АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
№ провадження 33/781/147/14
Головуючий у суді І-ї
інстанції Жушман О. М.
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Ремез П.М., за
участю секретаря Безуматової О.М.,
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши у порядку
апеляційного перегляду справу про
адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 20 лютого
2014 року відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває у
відпустці по догляду за дитиною,
проживає АДРЕСА_1

за ст. 124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Петрівського
районного суду Кіровоградської
області від 20 лютого 2014 року на ОСОБА_3
накладене адміністративне стягнення
за ст. 124 КпАП України у вигляді штрафу у
розмірі 340 гривень на користь держави.

ОСОБА_3 визнана винною у тому, що вона 06
лютого 2014 року о 13 год. 50 хв., під час
руху на автомобілі НОМЕР_1, по
автодорозі Т - 1215 - 70 км, не вибрала
безпечної швидкості руху, щоб це було
безпечним, не врахувала дорожньої
обстановки, не впоралась з керуванням,
не дотрималась безпечного інтервалу,
внаслідок чого здійснила зіткнення з
автомобілем ВАЗ - 2109, д.н. НОМЕР_2, який
рухався їй назустріч.

У своїй апеляції ОСОБА_3 просить
скасувати дану постанову суду від
20.02.2014 року як незаконну та закрити
провадження у даній справі, за
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.
Мотивує скаргу тим, що згідно вимог п. 1.4
Правил дорожнього руху, кожний учасник
дорожнього руху має право
розраховувати на те, що й інші учасники
виконують ці Правила та згідно п. 13.4
Правил дорожнього руху, якщо
зустрічний роз'їзд утруднений, водій,
на смузі руху якого є перешкода чи
габарити транспортного засобу, яким
він керує, заважають зустрічному руху,
повинен дати дорогу. При цьому вказує
на те, що водій автомобіля ВАЗ-21093,
державний номер НОМЕР_2, який рухався їй
назустріч, при наявності перешкоди на
його смузі руху у вигляді снігового
замету, не надав їй дорогу, а виїхавши
на зустрічну смугу, продовжив рух, при
цьому правою частиною зачепив
перешкоду, від чого задня частина
автомобіля пішла в занос на зустрічну
смугу. З метою уникнення зіткнення вона
прийняла, як можливо було правіше і
застосувала екстрене гальмування.
Однак, при цьому зачепила правою
частиною бампера обочину і отримала
дотичний удар у ліву частину свого
автомобіля лівим кутом бампера
автомобіля ВАЗ-21093. Тому, вважає, що за
вказаних обставин вона не порушила
поставлених їй у провину п.п.12.1 та 13.1
Правил дорожнього руху. Вказує і на те,
що суд при розгляді справи не надав
оцінки показанням учасників пригоди,
їх відповідність даним, зафіксованим
на схемі ДТП, а лише беззаперечно
прийняв суб'єктивну думку працівника
міліції про причини ДТП, який не був
присутнім на місці події під час її
скоєння, тому на її думку судом не
надано оцінки відомостям, зафіксованим
на схемі ДТП, а саме виявлення уламків,
частин автомобіля «HYUNDAI», осипів бруду
та габаритів транспортних засобів.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка
підтримала свою скаргу та просила її
задовольнити вважаю, що скарга
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Як інспектор ДАІ, під час складання
протоколу про адміністративне
правопорушення, так і суддя під час
розгляду справи у порушення вимог
ст.ст. 245 і 251 КУпАП неповно дослідили
обставини справи, внаслідок чого
інспектор ДАІ склав адміністративний
протокол, а суддя постановив рішення по
даній справі виходячи із суперечливих
доказів, які достовірно не
підтверджують наявність у діях саме
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_3, які
вона надавала на місці пригоди та
повністю підтвердила їх і в суді
апеляційної інстанції, що вона 06.02.2014
року о 13 год. 50 хв., рухалася зі
швидкістю близько 60 км/год. на
автомобілі НОМЕР_1, по автодорозі Т - 1215 -
70 км з м. Олександрії в напрямку смт.
Петрове. На автодорозі її смуга руху
була добре розчищена від снігу, а
зустрічна смуга була лише частково
розчищена, а частково була завалена
сніговими заметами, тому місцями був
утруднений роз'їзд зустрічного
транспорту. Рухаючись поблизу повороту
на с. Чечеліївка, де є закруглення
дороги і тому видимість була обмежена,
вона побачила на відстані приблизно 100
метрів, що їй назустріч рухався на
великій швидкості автомобіль ВАЗ-21093,
державний номер НОМЕР_2. Побачивши, що
на смузі руху цього автомобіля наявна
перешкода у вигляді снігового замету,
вона зменшила швидкість свого
автомобіля і продовжила рух, будучи
впевненою у тому, що водій зустрічного
автомобіля зупиниться і надасть їй
дорогу. Однак, водій автомобіля ВАЗ-21093,
не зупинився перед видимою для нього
перешкодою і не надав їй дорогу, а
продовжив рух і почав об'їжджати
сніговий замет. При цьому, він частково
виїхав на її смугу руху і почав
гальмувати, від чого його автомобіль на
слизькій дорозі почало розвертати і
він зачепив сніговий замет. У цей
момент задня частина його автомобіля
пішла в занос і продовжила рух по
зустрічній смузі руху. З метою
уникнення зіткнення вона прийняла, як
можливо було правіше і застосувала
екстрене гальмування. Оскільки у неї в
автомобілі спрацювала система АБС,
тому її автомобіль плавно зупинився, не
змінюючи своєї смуги руху, однак, при
цьому її автомобіль отримав дотичний
удар у передню ліву частину, заднім
лівим кутом бампера автомобіля ВАЗ-21093,
від чого її автомобіль відкинуло до
правої обочини, де вона нижньою
частиною переднього бампера
зіткнулася зі сніговим заметом і
отримала механічні пошкодження свого
автомобіля. Після зіткнення вона
відразу зупинилась, а водій автомобіля
ВАЗ-21093, у порушення п. 2.10 Правил
дорожнього руху, з'їхав з місця
зіткнення автомобілів і тим самим
змінив ту дорожню обстановку, яка була
під час ДТП. На місці події водій
автомобіля ВАЗ-21093 стверджував, що
начебто вона створила ДТП, коли
об'їжджала його автомобіль, який вже
стояв, однак це не відповідає
дійсності, оскільки зіткнення
автомобілів сталося під час їх
зустрічного роз'їзду. Після цього водій
автомобіля ВАЗ викликав працівників
ДАІ, які приїхали на місце події через
тривалий час, а спочатку відмовлялися
виїхати на місце події і по телефону
пропонували їм самостійно вирішити цю
проблему. Коли на місце події приїхав
інспектор ДАІ ОСОБА_4, вона зрозуміла,
що він знайомий з водієм автомобіля
ВАЗ, оскільки останній хотів
привітатися з ним за руку, однак той
відмовився і пояснив, що він при
виконанні своїх повноважень за руку не
вітається. Під час складання схеми ДТП,
інспектор ДАІ відмовився на її
прохання зафіксувати сліди осипу
ґрунту та уламок від переднього
бампера її автомобіля, які
підтверджували правильність вказаного
нею місця зіткнення автомобілів.
Стверджує, що вона правил дорожнього
руху не порушувала і ДТП сталося не з її
вини.

Вказані пояснення ОСОБА_3, районним
судом належним чином не перевірено
шляхом всебічного дослідження
зібраних доказів у справі, а тому
передчасно зроблено висновок про її
винність у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, відповідно до якої
адміністративна відповідальність
настає за порушення учасниками
дорожнього руху правил дорожнього
руху, що спричинило пошкодження
транспортних засобів, вантажу,
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, дорожніх споруд
чи іншого майна. До того ж у даній
постанові суду не вказано конкретно
порушення яких саме вимог Правил
дорожнього руху, допустила скаржниця.

Як видно з адміністративного протоколу
серії АА2 № 421063 від 06.02.2014 року, ОСОБА_3
06.02.2014 року о 13 год. 50 хв., під час руху на
автомобілі НОМЕР_1, по автодорозі Т - 1215 -
70 км, не вибрала безпечної швидкості
для руху, щоб це було безпечним, не
врахувала дорожньої обстановки, не
впоравшись з керуванням, не
дотримавшись безпечного інтервалу,
внаслідок чого здійснила зіткнення з
автомобілем ВАЗ - 2109, д.н. НОМЕР_2, який
рухався їй назустріч, чим порушила
вимоги п.п. 12.1 і 13.1 Правил дорожнього
руху України і скоїла адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП (а.с.1).

Як вбачається зі схеми до
адміністративного протоколу, місце
зіткнення автомобілів зафіксовано
інспектором ДАІ на автодорозі Т - 1215 - 70
км., поблизу повороту на с. Чечеліївка
Петрівського району і саме на смузі
руху автомобіля «HYUNDAI», при цьому як зі
слів самої ОСОБА_3, яка вказала на місце,
що розташоване на відстані 1.90 м. від
правого краю дороги по ходу її руху, при
ширині проїзної частини у цьому місці
6.30 м., так і зі слів водія автомобіля
ВАЗ-21093 ОСОБА_5, який вказав на місце, що
розташоване на відстані 2.93 м. від
лівого краю дороги по ходу його руху,
при ширині проїзної частини у цьому
місці 7.18 м. Крім того, на правій обочині
дороги по ходу руху автомобіля «HYUNDAI»,
на відстані 26 см. від краю проїзної
частини дороги, на схемі вказано деталь
цього автомобіля (уламок бампера), яка
розташована навпроти місця зіткнення
автомобілів, яке зафіксовано зі слів
ОСОБА_3 Також, на зворотному боці схеми
ДТП зазначено пошкодження автомобілів,
а саме автомобіля «HYUNDAI», у вигляді
подряпини довжиною 11 см. на передньому
лівому крилі та тріщина в нижній
частині переднього бампера з правої
сторони, розміром 6х17 см., а на
автомобілі ВАЗ-21093 - подряпина заднього
бампера (кут бампера) з лівого боку
(а.с.12).

Як видно із рапорту оперативного
чергового Петрівського РВ УМВС майора
міліції ОСОБА_6, 06.02.2014 року до чергової
частини нідійшло повідомлення від гр.
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_2
про те, що у цей день о 12 год. 30 хв. на
автодорозі ОСОБА_2 - ОСОБА_5, він на
власному автомобілі ВАЗ - 2109, д.н.
НОМЕР_2, не вибравши безпечної
швидкості руху, внаслідок чого
здійснив зіткнення з автомобілем
«HYUNDAI», під керуванням ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки АДРЕСА_3(а.с.4).

Тому є обґрунтованими, доводи
скаржниці про те, що суд при розгляді
справи не надав оцінки показанням
учасників пригоди, їх відповідність
даним, зафіксованим на схемі ДТП, а саме
виявленим уламкам частини бампера
автомобіля «HYUNDAI», осипів бруду та
габаритів транспортних засобів, а тому
враховуючи вищенаведене слід вважати
передчасним і таким, що не відповідає
фактичним обставинам справи, висновок
районного суду про те, що в діях ОСОБА_3
є склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП. Оскільки, за вказаних вище
обставин справи такий висновок суду,
щодо доведеності вини ОСОБА_3 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, не
відповідає фактичним обставинам
справи і зроблений за відсутності на те
достатніх доказів.

Більше того, як видно з долучених
скаржницею до апеляційної скарги
фотознімків, з яких чітко вбачається,
що місце зіткнення вказаних
автомобілів сталося саме на смузі руху
автомобіля «HYUNDAI», оскільки в цьому
місці на проїзній частині дороги
виявлено осип ґрунту, а на обочині
дороги, навпроти вказаного осипу
ґрунту, виявлено уламок бампера
автомобіля «HYUNDAI», що об'єктивно
підтверджує, що саме у цьому місці і
сталося зіткнення автомобілів, а не у
тому місці, на яке вказує інший учасник
ДТП. До того ж, як видно з цих
фотознімків, саме у місці зіткнення
автомобілів є перешкода на смузі руху
автомобіля ВАЗ-21093, у вигляді снігового
замету (а.с.37-42).

Вказані обставини з достовірністю
свідчать про те, що в діях водія
автомобіля ВАЗ є невідповідність
вимогам п. 13.4 Правил дорожнього руху
відповідно до якого, якщо зустрічний
роз'їзд утруднений, водій, на смузі руху
якого є перешкода чи габарити
транспортного засобу, яким він керує,
заважають зустрічному руху, повинен
дати дорогу, що належним чином не було
дотримано водієм автомобіля ВАЗ ОСОБА_5
в даній дорожній ситуації.

Як чітко видно з фотознімку місця події
(а.с.37), на смузі руху саме водія
автомобіля ВАЗ у місці зіткнення
автомобілів була перешкода у вигляді
снігового замету, тому останній за
вказаних обставин справи повинен був
дотримуватись вимог п. 13.4 Правил
дорожнього руху.

Тому долучені до справи пояснення
водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 про те, що
оскільки дорога була вузька, він
вирішив пропустити зустрічний
автомобіль, при цьому загальмував, але
в'їхав у сніговий замет і повністю
зупинився на своїй смузі руху, не
відповідають фактичним обставинам
справи, оскільки зіткнення автомобілів
фактично відбулося на зустрічній для
його автомобіля, смузі руху (а.с.5).
Вказаний водій викликався до
апеляційного суду, однак він не
з'явився до суду без поважних причин та
не повідомив суд про поважні причини
своєї неявки, що апеляційний суд
розцінює, як його небажання приймати
участь в розгляді даної справи.

Враховуючи вищезазначені обставини
справи, вважаю, що не знайшло свого
підтвердження те, що в даній дорожній
обстановці водій ОСОБА_3 допустила
порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього
руху, яким передбачено, що водій
повинен вибирати безпечну швидкість,
щоб мати змогу контролювати рух та
безпечно керувати транспортним
засобом та п. 13.1 Правил дорожнього руху,
яким передбачено, що водій в залежності
від швидкості руху та дорожньої
обстановки, повинен дотримуватися
безпечної дистанції та інтервалу. До
того ж їх порушення взагалі не
поставлено у провину скаржниці, в
оскарженій постанові суду (а.с.21).

Однак, доводи апеляції ОСОБА_3 про те,
що районним судом розглянуто дану
справу з порушенням вимог ст. 268 ч.1
КУпАП, якою передбачено, що справа про
адміністративне правопорушення
розглядається у присутності особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності, під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи вважаю, що не знайшли
свого підтвердження, з наступних
підстав.

Згідно довідки про автоматичний
розподіл дану справу 10.02.2014 року
розподілено судді Жушману О.М. (а.с.18). У
цей же день, як зазначено про це в
адміністративному протоколі, мав
відбутися розгляд даної справи, про що
було повідомлено і саму ОСОБА_3, а тому
вона, як особа, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
цього ж дня подала до суду заяву з
проханням відкласти розгляд справи на
невизначений час, у зв'язку з її
хворобою, вказавши при цьому, що бажає
особисто бути присутньою при розгляді
даної справи (а.с.19).

Районний суд, з урахуванням вказаної
заяви ОСОБА_3, відклав розгляд справи на
11 годин 20.02.2014 року, про що належним
чином повідомив під розписку скаржницю
18.02.2014 року (а.с.20), що підтвердила суді
апеляційної інстанції і сама ОСОБА_3,
однак остання повторно в судове
засідання не з'явилася та не повідомила
про поважні причини неявки, а тому за
вказаних обставин справи, суд першої
інстанції належним чином дотримався
вимог ст. 268 КУпАП, розглянувши справу
по суті за відсутності правопорушника.

Враховуючи вищезазначене вважаю, що
вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП зібраними по справі доказами не
підтверджена, а навпаки повністю
спростовується з урахуванням даних
зафіксованих на схемі ДТП та наданих
скаржницею фотознімків, з якими
повністю узгоджуються і пояснення
самої ОСОБА_3

Відтак, постанова суду є не законною і
підлягає скасуванню, а провадження по
справі закриттю на підставі ст. 247 ч.1 п.1
КУпАП.

Керуючись ст. 294 ч.8 п.2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Петрівського районного суду
Кіровоградської області від 20 лютого
2014 року щодо ОСОБА_3 про притягнення її
до адміністративної відповідальності
за ст. 124 КУпАП та накладення на неї
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 340 гривень -
скасувати, а провадження по справі
закрити на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП,
за відсутності в її діях складу
адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Ремез П.М.