Справа № 488/474/14-п
Провадження № 3/488/311/14
ПОСТАНОВА

11.02.2014 року
м.Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м.
Миколаєва Непша О.І., розглянувши
матеріали, що надійшли з відділення
оформлення матеріалів Державної
інспекції України з питань праці
територіальної державної інспекції
праці у Миколаївській області про
притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка народилася в
м.Миколаєві, громадянка України, працює
в товаристві з обмеженою
відповідальністю «Металург Півдня» -
інспектором по кадрам, розлучена, має
на утриманні одну неповнолітню дитину,
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
притягувалася до адміністративної
відповідальності,

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП,

в с т а н о в и в :

23 грудня 2013 року в товаристві з
обмеженою відповідальністю «Металург
Півдня», яке знаходиться за адресою:
місто Миколаїв, проспект Леніна, 321,
встановлене порушення законодавства
України про працю, звільнення
працівників проходить без витримання
двох тижнів з дня письмового
попередження працівником про намір
розірвання трудового договору. Так,
працівник ОСОБА_2 написав заяву про
звільнення за власним бажанням від 15
липня 2013 року і був звільнений наказом
№1438-З від 15 липня 2013 року, працівник
ОСОБА_3 написала заяву про звільнення
за власним бажанням 29 квітня 2013 року і
була звільнена наказом №1373/1-З від 01
травня 2013 року, що є порушенням ч.1 ст.38
КЗпП.

Також встановлено, що в товаристві
працівників завчасно не попереджають
про дату початку відпустки. Наприклад,
працівникам ОСОБА_4 надана щорічна
відпустка з 26 листопада 2013 року, ОСОБА_5
з 12 листопада 2013 року, ОСОБА_6 з 05
листопада 2013 року, ОСОБА_7 з 03 вересня 2013
року, однак про письмове їх сповіщення
даних не має, що є порушенням ч.5 ст.79
КЗпП, в якій зазначається, що власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний письмово повідомити
працівника про дату початку відпустки
не пізніш як за два тижні до
встановленого графіком терміну.

Крім того, на підприємстві
здійснюється переніс щорічних
відпусток без письмової згоди
працівника. Так, відповідно до графіку
відпусток, працівник ОСОБА_4 повинна
була отримати по 12 днів відпустки у
січні та у серпні 2013 року, а отримала
відпустку лише у листопаді 2013 року.
Працівник ОСОБА_7 повинна була отримати
відпустку 24 календарні дні у червні 2013
року, а отримала відпустку лише у
вересні 2013 року. Працівник ОСОБА_6
повинна була отримати відпустку 10 днів
у січні і 14 днів у червні 2013 року, а
отримала у листопаді 2013 року. Працівник
ОСОБА_5 повинна була отримати відпустку
14 днів у червні і 14 днів у вересні 2013
року, а отримала 24 дні у листопаді 2013
року.

Правопорушниця в судове засідання не
з'явилась, надала заяву в якій свою
провину визнала та просила обмежитись
усним зауваження, а також просила
розглянути справу за її відсутністю.

Провина ОСОБА_1 у вчиненні нею
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпроАП, підтверджується протоколом №
14-01-42/0349 про адміністративне
правопорушення від 24 грудня 2013 року,
пояснювальною запискою, наказом №1373/1-З
від 01 травня 2013 року, копією заяви
ОСОБА_8 від 29 квітня 2013 року, наказом №
1516-В від 21 листопада 2013 року, наказом
№1477-В від 02 вересня 2013 року, наказом
№1510-В від 04 листопада 2013 року, наказом
№1505-В від 23 жовтня 2013 року, графіком
відпусток робітників адміністрації на
2013 рік, графіком відпусток робітників
технічної служби на 2013 рік, графіком
відпусків господарського відділу на 2013
рік, письмовим поясненням
правопорушниці, копією заяви ОСОБА_2
від 15 липня 2013 року, наказом №1438-З від 15
липня 2013 року, наказом №1542-З від 17 січня
2013 року, копією путівки на
санаторно-курортне лікування № 112852 від
26 листопада 2013 року, характеристикою
правопорушниці.

Вивчивши матеріали справи та надавши
оцінку представленим доказам, суддя
находить доведеною вину
правопорушниці у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпроАП, тобто у порушенні вимог
законодавства про працю.

Враховуючи малозначність вчиненого
адміністративного правопорушення,
його оперативне усунення, а також те, що
ОСОБА_1 раніше до адміністративної
відповідальності не притягувалася,
свою провину визнала, запевнила про
недопущення аналогічних порушень в
майбутньому, суддя вважає за можливе
звільнити її від адміністративної
відповідальності на підставі ст.22
КУпроАП.

Керуючись ст.22, ст.ст.283-284, ст.294 КУпроАП,
суддя,

п о с т а н о в и в :

Провадження по справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 щодо притягнення її до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.41 КУпроАП закрити на підставі ст.22
КУпроАП та оголосити їй усне
зауваження.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Суддя

О.І.Непша