АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ справи 33/796/539/2014
Головуючий 1 інстанції - Карабань В.М.
Категорія - ст. 124 КУпАП
Головуючий - Бартащук Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
місто Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
міста Києва Бартащук Л.В., за участю гр.
ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду клопотання ОСОБА_4 про
поновлення строку на апеляційне
оскарження постанови суду та
апеляційну скаргу на постанову
Печерського районного суду міста Києва
від 28 січня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Печерського
районного суду міста Києва від 28.01.2014
року, провадження у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_3 закрито у
зв'язку з відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ 2 296863 від 23.10.2013 року, ОСОБА_3, 23.10.2013
року о 19 годині 49 хвилин, керуючи
автомобілем «Мазда», державний
номерний знак НОМЕР_1, на виїзді на бул.
Дружби Народів з Наддніпрянського
шляхопроводу в м. Києві, в залежності
від швидкості руху та дорожньої
обстановки, не дотримався безпечного
бокового інтервалу, внаслідок чого
відбулося зіткнення з автомобілем
«Сузукі», державний номерний знак
НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4,
чим порушив п. 13.1 ПДР України та вчинив
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП.

Не погоджуючись з прийнятим
рішенням, гр. ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, в якій просить постанову судді
районного суду про закриття
провадження у справі відносно ОСОБА_3
скасувати та прийняти нову постанову,
якою останнього визнати винним в
скоєні ДТП. При цьому апелянт зазначає,
що висновки постанови суду не
відповідають фактичним обставинам
справи та не підтверджені наявними
доказами.

Крім того, гр. ОСОБА_4 звернувся з
клопотанням про відновлення строку на
апеляційне оскарження, зазначаючи, що
його належним чином не повідомлено про
дату та час судового засідання, копія
постанови на його адресу направлена не
була, а про прийняте судом рішення
дізнався після спливу строку на
апеляційне оскарження постанови -
18.03.2014 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4, який
підтримав свою апеляційну скаргу та
просив поновити строк на апеляційне
оскарження постанови суду, ОСОБА_3, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_4, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що строк на апеляційне
оскарження постанови суду підлягає
поновленню, а апеляційна скарга
ОСОБА_4 - задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи про
адміністративне правопорушення, в
судовому засіданні ОСОБА_4 присутнім не
був і будь-які дані, які б
підтверджували отримання ним повістки
про виклик до суду, в матеріалах справи
відсутні. Також матеріалами
адміністративної справи встановлено,
що судом першої інстанції копія
постанови суду на адресу ОСОБА_4 не
направлялась, за таких обставин, цей
строк на апеляційне оскарження
пропущено з поважних причин, а тому
підлягає поновленню.

Відповідно до ст.ст. 245, 251, 280 КУпАП в
справі про адміністративне
правопорушення обставини
правопорушення повинні бути з'ясовані
всебічно, повно й об'єктивно в їх
сукупності. Доказами в справі про
адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Орган (посадова особа) при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення зобов'язаний з'ясувати:
чи було вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна особа в його
вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначені вимоги закону судом першої
інстанції дотримані не в повному
обсязі.

Так, суддею в оскаржуваній постанові
зазначено, що правопорушник ОСОБА_3 в
судове засідання з'явився, вину не
визнає, та його пояснення відповідають
фактичним обставинам справи.

При цьому в оскаржуваній постанові не
приведено жодного переконливого
доказу про відсутність в діях водія
ОСОБА_3 порушень вимог п. 13.1 Правил
дорожнього руху України.

Згідно наявних у матеріалах справи
письмових пояснень гр. ОСОБА_3, наданих
інспектору ДАІ, він 23.10.2013 року керував
автомобілем Мазда по Наддніпрянському
шляхопроводу в напрямку Дружби
Народів, та не доїжджаючи до виїзду на
бульвар Дружби Народів приблизно 100
метрів, відбулося зіткнення з
автомобілем Сузукі. Гр. ОСОБА_3
зазначає, що рухаючись в зазначеному
напрямку, в момент перестроювання
отримав удар в праву задню частину
свого авто від автомобіля, який їхав
позаду нього, а саме Сузукі, та
зрозумів, що автомобіль Сузукі
знаходився в «мертвій зоні». Вказує, що
автомобіль Сузукі не дав йому
можливість закінчити маневр
перестоювання. Крім того, гр. ОСОБА_3
зазначає, що свідків даного ДТП не має,
вину не визнає (а.с. 3 (оборот).

Відповідно до пояснень гр. ОСОБА_4,
наданих інспектору ДАІ, 23.10.2013 року о 18
годині 49 хвилин він керував
автомобілем Сузукі, та рухаючись по
Наддніпрянському шосе, заїхавши на
Наддніпрянський шляхопровід у
напрямку бульвару Дружби Народів,
зупинився перед дорожнім знаком «Дати
дорогу», та переконавшись у
відсутності автомобілів на головній
дорозі, тобто Наддніпрянському
шляхопроводі, виїхав у крайню праву
смугу дороги та продовжив рух у
напрямку бульвару Дружби Народів.
Приблизно через 50-70 метрів машина
Мазда, яка рухалась поруч із його авто у
лівому ряду дороги, почала маневр
перестроювання на його полосу руху, не
переконавшись у безпеці такого
маневру. Не маючи змогу зреагувати
екстреним гальмування, він змістив
своє авто до краю дороги, але машина
Мазда у процесі маневру перестроювання
через сплошну лінію розмітки вдарила
його авто у ліву передню арку колеса.
Крім того, у своїх поясненнях гр. ОСОБА_4
вказує, що з ним в машині знаходилася
його знайома - ОСОБА_1, яка стала свідком
даного ДТП (а.с. 4).

Свідок ОСОБА_1, в своїх поясненнях суду
показала, що 23.10.2013 року приблизно о 18
годині 50 хвилин вона їхала зі своїм
знайомим ОСОБА_4 в автомобілі Сузукі.
При виїзді на розв'язку моста Патона зі
сторони Набережного Шосе, вони
зупинились, щоб пропустити машини, які
їхали по головній дорозі, та не
створюючи перешкод, продовжили рух у
напрямку бульвару Дружби Народів.
Потім, автомобіль Мазда, випереджуючи
їх авто, почав маневр перестроювання у
смугу, в якій вони рухались. Автомобіль
Сузукі почав гальмувати, проте
зіткнення відбулось (а.с.16).

Згідно рапорту інспектора СО МДТП ВДАІ
Печерського РУ, капітана А.Ганзя, після
ретельного вивчення схеми ДТП стає
зрозумілим, що на момент зіткнення
автомобілів Мазда та Сузукі,
перехрещення проїзних частин
знаходиться позаду на відстані 35
метрів від місця зіткнення (зі слів
водія ОСОБА_3) та на відстані 72,3 метра
(зі слів водія ОСОБА_4), що свідчить про
те, що посилання ОСОБА_3 на дорожні
знаки «Дати дорогу» та «Головна
дорога» є безпідставними. Зазначає, що
ОСОБА_3 в своєму поясненні вказує, що
свідків даного ДТП не було, під час
перестроювання в праву полосу
автомобіля Сузукі він не бачив, так як
той знаходився в «мертвій зоні». Крім
того, А.Ганзя вказує на те, що в
протоколі про адміністративне
правопорушення ОСОБА_3 свою вину
визнає.

Відповідно до постанови суду, ОСОБА_3
здійснив зупинку одразу після того, як
почув гучний удар.

Разом з цим, ці дані суперечать
фактичним матеріалам справи, схемі ДТП,
оскільки вказане ним місце удару
знаходиться за 35 м від перехрестя, а
автомобіль Мазда зупинився на відстані
майже 85 м. за перехрестям (а.с. 20-21).

Таким чином, суд приймає до уваги
пояснення гр. ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_1,
оскільки вони узгоджуються між собою
та підтверджуються даними схеми ДТП і
ушкодженнями, виявленими на
автомобілях Мазда та Сузукі.

Разом з тим, суддя апеляційного суду не
може прийняти до уваги пояснення
свідків гр. ОСОБА_6 та гр.
ОСОБА_7 про обставини ДТП, оскільки як
водій ОСОБА_4 так і
водій ОСОБА_3 зазначали інспектору ДАІ,
що свідків ДТП немає. Поява свідків
через тривалий час та їх пояснення суд
вважає непереконливими, оскільки
доказів на підтвердження своїх
пояснень свідками суду не надано.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції не надав належної оцінки
поясненням водія ОСОБА_4, а тому доводи
апелянта знайшли своє підтвердження, у
зв'язку із чим постанова судді
місцевого суду про закриття
провадження у справі відносно
гр. ОСОБА_3 за відсутністю в
його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, підлягає скасуванню.

У зв'язку з вищевикладеним, апеляційний
суд приходить до висновку, що у справі
необхідно прийняти нову постанову,
якою визнати доведеною вину гр. ОСОБА_3
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, однак враховуючи те, що на момент
розгляду апеляційної скарги сплили
строки накладення адміністративного
стягнення, встановлені ст. 38 КУпАП,
провадження у даній справі підлягає
закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову судді Печерського районного
суду міста Києва від 28.01.2014 року, якою
провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_3 закрито у зв'язку з відсутністю
події і складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою ОСОБА_3
визнати винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, а
провадження у даній справі закрити на
підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, тобто у зв'язку
із закінченням на момент розгляду
справи про адміністративне
правопорушення строків, передбачених
ст. 38 КУпАП.

Дана постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Л.В.Бартащук