Справа № 433/81/14-П
Провадження № 33/782/66/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2014 року
м. Луганськ

Суддя судової палати з кримінальних
справ апеляційного суду Луганської
області Запорожченко О.О., за участю
захисника - адвоката ОСОБА_2,
правопорушника ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Луганську апеляційну скаргу захисника
- адвоката ОСОБА_2 в інтересах
правопорушника ОСОБА_3 на постанову
Троїцького районного суду Луганської
області від 31 січня 2014 року,-

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано
винним за ст. 130 ч.1 КУпАП та призначено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 3400 грн. Стягнуто з ОСОБА_3
на користь держави судовий збір у сумі
36,54 грн.

Суд у постанові визнав
встановленим, що ОСОБА_3, 07.01.2014 року о 16
годині 20 хвилин, в с. Новочервоне по вул.
Леніна керував мотоциклом ІЖ-Ю-5 б/н з
ознаками алкогольного сп'яніння. В
зв'язку з чим, у відношенні нього
складено протокол серії АВ2 № 199685 від
07.01.2014 р. про адміністративне
правопорушення, відповідальність
передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду,
захисник - адвокат ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій просить
поновити строк на апеляційне
оскарження постанови Троїцького
районного суду Луганської області;
відмінити постанову Троїцького
районного суду Луганської області від
31 січня 2014 року та справу направити на
новий розгляд до Троїцького районного
суду Луганської області. Посилається
на те, що ОСОБА_3 довідався з постанови
суду, про те, що відносно нього було
складено адміністративний протокол за
ч. 1 ст. 130 КУпАП, яку він отримав поштою
лише 9 лютого 2014 року. Зазначає, що
ОСОБА_3 будь-якого адміністративного
протоколу не підписував, спиртні напої
зовсім не вживає. Апелянт вказує, що суд
першої інстанції не повідомляв ОСОБА_3
про винесення постанови та про розгляд
справи в суді, внаслідок чого був
позбавлений права на участь у розгляді
його справи та оскарження в строки.

Під час апеляційного розгляду 06
березня 2014 року, ОСОБА_3 пояснив, що
07.01.2014 його зупинили інспектори ДАІ, які
склали відносно нього два протоколи
про адміністративне правопорушення, в
яких він ставив свій підпис та оплатив
суму штрафів. В протоколі про
адміністративне правопорушення, який
оскаржується, він підпис не ставив та
пояснень, щодо керування транспортним
засобом в стані алкогольного сп'яніння
на давав. Також, пояснив, що при
складанні відносно нього протоколів
про адміністративне правопорушення,
був присутній лише свідок ОСОБА_4

Захисник ОСОБА_2, підтримав свої
доводи викладені в апеляційній скарзі,
просив постанову суду скасувати та
провадження по справі закрити.

У судове засідання 13.03.2014,
правопорушник ОСОБА_3, його захисник
ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
не з'явилися, про час та дату розгляду
апеляційної скарги, були повідомлені
належним чином, однак причин
неприбуття не повідомили та ніяких
заяв та клопотань на адресу
апеляційного суду Луганської області
не надходило.

На підставі ст. 294 ч. 6 КУпАП неявка в
судове засідання особи, яка подала
скаргу та інших осіб, які беруть участь
у провадженні у справі про
адміністративне правопорушення, не
перешкоджає розгляду справи, крім
випадків, коли є поважні причини неявки
або в суду відсутня інформація про
належне повідомлення цих осіб. В
зв'язку з чим, вважаю за можливе,
розглянути апеляційну скаргу
захисника ОСОБА_2 без їх участі.

Ст. 289 КУпАП встановлено, що скаргу
на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою прокурора, особи,
щодо якої винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правочинним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів
справи, постанову про притягнення
ОСОБА_3 винесено Троїцьким районним
судом Луганської області 31 січня 2014
року.

Згідно супровідного листа /а.с.12/,
ОСОБА_3 на його домашню адресу,
вищевказана постанова було направлена
31.01.2014 року.

Відповідно до копії листа про
вручення поштового відправлення /а.с.28/,
оскаржувальна постанова була вручена
ОСОБА_3 09.02.2014 року.

Вивчивши та перевіривши матеріли
справи, вважаю, що причини пропуску
ОСОБА_3 строку на оскарження постанови
суду поважними, а апеляційну скаргу
такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно п. 2.9 Правил дорожнього
руху України водію забороняється
керувати транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння або знаходячись
під впливом наркотичних або токсичних
засобів.

Відповідальність транспортними
засобами особами в стані алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
а так само відмова особи, яка керує
транспортним засобом, від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо вживання лікарських препаратів,
що знижують увагу та швидкість реакції,
передбачена ст. 130 ч. 1 КУпАП.

З матеріалів адміністративної
справи вбачається, що суд першої
інстанції правильно встановив
фактичні обставини вказаного
адміністративного правопорушення та
прийшов до обґрунтованого висновку про
винність ОСОБА_3 в його скоєнні.

Його винність знайшла своє
підтвердження в протоколі АВ2 №199685 про
адміністративне правопорушення від
07.01.2014, в якому ОСОБА_3 власноручно
вказав, що випив 200 грамів горілки, від
проходження медичного огляду на стан
сп'яніння в встановленому законом
порядку відмовився, та поясненнями
свідків ОСОБА_4 /а.с.5/ та ОСОБА_5 /а.с.6/,
які підтвердили факт керування ОСОБА_3
мотоциклом ІЖ-Ю-5 б/н в стані
алкогольного сп'яніння, та який
відмовився від проходження медичного
огляду на встановлення ступені
сп'яніння у встановленому законом
порядку, при цьому мав явні ознаки
сп'яніння: різкий запах алкоголю, мова
була невиразною, та зазначили, що
ОСОБА_3 підтвердив факт вживання ним
горілки.

Також винність знайшла своє
підтвердження в поясненнях самого
ОСОБА_3, який підтвердив факт того, що
він керував транспортним засобом та
вживав алкогольні напої, від медичного
огляду відмовляється /а.с.4/.

Крім того, ОСОБА_3 та його
захисник, ніяких доказів підтвердження
своїх вимог не надали, тому, доводи
адвоката ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_3
про те, що він адміністративного
протоколу не підписував та спиртні
напої зовсім не вживає є
безпідставними, та такими, що не
знайшли свого підтвердження.

Згідно ст. 23 КУпАП
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, а
також запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Суд, коли вирішував питання про
призначення адміністративного
стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400
гривень, прийняв до уваги вимоги ст. 33
КУпАП, а саме характер скоєного
правопорушення, ступінь вини.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Троїцького районного
суду Луганської області від 31 січня 2014
року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладення на нього
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в сумі 3400 гривень та стягнення
судового збору на користь держави у
сумі 36, 54 гривень залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова є остаточною,
оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області
О.О. Запорожченко