Справа № 234/3152/14-п
Провадження № 3/234/412/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Краматорськ

Суддя Краматорського міського суду
Донецької області Фоміна Ю.В.,
розглянувши матеріали, які надійшли із
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Донецькій області
Державної інспекції України з питань
праці про притягнення до
адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Краматорська Донецької області, ІІН
НОМЕР_1, працює: ПМП «Старт-плюс»,
директор, проживає за адресою: АДРЕСА_1

за скоєння правопорушення,
передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

В ході перевірки додержання
законодавства про працю в ПМП
«Старт-плюс», проведеною 28.02.2014 року
встановлено, що директор ПМП
«Старт-плюс» ОСОБА_1 має право прийому,
звільнення працівників та на підставі
вимог ст. 21 КЗпП України виступає
однією із сторін трудового договору і
як роботодавець повинен забезпечити
реалізацію трудових прав найманих
працівників. Однак, директор ПМП
«Старт-плюс» ОСОБА_1 порушив вимоги
чинного законодавства про працю
України, відповідальність за яке
передбачено ч.1 ст. 41 КУпАП, а саме,
трудові книжки і вкладеші до них на
підприємстві заповнюються на
російській мові. Так, в трудовій книжці
НОМЕР_2 заступника директора ОСОБА_2, в
трудовій книжці НОМЕР_3 менеджера по
збуту ОСОБА_3, в трудовій книжці НОМЕР_4
менеджера ОСОБА_4 та в трудовій книжці
НОМЕР_5 головного економіста ОСОБА_5
записи про роботу проведені на
російській мові, окрім того, в трудовій
книжці НОМЕР_6 головного економіста
ОСОБА_5 запис про роботу внесений в
розділі відомостей про заохочення та
нагородження, що свідчить про триваюче
порушення вимог п.2.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 23.07.1993 року № 58,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 17.08.1993 року за № 110 щодо
заповнення трудових книжок і вкладишів
до них у відповідних розділах
українською і російською мовами.

Працівники не ознайомлені під розписку
в особовій картці із кожним записом, що
заноситься до трудової книжки на
підставі наказу (розпорядження) про
призначення на роботу, що свідчить про
триваюче порушення вимог п. 2.5
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.1993
року № 58, зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 17.08.1993
року за № 110.

На підприємстві не ведеться книга
обліку руху трудових книжок і
вкладишів до них, що свідчить про
триваюче порушення п. 7.1 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29.07.1993 року № 58.

На підприємстві не ведеться книга
обліку бланків трудових книжок і
вкладишів до них, затверджених наказом
Мінстату України від 27.10.1995 року № 277, що
свідчить про триваюче порушення п.7.1
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженої наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.1993
року № 58.

На підприємстві конкретний період
надання щорічних відпусток не
урегульований графіком відпусток, що
свідчить про неправомірні дії, які
призвели до триваючого порушення вимог
ч. 4 ст. 79 КЗпП України та ст. 10 Закону
України «Про відпустки».

При звільнені не була виплачена
компенсація за не використані дні
щорічної відпустки торгівельному
агенту ОСОБА_6 за період роботи з 24.10.2013
року по 31.12.2013 року, що свідчить про
триваюче порушення вимог ст. 83 КЗпП
України, ст. 24 Закону України «Про
відпустки».

На підприємстві не розроблено тарифну
систему оплати праці на основі
тарифної ставки робітника першого
розряду та міжкваліфікаційних
(міжпосадових) співвідношень розмірів
тарифних ставок (посадових окладів)
визначених галузевою угодою.

Працівникам підприємства встановлено
такі посадові оклади: з 01.01.2013 року -
директору - 3600 грн., заступнику
директора, головному економісту - 1900
грн., менеджеру зі збуту, економісту,
торгівельному агенту - 1500 грн.,
менеджеру зі збуту, менеджеру - 1300 грн.,
водію - 1400 грн.

Оплата праці працівників підприємства
в травні-грудні 2013 року здійснювалася
за затвердженими в штатному розписі
розмірах місячних посадових окладів:
заступнику директора ОСОБА_2, головному
економісту ОСОБА_5 - 1900 грн., менеджеру
зі збуту ОСОБА_7, економісту ОСОБА_8,
торгівельному агенту ОСОБА_6 - 1500 грн.,
менеджеру зі збуту ОСОБА_3, менеджеру
ОСОБА_4 - 1300 грн., водію ОСОБА_9 - 1400 грн.

З 01.01.2014 року затверджені посадові
оклади: директору - 3680 грн., заступнику
директора - 1940 грн., головному
економісту 1920 грн., менеджеру зі збуту,
менеджеру - 1340 грн.

Оплата праці працівників підприємства
в січні 2014 року здійснювалася за
затвердженими в штатному розписі
розмірах місячних посадових окладів:
заступнику директора ОСОБА_2 - 1940 грн.,
головному економісту ОСОБА_5 - 1920 грн.,
менеджеру зі збуту ОСОБА_3, менеджеру
ОСОБА_4 - 1340 грн. Місячний оклад в
розмірі 1340 грн. не відповідає навіть
мінімальній тарифній ставці робітника
першого розряду, яка дорівнює з 01.01.2013
року - 1583 грн. та з 01.12.2013 року - 1681 грн.

При зміні розміру мінімальної
заробітної плати, встановленою законом
01.12.2013 року на підприємстві не
проводився перерахунок мінімального
розміру тарифної ставки робітника
першого розряду та відповідно
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень посадових окладів
працівників. З 01.01.2014 року проводився
перерахунок розмірів посадових
окладів працівників, але без
додержання міжкваліфікаційних
(міжпосадових) співвідношень розмірів
тарифних ставок (окладів).

Отже, розміри місячних окладів
менеджеру зі збуту, економісту,
торгівельному агенту та інших
спеціалістів сформовані в травні 2013
року - січні 2014 року без дотримання умов
генеральної, регіональної та галузевої
угод.

Таким чином, розміри місячних окладів
різних кваліфікаційних груп
працівників не дифференціовано
відповідно до посади та кваліфікації
працівника та в залежності від
складності роботи. Схема посадових
окладів не сформована на основі
міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень по оплаті праці,
передбачених законодавством,
галузевими угодами, що є триваючим
порушенням ст. 96,97 КЗпП України, ст. 6,11,15
Закону України «Про оплату праці».

Розміри посадових окладів працівників
підприємства визначені в штатному
розписі директором підприємства без
узгодження з уповноваженним на
представництво трудовим колективним
органом. Таким чином, питання оплати
праці на підприємстві не погоджені з
уповноваженним на представництво
трудовим колективним органом, що є
триваючим порушенням ч. 2 ст. 97 КЗпП та
ч.1 ст. 15 Закону України «Про оплату
праці».

Відповідно до ч.3 ст.96 КЗпП України
формування тарифної сітки (схеми
посадових окладів) проводиться на
сонові тарифної ставки робітника
першого розряду та міжкваліфікаційних
(міжпосадових) співвідношень розмірів
тарифних ставок (окладів), які
встановлюються в розмірах, не нижчих
ніж визначені генеральною та галузевою
угодами. Відповідно генеральної угоди
на 2010 - 2012 роки передбачено встановити
мінімальну тарифну ставку робітника
першого розряду у розмірі не менш 120 %
розміру мінімальної заробітної плати,
встановленої законом. Відповідно
регіональної угоди між Донецькою
облдержадміністрацією, профспілковими
об'єднаннями Донецької області,
Донецькою обласною організацією
роботодавців на 2011-2012 роки передбачено
встановити мінімальну тарифну ставку
робітника першого розряду у розмірі не
менш 120 % розмірі мінімальної
заробітної плати, встановленої
законодавством України з урахуванням
регіонального коефіцієнту 1,15, який
враховує перевищення прожиткового
мінімуму в Донецькій області над
встановленим законодавством. Таким
чином, директором підприємства в
односторонньому порядку приймались
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством та угодами, що є
триваючим порушенням ч.4 ст. 97 КЗпП
України.

Виплата заробітної плати працівникам
підприємства проводилась несвоєчасно,
один раз на місяць. Так, виплата
заробітної плати за грудень 2013 року
проведена 13.01.2014 року, за січень 2014 року
- 07.02.2014 року. Виплата заробітної плати
за першу половину лютого 2014 року, строк
виплати якої настав 23.02.2014 року, на дату
перевірки 28.02.2014 року не проведена.

Таким чином, на підприємстві має місце
порушення вимог ст. 115 КЗпП України, ст.
24 Закону України «Про оплату праці»
щодо виплати заробітної плати не менше
двох разів на місяць через проміжуток
часу не перевищуючий 16 календарних
днів та не піздніше семи днів після
закінчення періоду, за який
здійснюється виплата.

Заробітна плата працівникам за весь
час щорічної відпустки не виплачується
не пізніше ніж за три дні до початку
відпустки, чим порушено вимоги ст. 21
Закону України «Про відпустки». Так,
відповідно до наказу № 5 від 02.12.2013 року
надано щорічну відпустку
торгівельному агенту ОСОБА_6 з 02.12.2013
року по 26.12.2013 року тривалістю 24
календарних дні, а виплату заробітної
плати за час щорічної відпустки за
строком не пізніше 28.11.2013 року їй
проведено лише 13.01.2014 року. Відповідно
наказу № 6 від 18.12.2013 року надано
щорічну відпустку економісту ОСОБА_8 та
водію автотранспортних засобів ОСОБА_9
з 19.12.2013 року по 31.12.2013 року тривалістю 13
календарних дні, а виплату заробітної
плати за час щорічної відпустки за
строком не пізніше 15.12.2013 року їм
проведено лише 13.01.2014 року.

В порушення вимог ст. 116 КЗпП України не
проводиться повний розрахунок зі
звільненими працівниками в день їх
звільнення. Так, відповідно наказу № 7
від 31.12.2013 року звільнено з 31.12.2013 року
відповідно ст. 38 КЗпП України, виплата
належної заробітної плати при
звільнені проведена 13.01.2014 року в сумі
812,31 грн. Відповідно наказу № 8 від 31.12.2013
року торгівельного агента ОСОБА_6
звільнено з 31.12.2013 року відповідно до
ст. 38 КЗпП України, виплата належної
заробітної плати при звільнені
проведена 13.01.2014 року в сумі 1306,55 грн.
Відповідно наказу № 9 від 31.12.2013 року
водія автотранспортних засобів ОСОБА_9
звільнено з 31.12.2013 року відповідно ст. 38
КЗпП України, виплата належної
заробітної плати при звільнені
проведена 13.01.2014 року в сумі 754,07 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 скоїв
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41
КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився
по невідомій суду причині, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
розписка про отримання судової
повістки.

Обставини, викладені в протоколі,
підтверджуються матеріалами справи,
тому винність ОСОБА_1 в скоєнні даного
правопорушення доведена.

Враховуючи характер вчиненого
правопорушення, особу правопорушника,
ступінь його вини, суд вважає за
необхідне застосувати до ОСОБА_1
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу на користь держави.

Також, відповідно до ст. 40-1 КУпАП з
ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь
держави судовий збір в сумі 36,54 грн.

Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 40-1 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та піддати
адміністративному штрафу в доход
держави в сумі 510 (п'ятсот десять)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в доход держави
судовий збір в сумі 36,54 грн.

На постанову може бути подана
апеляційна скарга особою, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником, потерпілим,
його представником або прокурором
протягом десяти днів з дня винесення
постанови. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду Донецької області
через Краматорський міський суд.

Суддя Ю. В. Фоміна