АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/2668/14-п
Провадження № 33/790/176/14
Категорія: ч.1 ст.172-6 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2014 року

м. Харків

Суддя судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Харківської області Шевченко В.В.,
за участю прокурора Білозьорової Л.В.,
особи, відносно якої провадження у
справі закрито на підставі п.1 ст.247
КУпАП, ОСОБА_2, розглянувши апеляційну
скаргу прокурора Дзержинського району
м. Харкова ОСОБА_3 на постанову судді
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 06 березня 2014 року по справі
про адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.172-6 КУпАП, відносно

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
працює пакувальником ПП, мешкає за
адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Дзержинського
районного суду м. Харкова від 06 березня
2014 року провадження у справі про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст. 172-6 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрите у
зв'язку із відсутністю події
правопорушення.

Не погодившись з прийнятим
процесуальним рішенням судді, прокурор
Дзержинського району м. Харкова подав
апеляційну скаргу, просить скасувати
постанову суду від 06.03.2014 року та
прийняти нову, якою визнати ОСОБА_2
винним у вчиненні адміністративного
корупційного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та
накласти на нього стягнення в межах
цієї статті. На думку апелянта, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку про те, що ОСОБА_2, який є
суб*єктом декларування та звільнений
із Державної прикордонної служби
України 19 вересня 2013 року, декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов*язання фінансового характеру має
подати за місцем попередньої
роботи(служби) до 1 квітня наступного за
звітним роком, тобто до 01 квітня 2014
року. Прокурор вважає, що ОСОБА_2
повинен був подати декларацію за
період з 01 січня по 19 вересня 2013 року
саме при звільненні. Та обставина, що
ОСОБА_2 подав декларацію 18 лютого 2014
року, на переконання апелянта, не
свідчить про відсутність події
правопорушення, оскільки на момент
проведення перевірки співробітниками
УБОЗ ГУМВС України в Харківській
області в матеріалах особової справи
ОСОБА_2 декларація була відсутня.

Дослідивши матеріли справи,
заслухавши прокурора в обґрунтування
поданої апеляційної скарги; пояснення
ОСОБА_4, який пояснив, що не знав про
необхідність подачі декларації при
звільненні, а питання щодо апеляційної
скарги прокурора залишив на розсуд
апеляційного суду; перевіривши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

При розгляді справи про
адміністративне корупційне
правопорушення відносно ОСОБА_4 суддею
повно і всебічно встановлені всі
обставини правопорушення на підставі
наявних в матеріалах справи і
досліджених в судовому засіданні
доказів, які оцінені судом першої
інстанції в їх сукупності, у
відповідності з вимогами ст.ст.251, 252
КУпАП, що відображено у мотивувальній
частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність події правопорушення , з
чим погоджується і апеляційний суд.

Статтею 172-6 ч.1 КУпАП передбачена
відповідальність за неподання або
несвоєчасне подання декларації про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру, передбаченої
Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Дана стаття КУпАП є бланкетною і
основним нормативно- правовим актом у
даному випадку є Закон України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», а саме ст. 12 зазначеного
Закону , яка передбачає обов'язок
суб'єктів декларування подавати
щорічно до 1 квітня за місцем
роботи(служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
за формою, встановленою цим Законом.
Натомість, законодавцем передбачена
диференціація строків подання
декларації в залежності від наявності
чи відсутності певних підстав,
зазначених в цій статті.

Зазначена норма Закону мала
декілька редакцій. Так, відповідно до
редакції ч.1 ст.12 Закону «Про засади
запобігання і протидії корупції» від 7
квітня 2011 року: « Особи, зазначені у
пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини
першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані щорічно до 1 квітня
подавати за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою, що додається до
цього Закону. Особи, які не мали
можливості подати до 1 квітня за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
через перебування у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами або для
догляду за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня. Особи, які не подали декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік із зазначених причин і
звільняються з цього місця роботи,
зобов'язані подати таку декларацію до
розірвання трудового договору»

Тобто, у даній редакції Закону було
передбачено три види строків подання
декларації: до 1 квітня, до 31 грудня та
за умови звільнення суб*єкта
декларування - до розірвання трудового
договору.

У подальшому зазначена редакція
статті зазнала змін та на момент
звільнення ОСОБА_5 (19.09.2013 року) її
положення набрали слідуючого
характеру : «Суб'єкти декларування, які
не мали можливості подати до 1 квітня за
місцем роботи (служби) декларацію про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
через перебування у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами або для
догляду за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня. Суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, зобов'язані
протягом одного року подавати за своїм
останнім місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим Законом».

Таким чином, діюча редакція ч.1 ст.12
Закону передбачає лише два строки
подання декларації : до 1 квітня та до 31
грудня. У даному випадку мова йде про
те, що суб*єкт декларування при
припиненні трудових відносин подає
декларацію не до моменту розірвання
трудового договору (як в редакції від
07.04.2011 р.), а за період не охоплений
раніше поданими деклараціями до 1
квітня за звітній рік чи до 31 грудня за
наявності певних обставин, а саме:
перебування у відпустці у зв'язку з
вагітністю та пологами або для догляду
за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою.

Відповідні роз*яснення містяться у
рішенні Комітету з питань боротьби з
організованою злочинністю і корупцією
від 16 січня 2014 року, а саме :

Суб*єкти декларування, які
звільняються з роботи (служби) у :

січні - березні поточного року, подають
декларацію за звітний рік (тобто за рік,
який передує року звільнення) та
декларацію за поточний рік ;

квітні - грудні поточного року, подають
декларацію за поточний рік, у якому
відбулося звільнення.

Суб*єкти декларування (за винятком
осіб, зазначених у підпункті «а» пункту
2 частини першої статті 4 Закону), які
припинили діяльність, пов*язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, через рік
після її припинення подають
декларацію за рік, що минув, за місцем
попередньої роботи (служби).

Як зазначено у протоколі про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення №2 від 20 лютого 2014 року
(а.с.1-5) та вірно встановлено судом
першої інстанції, ОСОБА_2 є суб*єктом
декларування у розумінні вимог Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції».

Будучи звільненим 19 вересня 2013 року
зі служби наказом начальника
Харківського прикордонного загону
Східного регіонального управління
Державної прикордонної служби України
№ 237-ос, ОСОБА_2 18 лютого 2014 року подав за
місцем попередньої роботи(служби)
Декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру, що
підтверджується відповідною довідкою
кадрової служби (а.с.30), що відповідає
вимогам ч.1 ст.12 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» та свідчить про відсутність
події адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6
КУпАП.

За викладених обставин постанова
суду першої інстанції про закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 на підставі п.1 ст.247
КУпАП є законною та обґрунтованою,
скасуванню за доводами апеляційної
скарги прокурора не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора
Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_3
- залишити без задоволення.

Постанову судді Дзержинського
районного суду м. Харкова від 06 березня
2014 року про закриття провадження у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-6
КУпАП, відносно ОСОБА_2 - залишити без
зміни.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення , є остаточною й оскарженню
не підлягає.

Суддя апеляційного суду

В.В.Шевченко