Справа № 3/489/534/2014 р.
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2014 року
м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду
міста Миколаєва Олефір М.В., при
секретарі судового засідання Луциній
А.М., розглянувши матеріали, які
надійшли від Територіальної державної
інспекції з питань праці в
Миколаївській області про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1,
громадянки України, мешканки АДРЕСА_1,
працюючої директором ТОВ «Аста - Агро»,
за скоєння правопорушення
передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні, при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення було встановлено,
наступне:

В порушення вимог п. 2.5 Інструкції № 58
«Про порядок ведення трудових книжок..»
на підприємстві особові картки
працівників форми П - 2 не заповнені у
повному обсязі, із записами
працівників не ознайомленою Наприклад:
в особовій картці ОСОБА_2 не заповнено
колонку про відомості коли та як
працівник перебуває у щорічній
відпустці. Дане порушення допущено
відносно всіх працівників
підприємства.

В порушення вимог власник або
уповноважений ним орган письмово не
повідомляє працівника про дату початку
відпустки не пізніше як за два тижні;

ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явилася, про день, час та місце
розгляду справи повідомлена вчасно та
належним чином, письмового клопотання
про відкладення розгляду справи від
неї не надходило.

Вивчивши письмові матеріали справи,
враховуючи пояснення ОСОБА_1, які вона
давала при складанні протоколу - суд
вважає, що її дії кваліфіковані вірно
за ст. 41 ч.1 КУпАП, так як вона, працюючи
на посаді директора підприємства,
допустила порушення вимог
законодавства про працю, які є
триваючими, а тому за даною статтею
повинна бути притягнута до
адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 22 КУпАП - при
малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), уповноважений
вирішувати справу, може звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

Враховуючи відомості про особу
ОСОБА_1, а саме те, що вона працює,
обставини, що обтяжують
відповідальність за адміністративне
правопорушення не встановлені; -
вважаю, що відносно ОСОБА_1 можливо
застосувати норми ст. 22 КУпАП та
звільнити її від адміністративної
відповідальності, так як вчинене нею
порушення можливо вважати малозначним.

Крім того, в судовому засіданні
встановлено, що на підприємстві з вини
керівництва, тобто ОСОБА_1 було
допущено ще ряд порушень трудового
законодавства, а саме:

- в порушення вимог ч. 1 ст. 38 КЗпП
України - трудовий договір укладений на
невизначений строк з працівником
ОСОБА_3 розірвано з порушенням строків,
так у заяві працівника ОСОБА_3 не
визначено конкретний строк звільнення,
заяву датовано 27.05.2013 року - проте
адміністрація підприємства звільнила
працівника 28 травня 2013 року /наказ про
звільнення за власним бажанням за № 52-к
від 27 травня 2013 року/позбавила
працівника права передбаченого ст. 38
КЗпП України у частині залишення його
на роботі, якщо по закінченню
двотижневого строку працівник не
вимагає свого звільнення;

- в порушення вимог ч.4 ст. 115 КЗпП
України - заробітна плата працівникам
за весь час щорічної відпустки не
виплачується не пізніше ніж за три дні
до початку відпустки. Наприклад,
відповідно до наказу № 68-к від 30 липня
2013 року - працівниця ОСОБА_4 перебувала
у щорічній відпустці з 30 липня 2013 року -
заробітну плату за час відпустки їй
було виплачено 05 серпня 2013 року -
відомість № ВЗП - 00015 від 05 серпня 2013
року;

- в порушення вимог ч. 1 т. 116 КЗпП
України повний розрахунок із
звільненим працівником на
підприємстві проведено не у день
звільнення. Наприклад: відповідно до
табелю обліку робочого часу працівник
ОСОБА_3 /звільнений 27 травня 2013 року -
наказ про звільнення за власним
бажанням за № 52-к від 27 травня 2013
р./знаходився на робочому місці у
останній день роботи. Заробітну плату
та компенсацію за невикористану
відпустку у сумі 1600 гривень йому було
виплачено 28 травня 2013 року /виписка по
рахунку НОМЕР_2 від 28 травня 2013 року АТ
«Укрсіббанк»/.

- в порушення вимог ст.117 КЗпП України
працівнику ОСОБА_3 звільненому 27
травня 2013 року на момент перевірки не
виплачено середній заробіток за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку. Так строк затримки виплати
заробітної плати складає 1 календарний
день, таким чином, адміністрацією
підприємства ненараховано та
невиплачено ОСОБА_3 грошові кошти за
один робочий день, згідно його
посадового окладу по штатному розпису,
діючому на підприємстві на день
звільнення працівника.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП - якщо
справи про адміністративні
правопорушення відповідно до Кодексу
України про адміністративні
правопорушення чи інших законів
підвідомчі суду /судді/, стягнення може
бути накладено не пізніше як через три
місяці з дня вчинення правопорушення,
а при триваючому правопорушенні - не
пізніше як через три місяці з дня його
виявлення.

У вказаній частині правопорушення
скоєні більше трьох місяців назад вони
не є триваючими та являються фактами,
що стосуються конкретної особи та
періоду часу; на момент розгляду справи
у суді сплив строк для притягнення
особи в даній частині до
адміністративної відповідальності.

Тобто, судом встановлені обставини,
які відповідно до п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП
виключають провадження в справі про
адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 38, п. 7 ст. 247, 284 КУпАП,
суддя

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП.

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної
відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП на
підставі ст. 22 КУпАП - в зв'язку з
малозначністю, оголосивши їй усне
зауваження

Постанова може бути оскаржена
протягом 10 діб з моменту винесення до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Ленінський районний суд м.
Миколаєва.

Суддя:
М.В. Олефір