Справа № 465/8785/13-п
Головуючий у 1 інстанції: Ванівський
Провадження № 33/783/26/14
Доповідач: Романюк М. Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2014 року, суддя
Апеляційного суду Львівської області
Романюк М.Ф., за участю особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, ОСОБА_1, розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі
суду в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Франківського
районного суду м. Львова від 12
листопада 2013 року, -

в с т а н о в и в:

цією постановою справу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито
за відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

З протоколу від 30.08.2013 року серії ВС1 №
338343 про адміністративне
правопорушення вбачається, що ОСОБА_1
30.08.2013 року о 14 год. 55 хв. в м. Львові по
вул. Новаківського, 12, керуючи т/з
«Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, під час руху
транспортного засобу заднім ходом не
переконався, що це не створить
небезпеки чи перешкоди іншим учасникам
руху, не звернувся за допомогою до
інших осіб, внаслідок чого здійснив
зіткнення із т/з «БМВ» д.н.з. НОМЕР_2,
завдавши йому технічних ушкоджень, чим
порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього
руху, за що відповідальність
передбачена ст. 124 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
поновити строк на апеляційне
оскарження, скасувати постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 12.11.2013 року та притягнути ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП. Вказує на відсутність
можливості скористатись
процесуальними правами, передбаченими
КУпАП. Зазначає, що суд першої
інстанції дійшов невірного висновку в
частині того, чи мали місце обставини,
наведені у протоколі серії ВС1 № 338343.
Констатує, що враховуючи п. 1
резолютивної частини рішення
Конституційного Суду України від 30.10.1997
року № 5-зп, поняття «персональні дані»
жодним чином не відноситься до
вчиненого адміністративного
правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який
заперечив апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення згідно
з ст. 245 КУпАП є всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи з дотриманням процесуальної
форми її розгляду.

Суд першої інстанції дослідивши наявні
в матеріалах справи докази, а саме
схему місця ДТП та інші докази, прийшов
до правильного висновку про
недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 у запереченні по суті справи про
адміністративне правопорушення від
13.09.2013р. вказав, що на момент вручення
йому протоколу від 30.08.2013р. серії ВС1 №
338343 останній інспектором ДПС РДПС ДАІ
ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області Бурило
І.В. підписаний не був. В підтвердження
наведеного представив копію протоколу
від 30.08.2013р. серії ВС1 № 338343, вручену
працівниками міліції на місці пригоди,
з якої вбачається відсутність
будь-яких відміток в графі «Підпис
посадової особи, яка склала протокол».

На підставі наведеного суд першої
інстанції вірно прийшов до висновку, що
невідповідність оригіналу протоколу
його копії ставить перший під сумнів, а
тому протокол від 30.08.2013р. серії ВС1 №
338343 не може розцінюватись судом як
належний доказ по справі.

Також суд першої інстанції вірно
прийшов до висновку, що не знаходить
свого підтвердження факт того, що
ОСОБА_1, керуючи т/з «Mitsubishi Lancer», д.н.з.
НОМЕР_1, рухаючись по вул. Новаківського
у м. Львові в напрямку вул.
Листопадового Чину та проїхавши
будинок № 12 по вул. Новаківського,
об'єктивно мав змогу здійснювати рух
транспортним засобом заднім ходом по
вул. Новаківського, 12 і до того ж таким
чином, щоб: 1) здійснити зіткнення із
транспортним засобом «БМВ», д.н.з.
НОМЕР_2, що рухався позаду в попутному
напрямку та на момент гіпотетичного
початку руху автомобіля «Mitsubishi Lancer»
заднім ходом теж минув вищезгаданий
будинок № 12 по вул. Новаківського
(залишивши його на 6 метрів позаду); 2)
завдати т/з «БМВ», д.н.з. НОМЕР_2, таких
пошкоджень, які вказані у схемі місця
ДТП.

Додатково апеляційний суд зважає і на
те, що факт порушення п. 10.9 Правил
дорожнього руху має місце за умови,
якщо створюється небезпека чи
перешкода іншому учаснику руху.
Приписами п. 1.10 Правил дорожнього руху
визначено, що учасник дорожнього руху -
особа, яка бере безпосередню участь у
процесі руху на дорозі як пішохід,
водій, пасажир, погонич тварин. Відтак,
апеляційний суд погоджується з
висновком районного суду, що з
матеріалів справи жодним чином не
вбачається, якому саме учаснику руху
ОСОБА_1, який керував транспортним
засобом «Mitsubishi Lancer», д.н.з. НОМЕР_1, та
начебто рухався 30.08.2013 року заднім
ходом саме по вул. Новаківського, 12 у м.
Львові, створював небезпеку чи
перешкоду.

Як наслідок, судом першої інстанції
вірно не взято до уваги протокол про
адміністративне правопорушення від
30.08.2013 року серії ВС1 № 338343, оскільки
такий суперечить іншим доказам по
справі.

Щодо покликань апелянта на рішення
Конституційного Суду України від 30.10.1997
року № 5-зп, то наведене у ньому
звуження змісту поняття «персональні
дані» суперечить Конвенції про захист
осіб у зв'язку з автоматизованою
обробкою персональних даних та Закону
України « Про захист персональних
даних». Крім того, ОСОБА_2 не наведено
доводів, що дані, котрі отримуються
внаслідок функціонування пристрою, за
допомогою якого було здійснено
представлений останнім відеозапис,
підлягають обробці та використанню для
цілей виявлення та фіксації порушення
правил дорожнього руху.

У зв'язку з вищенаведеним , беручи до
уваги схему місця ДТП, з якою
погодились обидва учасники ДТП і з якої
чітко вбачається місце розташування та
характер пошкоджень транспортних
засобів учасників пригоди, суд не
знаходить правових підстав для того,
щоб вважати встановленим та доведеним,
що ДТП, яке відбулося 30.08.2013р. близько 14
год. 55 хв. по вул. Новаківського, 8 у м.
Львові за участю транспортного засобу
марки «Mitsubishi Lancer» під керуванням
ОСОБА_1 та транспортного засобу марки
«БМВ» під керуванням ОСОБА_2, трапилось
внаслідок вини ОСОБА_1

В ході апеляційного розгляду,
апеляційним судом встановлено, що
апелянтом не надано переконливих
доказів на обґрунтування своїх вимог, а
тому доводи, зазначені в апеляційній
скарзі ОСОБА_2 від 12.12.2013 року, є
безпідставними, та такими що не можуть
бути підставою для скасування
оскаржуваної постанови.

З огляду на вищенаведене, апеляційний
суд приходить до висновку, що постанова
судді законна і обґрунтована, винесена
з дотриманням вимог законодавства та з
повним і всебічним з'ясуванням
обставин, які мали значення для
правильного вирішення справи.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
поновити строк на оскарження постанови
Франківського районного суду м. Львова
від 12.11.2013 року, оскільки такий
пропущений з поважних причин.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне
оскарження постанови судді
Франківського районного суду м. Львова
від 12 листопада 2013 року.

Постанову судді Франківського
районного суду м. Львова від 12
листопада 2013 року, якою провадження у
справі про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ст.
247 КУпАП у зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення -
залишити без змін, а апеляційну скаргу
ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя
М.Ф.
Романюк