П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2014 Справа №607/3044/14-п Суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області Гуменний П.П.,
розглянувши матеріали, які надійшли з
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Тернопільській області
про притягнення до адміністративної
відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН 231380744,
уродженки м.Рогатин Івано-Франківської
області, громадянки України, директора
Тернопільської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів №26 Тернопільської
міської ради Тернопільської області,
проживаючої АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Тернопільській області
направлено в Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області матеріали про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ознаками складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

У протоколі про адміністративне
правопорушення №19-01-024/0056 від 13.02.2014
року зазначено, що громадянка ОСОБА_1,
перебуваючи на посаді директора
Тернопільської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів №26 Тернопільської
міської ради Тернопільської області,
вчинила адміністративне
правопорушення за ознаками ч.1 ст.41
КУпАП, а саме: усупереч вимогам ч.4 ст.115
КЗпП України ст.21 Закону України «Про
відпустки» заробітна плата
працівникам закладу за час щорічної
відпустки (відпускні) не виплачується
за три дні до її початку. Так,
бібліотекарю ОСОБА_2 наказом від 20.05.2013
р. №127к надано щорічну відпустку
тривалістю 31 календарний день з 10 липня
по 10 серпня 2014 року, а виплату
відпускних проведено лише 11.07.2013 року.

В порушення вимог ч.1 ст.116 та ч.1 ст.47
КЗпП України при звільненні
працівників виплата всіх сум, що їм
належать від підприємства, не
проводиться в день звільнення. Зокрема,
вчителю ОСОБА_3, яка звільнена з роботи
21.01.2014 р. наказом від 21.01.2014 р. за №1-к,
виплату сум, належних їй при звільненні
проведено лише 31.01.2014 р..

Усупереч ч.1 ст.117 КЗпП України,
звільненим працівникам не
нараховується і не виплачується
середній заробіток за весь час
затримки виплати по день фактичного
розрахунку. Так, вчителю ОСОБА_3, яка
звільнена з роботи 21.01.2014 р. наказом від
21.01.2014 р. за №1-к, у день звільнення
виплату належних їй сум не проведено.
Порушення є триваючим, оскільки на день
перевірки ОСОБА_3 не виплачено середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку. Своїми діями
ОСОБА_1 вчинила адміністративне
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч.1 ст.41 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину
вчиненому правопорушенні не визнала та
пояснила, що в Управління державного
казначейства м. Тернополя платіжні
доручення щодо нарахувань тих чи інших
виплат працівникам Тернопільської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№26 подавались вчасно, про що надала
копії відповідних платіжних доручень.
Виплати не здійснювались через
недофінансування освітньої галузі, а
не з її вини.

Суд, у відповідності до вимог ст. 280
КУпАП, при розгляді справи зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що
адміністративне правопорушення
(проступом) визначається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Аналізуючи дану норму закону можна
зробити висновок, що однією з складових
структури адміністративного
правопорушення є суб'єктивна сторона,
яка виражається у ставленні особи до
вчиненого нею діяння, тобто вину у
формі умислу або з необережності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП
адміністративне правопорушення
визнається вчиненим умисно, коли особа,
яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки і бажала їх або свідомо
допускала настання цих наслідків.

Положення ч.1 ст.41 КУпАП передбачає
адміністративну відповідальність за
порушення встановлених термінів
виплати пенсій, стипендій, заробітної
плати, виплата їх не в повному обсязі,
терміну надання посадовими особами
підприємств, установ, організацій
незалежно від форми власності
фізичними особами - підприємцями
працівниками, у тому числі колишнім, на
їхню вимогу документів стосовно їх
трудової діяльності на даному
підприємстві, в установі, організації
чи у фізичної особи - підприємця,
необхідних для призначення пенсії (про
стаж, заробітну плату тощо),
визначеного Законом України «Про
звернення громадян», або надання
зазначених документів, що містять
недостовірні дані, порушення терміну
проведення атестації робочих місць за
умовами праці та в порядку її
проведення, а також інші порушення
вимог законодавства про працю.

З досліджених в судовому засіданні
протоколу про адміністративне
правопорушення №19-01-024/0056 від 13.02.2014
року, акту перевірки додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
страхування №19-01-024/0087, довідки про
проведення остаточного розрахунку при
звільненні працівників на ТЗОШ І-ІІІ
ступенів в №26 ТМР ТО, платіжних
доручень №11 від 15.01.2013 р., №23 від 30.01.2013
р., судом доказів на підтвердження вини
у порушенні вимог ч.1 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1
не здобуто. У її діях не вбачається
наявності вини у формі умислу, оскільки
останньою було прийнято усі необхідні
міри для вчасного нарахування та
виплати заробітної плати та
відрускних, а її не регулярна виплата
та затримка проводилась з незалежних
від ОСОБА_1 обставин.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п.7 ст.247 КУпАП, провадження в
справі про адміністративне
правопорушення підлягає закриттю у
випадку відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до
уваги те, що ОСОБА_1 порушень
передбачених у ч.1 ст.41 КУпАП не
допустила, оскільки в її діях відсутній
склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП, суд вважає, що ОСОБА_1 слід
звільнити від адміністративної
відповідальності, а провадження в
даній справі закрити в зв'язку із
відсутністю в діях останньої складу
адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 8, 9, 10, 41, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній
справі відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.41 КУпАП
- закрити, в зв'язку з відсутністю в її
діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
подання прокурора.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови до апеляційного
суду Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

П.П.Гуменний