АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2014 року суддя судової палати
з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва Осіпова
Л.О., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_2 напостанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а :

постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
проживає за адресою: АДРЕСА_2
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 (один) рік.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 12
січня 2014 року приблизно о 10 годині
30 хвилин по просп. Мінському в м. Києві в
порушення п. 2.9 а) Правил дорожнього
руху України керував автомобілем
«ВАЗ-21114» державний номерний знак
НОМЕР_2 в стані наркотичного сп'яніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
зазначену постанову змінити в частині
застосованого до нього
адміністративного стягнення,
замінивши накладене на нього
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на штраф у
розмірі двохсот неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

При цьому ОСОБА_2 вказує, що суд не навів
належних доводів щодо призначення йому
такого стягнення як позбавлення права
керування транспортними засобами, а
також не врахував дані про його особу,
зокрема, його щире каяття у вчиненому,
те, що він раніше до адміністративної
відповідальності не притягувався,
відсутність обставин, що обтяжують
відповідальність. Також ОСОБА_2
посилається на те, що він працює водієм,
і ця робота є основним джерелом його
заробітку, за рахунок якого він утримує
сім'ю.

________________________________________________________________________
_____

Справа № 33/796/435/2014
Суддя в суді першої інстанції -
Сіромашенко Н.В.

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення та доводи апеляційної
скарги, вважаю, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновок суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_2 в порушенні п.
2.9 Правил дорожнього руху України за
обставин, викладених у постанові суду,
є обґрунтованим та підтверджується
сукупністю даних, що містяться у
протоколі про адміністративне
правопорушення, у висновку щодо
результатів медичного огляду з метою
виявлення стану алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, № 000318 від 12 січня
2014 року (а.с. 3, 4).

Під час розгляду апеляційної скарги
ОСОБА_2 підтвердив, що 12 січня 2014 року
керував транспортним засобом у стані
наркотичного сп'яніння.

Відповідно до положень ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Всупереч доводам апеляційної скарги,
вирішуючи питання про накладення на
ОСОБА_2 стягнення, суддя врахував
обставини справи, характер вчиненого
правопорушення, особу правопорушника,
його майновий стан, ставлення до
вчиненого, тобто дотримався вимог ст.
ст. 33, 34 КУпАП, та з огляду на ступінь
вини порушника, який вчинив
правопорушення, що стосується безпеки
дорожнього руху та є грубим,
обґрунтовано визначив вид та розмір
адміністративного стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік, оскільки воно є необхідним з метою
виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.
З урахуванням наведеного, ті обставини,
що ОСОБА_2 працює водієм та має
утриманців, не є достатніми підставами
для зміни судового рішення.

Таким чином, постанова судді є законною
та обґрунтованою, і підстави для
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2
відсутні.

Разом з тим, у резолютивній частині
постанови суддею були допущені
неточності, а саме помилково зазначено,
що на постанову судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути внесено подання прокурором, і
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання протесту
прокурором.

Так, відповідно до положень ст. 294 КУпАП
постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
її винесення. Отже, оскарження
постанови суду (судді) в справі про
адміністративне правопорушення,
здійснюється шляхом подання
апеляційної скарги.

Вказані неточності, як такі, що не
впливають на суть прийнятого судом
першої інстанції рішення, підлягають
виправленню, а постанова суду в цій
частині - зміні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року,
якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 (один) рік, змінити.

Уточнити резолютивну частину
постанови Шевченківського районного
суду м. Києва від 13 лютого 2014 року в
частині щодо її оскарження: замість
посилання суду на те, що на постанову
може бути внесено подання прокурора,
зазначити, що постанова може бути
оскаржена прокурором.

В решті постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 лютого 2014
року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Осіпова Л.О.