Справа № 296/1913/14-п
ПОСТАНОВА

"05" березня 2014 р.
м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.
Житомира Драч Ю.І., розглянувши
матеріали, які надійшли з ВДАІ по
обслуговуванню АТ м. Житомира та АТІ м.
Житомира про притягнення до
адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1

уродженця в м. Житомирі; проживає:
АДРЕСА_1;

не працює

за ч.2 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне
правопорушення серії АА2 № 444626 від
02.03.2014 року вказано, що 02.03.2014 р. о 18 год.
40 хв. гр. ОСОБА_1 в м.Житомирі по вул.
Київській керував автомобілем Сузукі
Свіфт, д.н.з. НОМЕР_1 з явно вираженими
ознаками алкогольного сп'яніння ( запах
алкоголю з порожнини рота,
почервоніння очей). Від огляду на стан
сп'яніння відмовився в присутності
свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР
України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у
вчиненні правопорушення не визнав і
пояснив, що 02.03.2014 року він керував
автомобілем Сузукі Свіфт, д.н.з. НОМЕР_1
в м.Житомирі по вул. Київській, де був
зупинений працівниками ДАІ, які склали
відносно нього протокол про
адміністративне правопорушення за
керування транспортним засобом з явно
вираженими ознаками алкогольного
сп'яніння, проте у той день він не
вживав спиртних напоїв, а відмовився
від проходження медичного огляду для
встановлення стану алкогольного
сп'яніння в лікарні в зв"язку з тим, що в
нього підвищився тиск та він себе
погано почував. Йому не пропонували
пройти тест за допомогою пристрою та
дихнути в нього. В цей же день, в межах
години він самостійно за власної
ініціативи поїхав в Обласний
наркологічний диспансер Дитомирської
обласної ради, де отримав висновок, що у
нього ознак сп'яніння не виявлено.
Просить не притягувати його до
адміністративної відповідальності, а
провадження по справі закрити за
відсутністю в його діях складу
правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що провадження у
справі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1
підлягає закриттю за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що суддя
при розгляді справи про
адмінправопорушення має своєчасно,
всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати
обставини справи і вирішити її в точній
відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненням особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото і кінозйомки, відеозапису,
які використовуються при нагляді за
виконанням правил норм і стандартів, що
стосується забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності,

чи є обставини, що пом'якшують та
обтяжують відповідальність, чи
заподіяно матеріальну шкоду, а також
з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Відповідно до вимог п. 2 ст 278 КУпАП та п.
24 постанови № 14 Пленуму Верховного
Суду України від 23.12.2005 року «Про
практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті», суд під час підготовки
справи до розгляду повинен виявити
недоліки наданих матеріалів та
протоколу, з'ясувати всі обставини,
перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у
тому числі допиту свідків та
призначення експертизи, зміст
постанови судді має відповідати
вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284
КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести
докази, на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останніх доводів.

З протоколу про адміністративне
правопорушення вбачається, що ОСОБА_1
при зупинці його працівниками ДАІ 02
березня 2014 р. о 18-40 годині від
проходження медичного огляду на стан
сп'яніння відмовився. Однак, це
спростовуються висновком медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції № 471,
виданого Обласним наркологічним
диспансером Житомирської обласної
ради, відповідно до якого вбачається,
що в ОСОБА_1 на момент обстеження ознак
сп'яніння не виявлено.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП
огляд на стан сп'яніння водія
транспортного засобу проводиться
працівником міліції на місці зупинки з
використанням спеціальних технічних
засобів у присутності двох свідків, а
для проведення такого огляду в
закладах охорони здоров'я може бути
лише дві підстави: незгода водія на
проведення огляду на стан сп'яніння
працівником міліції з використанням
спеціальних технічних засобів; незгода
водія з результатами огляду
проведеного працівником міліції. Що
також передбачено Інструкцією про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкоголю, наркотичного
чи іншого сп'яніння або перебування
під впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції,
(затвердженою Наказом Міністерства
внутрішніх справ України та
Міністерства охорони здоров'я України
09.09.09 N 400/666, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 6.10.2009 за N
931/16947 р.), а також п.6 Порядку направлення
водіїв транспортних засобів для
проведення огляду з метою виявлення
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції, і
проведення такого огляду (затв.
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 грудня 2008 р. N 1103), а саме, що «Водій
транспортного засобу, що відмовився
від проведення огляду на місці
зупинки транспортного засобу або
висловив незгоду з його результатами,
направляється уповноваженою особою
Державтоінспекції для проведення
огляду до відповідного закладу охорони
здоров'я».

Але згідно протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1, не зазначено, що йому
було запропоновано на місці із
застосуванням спеціальних технічних
засобів в присутності двох свідків
пройти огляд на стан сп'яніння, не
підтвердили це і свідки ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях, а
зазначили, що працівники міліції
відразу запропонували ОСОБА_1 пройти
освідування у лікарні, на що останній
відмовився.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язанні діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Згідно з ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Наведене свідчить, що працівник ВДАІ
при порушенні щодо ОСОБА_1 провадження
в справі про адміністративне
правопорушення діяв не у відповідності
до своїх повноважень та способу, що
передбачені чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи даний
конституційний принцип, вважаю, що
відомості у протоколі про
адміністративне правопорушення про те,
що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 а ПДР України не
можуть бути визнані доказами,
оскільки фактично ґрунтуються
виключно на обставинах викладених в
протоколі працівником ДАІ та не
відповідають дійсним обставинам
справи, а тому не можуть бути прийняті
судом як достовірні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, провадження в справі
про адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у випадку
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням не інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом.

У зв'язку з цим, провадження у даній
справі підлягає до закриття на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 221, 247 п.1, 266, 283, 284 КУпАП та
відповідно до ст.130 ч.2 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, -

П О С Т
А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
за ст.130 ч. 2 КУпАП відносно ОСОБА_1
закрити у зв'язку з відсутністю події
адміністративного правопорушення.

Постанову судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Cуддя
Ю. І. Драч