Справа № 3/409/45/14
Провадження № 33/782/64/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2014 року суддя судової палати
з кримінальних справ апеляційного суду
Луганської області Кожушок М.В., за
участю прокурора відділу прокуратури
Луганської області Таранського О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за апеляцією
прокурора прокуратури
Білокуракинського району П. Морозова
на постанову Білокуракинського
районного суду Луганської області від
17 лютого 2014 року, якою провадження по
справі відносно ОСОБА_4 за ст.172-7 КпАП
України закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247
КУпАП, за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, -

В С Т А
Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне
корупційне правопорушення від 12.02.2014
року, складеного заступником
начальника ГВ БКОЗ УСБУ в Луганській
області полковником Коморним С.А.,
встановлено, що працюючи в ДП
«Білокуракинське лісомисливське
господарство» на посаді директора,
ОСОБА_4 призначив свою дружину ОСОБА_6 в
безпосереднє підпорядкування на
посаду майстра лісу Олексіївського
лісництва ДП «БЛМГ», та протягом 2011- 2014
років здійснював керування робочою
діяльністю своєї дружини ОСОБА_4, у
результаті чого у нього виник конфлікт
інтересів - суперечність між
особистими інтересами близької особи
та його службовими повноваженнями,
наявність яких може вплинути на
об`єктивність або неупередженість
прийняття рішень, а також на вчинення
чи не вчинення дій під час виконання
наданих йому службових повноважень.
Тим самим ОСОБА_4 порушив вимоги ст. 9 та
ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», в
частині неповідомлення
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів у зв`зку
з надходженням у безпосередньому
підпорядкуванні близької особи -
дружини.

Постановою Білокуракинського
районного суду Луганської області від
17 лютого 2014 року відносно ОСОБА_4 за ст.
172-7 КпАП України провадження по справі
закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП,
за відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Прокурор району П. Морозов подав
апеляційну скаргу на зазначену
постанову, в якій він ставить питання
про скасування постанови суду у зв'язку
з тим, що на його думку, рішення суду є
незаконним, в діях ОСОБА_4 вбачається
склад корупційного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП та
виникнення конфлікту інтересів.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вислухавши думку
прокурора, який підтримав вимоги
скарги, просив скасувати постанову
суду, пояснення ОСОБА_4 та представника
ОСОБА_8, які заперечували проти
апеляції, вважаю, що апеляційна скарга
прокурора П. Морозова не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП,
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

В матеріалах справи відсутні
об`єктивні дані, які б свідчили про
наявність вини ОСОБА_4 у скоєнні
корупційного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП.

З матеріалів справи про
адміністративне корупційне
правопорушення вбачається, що суд
першої інстанції при розгляді справи
правильно вивчив надані докази та
дійшов висновку про відсутність в діях
ОСОБА_4 складу корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП.

Так, при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення від
12.02.2014 року за № 3-Б стосовно ОСОБА_4 (а.с.
2-6) було виявлено ряд порушень, а саме:
відсутність відмітки про ознайомлення
особи, відносно якої складено даний
протокол і відсутність відмітки про
вручення копії вказаного протоколу
особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Таким чином, це є прямим порушенням
встановлених вимог ст. 63 Конституції
України та ст. 268 КУпАП і порушенням
прав особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності, на
захист.

Окрім цього, відповідно до даних, які
містяться в протоколі про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_4 було ознайомлено з даним
протоколом 12.02.2014 року, тобто тоді, коли
останній знаходився на амбулаторному
лікуванні в КЗ "Білокуракинський
районний центр первинної
медико-санітарної допомоги" (а.с.52), тим
самим було порушено його право на
захист, гарантоване йому положеннями
Конституції України та іншими
законодавчими актами України.

Також в протоколі про адміністративне
правопорушення № 3-Б від 12.02.2014 р.
посадовою особою, яка складала
вказаний вище протокол, чітко
зазначено, що факт скоєння
правопорушення підтверджується
поясненням самого ОСОБА_4, але з тексту
пояснення такий висновок не вбачється.

Далі, аналізуючи докази в їх сукупності
та кожен окремо, суд правильно дійшов
висновку, що місце роботи ОСОБА_6 в
Олексіївському лісництві, розташоване
на території Олексіївської сільської
ради Луганської області, також її місце
проживання в АДРЕСА_1.(а.с.36)

Відповідно до ст. 9 ч.1 п.3 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції" особи, зазначені у підпунктах
«а», «в», «ж» пункту 1 та підпункту «а»
пункту 2 частини першої статті 4 цього
Закону, не можуть мати у
безпосередньому підпорядкуванні
близьких їм осіб або бути
безпосередньо підпорядкованими у
зв'язку з виконанням повноважень
близьким їм особам. Однак, ОСОБА_6
знаходилася у безпосередньому
підпорядкуванні лісничого лісництва.

Положення абзаців 1-го та 2-го цієї
частини не поширюються на: осіб, які
працюють у сільських населених пунктах
(крім тих, що є районними центрами), а
також гірських населених пунктах.

Відповідно до статті 5 Закону України
"Про статус гірських населених пунктів
в Україні", у разі, коли підприємство,
установа, організація розташовані за
межами населеного пункту, якому надано
статус гірського, але мають філії,
представництва, відділення, інші
відокремлені підрозділи і робочі місця
в населених пунктах, що мають статус
гірських, на працівників, які постійно
в них працюють, поширюється статус
особи, що проживає і працює (навчається)
на території населеного пункту, якому
надано статус гірського, тобто по
аналогії сільської місцевості.

Судом вірно, з урахуванням наявних
доказів, встановлено, що відповідно до
посадової інструкції ОСОБА_6
безпосередньо підпорядковується
лісничому лісництва, який контролює її
роботу, звертається з поданнями про
заохочення та догани, про прийняття на
роботу та звільнення, тому суд дійшов
висновку, що ОСОБА_6 має право працювати
на даній посаді і директор - ОСОБА_4 не
має права її звільнити за цих обставин.
Тобто ОСОБА_4 не має права без подання
лісничого лісництва прийняти на
роботу, звільнити або заохотити свою
дружину ОСОБА_6 Таким чином не
створюються умови, які можуть вплинути
на об'єктивність або неупередженість
прийняття рішень.

Крім того, є безпідставними доводи
скаржника щодо того, що ОСОБА_4 працює в
смт. Белокуракине, яке є районним
центром, так як сільська місцевість - це
території, що лежать за межами міст і є
переважно зонами
сільськогосподарського виробництва та
сільської забудови. Також слід
зазначити, що згідно ст. 133 Конституції
України систему адміністративно -
територіального устрою України
складають: АРК, області, райони, міста,
райони в містах, селища і села. Тобто
посилання прокурора на те, що
Білокуракине є районним центром, а не
сільською місцевістю, є хибними, так як
згідно з адміністративно -
територіальним устроєм України
Білокуракине відноситься до селища і
не є містом.

За таких обставин, вважаю, що доводи
прокурора щодо визнання винним ОСОБА_4
в цьому корупційному правопорушенні та
наявності в його діях складу
адміністративного правопорушення, є
необґрунтованими.

У зв`зку із чим, суд апеляційної
інстанції вважає постанову суду першої
інстанції щодо ОСОБА_4 законною та
підстав для скасування або зміни
постанови суду не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 289, 293, 294 КУпАП Украины,-

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Білокуракинського районного
суду Луганської області від 17 лютого 2014
року про закриття провадження по
справі щодо ОСОБА_4 за ст. 172-7 КУпАП, на
підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за
відсутності в його діях складу
адміністративного правопорушення -
залишити без змін.

Апеляційну скаргу прокурора
прокуратури Білокуракинського району
П. Морозова залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області
М.В. Кожушок