АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2014 року
м. Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
міста Києва Коваль С.М., за участю особи,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2, захисника -
адвоката ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
РіпнеРожнятівського району
Івано-Франківської області,
громадянина України, працюючого
директором ТОВ «Лайт Стоун»,
зареєстрованогоза адресою: АДРЕСА_1,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,

на постанову судді Солом»янського
районного суду м. Києва від 07 лютого 2014
року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Солом»янського
районного суду м. Києва від 07 лютого 2014
року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 11
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 187 гривень.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 29 грудня
2013 року близько 17 год. 10 хв., керуючи
автомобілем марки «Toyota RAV4» д.н.з. НОМЕР_1
по Столичному шосе в м. Києві, не
виконав вимогу про зупинку, подану за
допомогою жезла та свистка і продовжив
рух, чим порушив п. 2.4 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить поновити строк на апеляційне
оскарження постанови, скасувати
постанову суду та закрити
адміністративне провадження по справі.
Посилається на те, що судом при
винесенні постанови не було належним
чином здійснено оцінку наявним у
справі доказам, які підтверджують або
спростовують сам факт правопорушення
та наявності в його діях складу
правопорушення. Вказує на те, що суд
допустив неправильне застосування
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, не повно та
не об»єктивно оцінив всі обставини
справи в їх сукупності. Також зазначає,
що в матеріалах справи відсутні
належні та допустимі докази, які б
вказували на порушення ним Правил
дорожнього руху, а наявний в матеріалах
справи рапорт інспектора ДПС Бурдело
О.В., за відсутності інших доказів, не є
належним доказом на підтвердження
доведеності його вини.

Крім того апелянт посилається на те, що
судом були порушені його процесуальні
права, передбачені ст. 268 КУпАП,
оскільки розгляд справи відбувався за
його відсутності, а також порушені
вимоги ст. 33 КУпАП, оскільки при
визначенні виду стягнення не взято до
уваги дані про його особу.

Також ОСОБА_2 просить поновити строк на
апеляційне оскарження постанови,
оскільки він не був належним чином
повідомлений про місце і час розгляду
справи, а копію постанови отримав лише
24 лютого 2014 року.

20 березня 2014 року до Апеляційного суду
м. Києва із Солом»янського районного
суду м. Києва надійшло клопотання
прокурора Солом»янського району м.
Києва про звільнення ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.ст. 4, 5, 9 Закону України «Про
недопущення переслідування та
покарання осіб з приводу подій, які
мали місце під час проведення мирних
зібрань, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законів
України» від 21.02.2014 року та закриття
провадження по справі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_3, які підтримали апеляційну
скаргу, просили скасувати постанову
суду та закрити провадження по справі у
зв»язку з відсутністю події
адміністративного правопорушення, та
заперечували проти задоволення
клопотання прокурора, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, суд вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а клопотання прокурора
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Зазначені причини пропуску строку на
апеляційне оскарження суд вважає
поважними, а тому, з урахуванням
положень ст. 289 КУпАП, приходить до
висновку про необхідність поновити
строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до вимог, викладених у ст.ст.
245, 252, 280, 283 КУпАП, в справі про
адміністративне правопорушення
обставини правопорушення повинні бути
з»ясовані всебічно, повно й об»єктивно
в їх сукупності.

Обставинами, що підлягають з»ясуванню
при розгляді справ про адміністративні
правопорушення, відповідно до ст. 280
КУпАП є: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна особа в його вчинені, чи підлягає
вона адміністративній
відповідальності та інші обставини.

Згідно ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини. Ці дані встановлюються
протоколом про адміністративне
правопорушення, поясненнями особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, потерпілих, свідків,
висновком експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото-і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото і кінозйомки, відеозапису,
які використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами. Орган (посадова
особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об»єктивному дослідженні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом та правосвідомістю.

В обґрунтування доведеності вини
ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122-2
КУпАП, суд послався на протокол про
адміністративне правопорушення.
Відповідальність за ст. 122-2 КУпАП
настає лише у випадках наявності у
інспектора ДАІ підстав для зупинки
транспортного засобу, визначених п. 13.1
Інструкції з питань діяльності
підрозділів дорожньо-патрульної
служби Державтоінспекції МВС,
затвердженої наказом МВС від 23.03.2009
року № 111. Разом з тим, під час розгляду
справи, судом залишено поза увагою той
факт, що у протоколі про
адміністративне правопорушення не
зазначено обставини, які стали
причиною зупинки автомобіля під
керуванням ОСОБА_2, не з»ясовано чи були
дії працівника ДАІ правомірними і чи
були такі вимоги взагалі.

Як вбачається з матеріалів справи, 18
січня 2013 року інспектор ДПС
Солом»янського РУ ГУМВС України в м.
Києві Мина М.П., не був безпосереднім
очевидцем фактів, викладених у
вказаному протоколі, а склав протокол
про адміністративне правопорушення на
підставі рапорту ст. інспектора ДПС 3
взводу 1 батальйону ДПС полку ДПС ДАІ
ГУМВС України в м. Києві Бурдело О.В. на
ім»я командира полку ДПС ДАІ ГУМВС
України в м. Києві. Разом з тим,
будь-яких даних, які б свідчили про
реєстрацію зазначеного рапорту у
встановленому законом порядку та
наявність супровідного листа про
необхідність його направлення до ДАІ
Солом»янського РУ ГУМВС України в м.
Києві для складання протоколу, наявні в
матеріалах справи дані не містять.

Крім того, приймаючи рішення про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122-2 КУпАП, суддя не
звернув уваги на те, що зазначений
протокол, на порушення вимог ст. 256
КУпАП, не містить пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності та другий екземпляр
протоколу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 254
КУпАП, йому не вручено під розписку.

Як пояснив ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанції, 29.12.2013 року о 17 год. 10 хв. він
фізично не міг бути на Столичному шосе
в м. Києві, оскільки в цей час разом із
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які знаходились в
його автомобілі, перебували в районі
площі Т. Шевченка в м. Києві. Також
пояснив, що в цей день він після 19
години проїжджав по Столичному шосе,
оскільки їхав до своїх друзів в
АДРЕСА_3. По дорозі його ніхто не
зупиняв і працівників ДАІ вони не
бачили.

Інших доказів, які б підтверджували
обставини викладені в протоколі про
адміністративне правопорушення від
18.01.2014 року, крім протоколу про
адміністративне правопорушення та
рапорту працівника ДАІ, в матеріалах
справи не міститься.

Враховуючи викладене, висновок суду
про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122-1 КУпАП, не
відповідає фактичним обставинам
справи.

За таких обставин, суд першої інстанції
прийшов до необґрунтованого висновку
про винність ОСОБА_2 у порушенні п. 2.4
ПДР України, а тому постанова судді
підлягає скасуванню із закриттям
провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1
ст. 247 КУпАП, за відсутністю події
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Що стосується клопотання прокурора
Солом»янського району м. Києва про
звільнення ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.ст. 4, 5, 9 Закону України «Про
недопущення переслідування та
покарання осіб з приводу подій, які
мали місце під час проведення мирних
зібрань, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законів
України» від 21.02.2014 року та закриття
провадження по справі, то зазначене
клопотання не підлягає задоволенню,
виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України
«Про недопущення переслідування та
покарання осіб з приводу подій, які
мали місце під час проведення мирних
зібрань, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законів
України» від 21.02.2014 року, який набрав
чинності 28.02.2014 року, звільненню від
адміністративної відповідальності
підлягають особи, які були учасниками
масових акцій протесту, що розпочалися
21 листопада 2013 року, за вчинення в
період з 21 листопада 2013 року по день
набрання чинності цим законом включно
в будь-яких адміністративних
правопорушень, передбачених Кодексом
України про адміністративні
правопорушення, за умови, що ці
правопорушення пов»язані з масовими
акціями протесту, у порядку,
визначеному цим Кодексом.

Статтею 1 Закону передбачено, що для
цього Закону участь особи у масових
акціях протесту підтверджується її
заявою відповідному органу чи
посадовій особі.

Як убачається з пояснень наданих
ОСОБА_2 під час апеляційного розгляду
та його письмових пояснень, участь у
масових акціях протесту, саме 29.12.2013
року, він не приймав, а тому заперечує
проти задоволення клопотання та не дає
свою згоду на застосування стосовно
нього Закону України «Про недопущення
переслідування та покарання осіб з
приводу подій, які мали місце під час
проведення мирних зібрань, та визнання
такими, що втратили чинність, деяких
законів України» від 21.02.2014 року.

З урахуванням зазначеного та
враховуючи відсутність заяви ОСОБА_2,
клопотання прокурора задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне
оскарження постанови судді
Солом»янського районного суду м. Києва
від 07 лютого 2014 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Солом»янського
районного суду м. Києва від 07 лютого 2014
року, якою ОСОБА_2 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122-2
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 11
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 187 (сто
вісімдесят сім) гривень - скасувати, а
провадження в справі закрити, на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за
відсутністю події адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122-1
КУпАП.

В задоволенні клопотання прокурора
Солом»янського району м. Києва про
звільнення ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності на
підставі ст.ст. 4, 5, 9 Закону України «Про
недопущення переслідування та
покарання осіб з приводу подій, які
мали місце під час проведення мирних
зібрань, та визнання такими, що
втратили чинність, деяких законів
України» від 21.02.2014 року та закриття
провадження по справі - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

м. Києва
С.М. Коваль