вироком Котелевського
районного суду Полтавської області від
25 листопада 2013 року (а.с. 33-35), поданням
про притягнення до кримінальної
відповідальності від 03 лютого 2014 року
(а.с. 31-32) постановою про встановлення
днів явки на реєстрацію (а.с. 36-37).

Оскільки учасники судового
провадження, зокрема прокурор та
обвинувачений (а.с. 24) вважали
недоцільним дослідження доказів щодо
тих обставин, які ніким не оспорюються,
і судом встановлено, що вони правильно
розуміють зміст цих обставин, немає
сумнівів у добровільності їх позиції,
судовий розгляд кримінального
провадження було проведено відповідно
до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому судом було роз'яснено
прокурору і обвинуваченому, що в такому
випадку вони будуть позбавлені права
оскаржити ці обставини в апеляційному
порядку.

Суд системно, допитавши
обвинуваченого, проаналізувавши норми
кримінального закону, дійшов висновку,
що обвинувачений - ОСОБА_1, винний в
скоєнні кримінального правопорушення
(злочину), за вище вказаних обставин, а
саме в ухиленні від відбування
громадських робіт особою, засудженою
до цього покарання, і кваліфікує його
дії за ч. 2 ст. 389 КК України.

Кримінальне правопорушення (злочин) за
ч. 2 ст. 389 КК України є закінченими з
моменту коли ОСОБА_1, умисно, не виконав
обов'язку зазначеного у вироку щодо
відбування (виконання) громадських
робіт, що обвинувачений - ОСОБА_1
фактично і зробив.

При призначенні покарання
обвинуваченому суд виходить, із вимог
ст. 65 КК України, враховує характер і
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення
(злочину), особу винного, обумовлену
тим, що він раніше судимий, за місцем
проживання характеризується негативно
(а.с. 50), перебуває на обліку у лікаря
нарколога у лікаря психіатра на обліку
не перебуває (а.с. 52).

Обставинами, що пом'якшують
покарання обвинуваченого - ОСОБА_1
відповідно до вимог ст. 66 КК України,
суд визнає - щире каяття у вчиненому
кримінальному правопорушенні
(злочину), відсутність будь-яких тяжких
наслідків.

Обставинами, які обтяжують покарання
обвинуваченого - ОСОБА_1 відповідно до
вимог ст. 67 КК України, суд визнає -
рецидив злочину.

З урахуванням пом'якшуючих та
обтяжуючих покарання обвинуваченого,
суд вважає за необхідне обрати
обвинуваченому - ОСОБА_1, покарання у
виді арешту на певний строк в межах
санкції відповідної частини та статті,
так як інша міра покарання, буде
недоцільною і не матиме виховного та
профілактичного впливу для підсудного,
а оскільки новий злочин обвинувачений -
ОСОБА_1, вчинив у період відбуття
покарання за вироком Котелевського
районного суду Полтавської області від
25 листопада 2013 року, то остаточно
покарання обвинуваченому - ОСОБА_1, слід
обрати за правилами ст. 71 та ст. 72 КК
України (одному дню арешту відповідає 8
годин громадських робіт), і до
покарання за новим вироком, слід
частково приєднати невідбуту частину
покарання за попереднім вироком
Котелевського районного суду
Полтавської області від 25 листопада 2013
року і за сукупністю вироків визначити
остаточне покарання у виді арешту на
певний строк.

Таке покарання на думку суду,
буде справедливим, співмірним та
домірним вчиненому обвинуваченим
кримінальному правопорушенню
(злочину), необхідне і достатнє для
виправлення і соціальної реабілітації
обвинуваченого - ОСОБА_1, а також
попереджатиме і запобігатиме вчиненню
обвинуваченим нових злочинів і в
повній мірі відповідатиме меті
покарання.

Згідно медичного висновку про стан
здоров'я, працездатність та
необхідність застосування примусового
лікування від алкоголізму, ОСОБА_1, має
діагноз: ППРА синдром залежності
активне вживання. Потребує лікування
від вживання ПАР (а.с. 51).

По даному кримінальному провадженню
цивільний позов не заявлявся,
процесуальні витрати відповідно до
вимог ст. 118-122 КПК України, які б
підлягали стягненню з обвинуваченого
відсутні.

Заходи забезпечення кримінального
провадження та запобіжного заходу щодо
обвинуваченого - ОСОБА_1 не
застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 371, 373, 374, 376, КПК України, суд;-

З А С У Д И В :

Обвинуваченого - ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389
КК України.

Призначити ОСОБА_1 покарання: по ч. 2 ст.
389 КК України 3 (три) місяці арешту.

На підставі ст. 71 КК України до
покарання, призначеного за даним
вироком, частково приєднати невідбуте
покарання за вироком Котелевського
районного суду Полтавської області від
25 листопада 2013 року враховуючи ст. 72 КК
України у виді 8 (восьми) днів арешту і
за сукупністю вироків визначити ОСОБА_1
остаточне покарання у виді арешту на
строк 3 (три) місяці 8 (вісім) днів.

Вирок може бути оскаржений через
Котелевський районний суд Полтавської
області до Апеляційного суду
Полтавської області протягом 30
(тридцяти) днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору вирок
вручити негайно після його
проголошення.

Учасники судового провадження
мають право отримати в суді копію
вироку.

Суддя