АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №33/790/217/14
Суддя 1 інстанції Лазюк С.В.
Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
ПОСТАНОВА

іменем України

09 квітня 2014 року суддя апеляційного
суду Харківської області Чопенко Я.В.,
за участю прокурора Бєлашова А.М.,
особи, що притягнута до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Харкові справу за апеляційною скаргою
прокурора Дзержинського району м.
Харкова на постанову Дзержинського
районного суду м. Харкова від 13.03.2014
року , -

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, одруженого, освіта середня,
тимчасово не працюючого, ід.н. НОМЕР_1,
який проживає та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 13 березня 2014 р.
провадження у справі про
адміністративне правопорушення за ч. 1
ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрите у
зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Не погодившись з прийнятим
процесуальним рішенням судді, прокурор
Дзержинського району м. Харкова подав
апеляційну скаргу, просить скасувати
постанову від 13.03.2014 року та прийняти
нову, якою визнати ОСОБА_1, винним у
вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та
накласти адміністративне стягнення в
межах цієї статті. На думку апелянта,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що ОСОБА_1,
який є суб'єктом декларування та
звільнений із Державної прикордонної
служби України 01 серпня 2013 року,
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру має
подати за місцем попередньої
роботи(служби) до 1 квітня наступного за
звітним роком, тобто до 01 квітня 2014
року. Прокурор вважає, що ОСОБА_1
повинен був подати декларацію за
період з 01 січня по 01 серпня 2013 року
саме при звільненні.

Крім того в апеляціїї вказано що справа
розглядалась за відсутності прокурора.

Дослідивши матеріли справи, заслухавши
прокурора в обґрунтування поданої
апеляційної скарги; пояснення ОСОБА_1,
який пояснив, що не знав про
необхідність подачі декларації при
звільненні, а питання щодо апеляційної
скарги прокурора залишив на розсуд
апеляційного суду; перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного:

Що стосується доводів апеляції
прокурора про те, що під час розгляду
справи в суді першої інстанції був
відсутній прокурор то апеляційний суд
їх вважає їх безпідставними з
наступних причин.

З тексту оскарженої постанови
судді Дзержинського районного суду м.
Харкова від 13 березня 2014 року (а.с.29)
слідує що в судовому розгляді приймав
участь прокурор прокуратури
Дзержинського району м. Харкова Яровий
Р.О.

Згідно протоколу судового
засідання (а.с.28) в судовому засіданні 13
березня приймали участь прокурори
Яровий Р.О. та Грицак І.В.

Таким чином вищевказані доводи
апеляції спростовуються матеріалами
справи.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

При розгляді справи про
адміністративне корупційне
правопорушення відносно ОСОБА_1 суддею
повно і всебічно встановлені всі
обставини правопорушення на підставі
наявних в матеріалах справи і
досліджених в судовому засіданні
доказів, які оцінені судом першої
інстанції в їх сукупності, у
відповідності з вимогами ст.ст.251, 252
КУпАП, що відображено у мотивувальній
частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність події правопорушення, з
чим погоджується і апеляційний суд.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена
відповідальність за неподання або
несвоєчасне подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, передбаченої
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Дана стаття КУпАП є бланкетною і
основним нормативно-правовим актом у
даному випадку є Закон України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», а саме ст. 12 зазначеного
Закону, яка передбачає обов'язок
суб'єктів декларування подавати
щорічно до 1 квітня за місцем
роботи(служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
за формою, встановленою цим Законом.
Натомість, законодавцем передбачена
диференціація строків подання
декларації в залежності від наявності
чи відсутності певних підстав,
зазначених в цій статті.

Зазначена норма Закону мала декілька
редакцій. Так, відповідно до редакції
ч.1 ст.12 Закону «Про засади запобігання
і протидії корупції» від 7 квітня 2011
року:« Особи, зазначені у пункті 1,
підпункті «а» пункту 2 частини першої
статті 4 цього Закону, зобов'язані
щорічно до 1 квітня подавати за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
за формою, що додається до цього Закону.
Особи, які не мали можливості подати до
1 квітня за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік через перебування у
відпустці у зв'язку з вагітністю та
пологами або для догляду за дитиною,
через тимчасову непрацездатність,
перебування за межами України, під
вартою, подають таку декларацію за
звітний рік до 31 грудня. Особи, які не
подали декларацію про майно, доходи,
витрати і зобов'язання фінансового
характеру за минулий рік із зазначених
причин і звільняються з цього місця
роботи, зобов'язані подати таку
декларацію до розірвання трудового
договору»

Тобто, у даній редакції Закону було
передбачено три види строків подання
декларації: до 1 квітня, до 31 грудня та
за умови звільнення суб'єкта
декларування - до розірвання трудового
договору.

У подальшому зазначена редакція статті
зазнала змін та на момент звільнення
ОСОБА_1 (01.08.2013 року) її положення
набрали слідуючого характеру :
«Суб'єкти декларування, які не мали
можливості подати до 1 квітня за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
через перебування у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами або для
догляду за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня. Суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, зобов'язані
протягом одного року подавати за своїм
останнім місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим Законом».

Таким чином, діюча редакція ч.1 ст.12
Закону передбачає лише два строки
подання декларації: до 1 квітня та до 31
грудня. У даному випадку мова йде про
те, що суб'єкт декларування при
припиненні трудових відносин подає
декларацію не до моменту розірвання
трудового договору (як в редакції від
07.04.2011 р.), а за період не охоплений
раніше поданими деклараціями до 1
квітня за звітній рік чи до 31 грудня за
наявності певних обставин, а саме:
перебування у відпустці у зв'язку з
вагітністю та пологами або для догляду
за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою.

Відповідні роз'яснення містяться у
рішенні Комітету з питань боротьби з
організованою злочинністю і корупцією
від 16 січня 2014 року, а саме :

Суб'єкти декларування, які
звільняються з роботи (служби) у :

січні - березні поточного року, подають
декларацію за звітний рік (тобто за рік,
який передує року звільнення) та
декларацію за поточний рік;

квітні - грудні поточного року, подають
декларацію за поточний рік, у якому
відбулося звільнення.

Суб'єкти декларування (за винятком
осіб, зазначених у підпункті «а» пункту
2 частини першої статті 4 Закону), які
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, через рік
після її припинення подають декларацію
за рік, що минув, за місцем попередньої
роботи (служби).

Як зазначено у протоколі про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення №12 від 23 лютого 2014 року
та вірно встановлено судом першої
інстанції, ОСОБА_1 є суб'єктом
декларування у розумінні вимог Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції».

Згідно вимог ст.256 КУпАП особа, яка
притягується до адміністративнї
відповідальності, має право подати
пояснення і зауваження щодо змісту
протоколу, які додаються до протоколу,
а також викласти мотиви свого
відмовлення від його підписання.

Данні права в протоколі про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення №12 від 23 лютого 2014 року
ОСОБА_1 не роз'яснені.

Таким чином при складенні протоколу
порушено процесуальні права ОСОБА_1

Між тим відповідно до ч.2 ст. 7 КУпАП
провадження в справах про
адміністративні правопорушення
здійснюються на основі суворого
додержання законності.

Більш того, згідно ч.1 ст.7 КУпАП ніхто
не може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

За викладених обставин постанова суду
першої інстанції про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.247
КУпАП є законною та обґрунтованою,
скасуванню за доводами апеляційної
скарги прокурора не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора
Дзержинського району м. Харкова
Безбородова Є.М. - залишити без
задоволення.

Постанову судді Дзержинського
районного суду м. Харкова від 13 березня
2014 року про закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6
КУпАП, відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 -
залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Харківської області
Я.В. Чопенко