Справа № 359/712/14-п Головуючий у І
інстанції Левченко А. В.Провадження №
33/780/297/14 Доповідач у 2 інстанції
МатюшкоКатегорія 429
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 квітня 2014 року

м. Київ

Суддя судової палати з кримінальних
справ Апеляційного суду Київської
області Матюшко М.П. за участю
прокурора Шум І.І. та представника
Київської обласної митниці Павленка
С.А., розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 21 лютого 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Харків, приватного підприємця,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.471 Митного
кодексу України та накладено стягнення
у виді штрафу у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 1700 (одна тисяча
сімсот) гривень з конфіскацією в дохід
держави України вилученої згідно
протоколу валюти в розмірі 10 785 ( десять
тисяч сімсот вісімдесят п'ять ) євро,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2014 року о 10-30 год. під час
проходження митного контролю в зоні
митного контролю залу "Відліт"
терміналу "Д" ДП МА "Бориспіль"
громадянин України ОСОБА_3, який
відлітав з України до Латвії, м. Рига,
літаком а/к "Балтійські авіалінії",
рейсом № 401, своїми діями обрав канал,
позначений символами зеленого кольору
- "зелений коридор", тим самим,
відповідно до ч.5 ст.366 МК України заявив
про те, що переміщувані ним через
митний кордон України товари не
підлягають письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо ввезення на митну територію
України та засвідчив про факти, що
мають юридичне значення. Після
перетину пасажиром "білої лінії", яка
позначає закінчення зони спрощеного
митного контролю "зелений коридор"
митниці, пасажиру було задано
запитання щодо наявності в нього
готівки, на що він відповів, що має при
собі близько 8 000,00 євро. Після цього
пасажира було запрошено до службового
приміщення митниці залу "Відліт"
терміналу "Д" ДП МА "Бориспіль", де ним
була видана готівка в розмірі 20 610.00
євро та 1 900,00 грн. Готівка знаходилась: 20
000,00 євро у боковій кишені сумки
пасажира, ручна поклажа; 610 євро та 1 900,00
грн. знаходились у гаманці, який
знаходився у внутрішній кишені куртки,
яка лежала на сумці пасажира (ручна
поклажа). Зазначена готівка
переміщувалась без ознак приховування.
Зі слів ОСОБА_3 зазначена готівка
належить йому особисто. Пасажир обрав
проходження митного контролю "зеленим
коридором", де передбачено наявність у
громадян готівки у сумі, що не
перевищує 10 000,00 євро (чи еквівалент
цієї суми в іншій валюті).

З виявленої суми пасажиру було
пропущено 9 825,00 євро та 1 900,00 грн. За
протоколом про порушення митних правил
вилучено 10 785,00 євро. На момент
проходження митного контролю належним
чином оформленої митної декларації
пасажир не надав, до моменту перетину
ним "білої лінії" до інспектора митниці
не звертався.

Таким чином, своїми діями громадянин
України ОСОБА_3 під час проходження
митного контролю в залі "Відліт"
термінал) "Д" ДП МА "Бориспіль" порушив
встановлений ст. 366 МК України порядок
проходження митного контролю в зонах
(коридорах) спрощеного митного
контролю.

Не оспорюючи кваліфікацію своїх дій за
ст. 471 МК України ОСОБА_3, подав
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову змінити та прийняти нову,
якою вилучені гроші повернути їх
власнику

В обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що судом невірно
застосовано норми матеріального права.
Апелянт вказує на те, що під час проходу
через митний кордон України йому не
було відомо про наявність обмежень
щодо переміщення іноземної валюти в
розмірі лише 10 000 Євро через зону
спрощеного митного контролю «зелений
коридор» внаслідок не надання та
відсутність інформації перед зоною
спрощеного митного контролю. Також
судом першої інстанції не було
враховано усі пом'якшуючі обставини, а
саме щире розкаяння винного.

Заслухавши доповідача, прокурора та
представника Київської обласної
митниці, які просили постанову судді
залишити без змін, вивчивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно положень ст.9 КУпАП, -
адміністративним правопорушенням
визнається протиправна, винна (умисна
або необережна) дія чи бездіяльність,
яка посягає на громадський порядок,
власність, права і свободи громадян, на
встановлений порядок управління і за
яку законом передбачено
адміністративну відповідальність.

Ст.489 МК України встановлено, що
посадова особа при розгляді справи про
порушення митних правил зобов'язана
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та/або обтяжують
відповідальність, чи підстави для
звільнення особи, що вчинила
правопорушення, від адміністративної
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

При винесенні оскаржуваної постанови
судом першої інстанції враховано
вищевказані норми.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.471 МК України,
підтверджується протоколом про
порушення митних правил № 0013/125120102/14
від 12 січня 2014 року (а.с.2-5), протоколом
опитування в справі про порушення
митних правил 0013/125120102/14 від 12 січня 2014
року ( а.с. 6-8 ), доповідною запискою
головного державного інспектора
відділу митного оформлення №2 митного
поста «Бориспіль аеропорт» Київської
митниці Ковальчук О.П. (а.с.9-10).

Ст. 471 МК України, передбачає
застосування до правопорушника
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі ста неоподаткованих
мінімумів доходів громадян, а у разі
якщо безпосередніми предметами
правопорушення є товари, переміщення
яких через митний кордон України
заборонено або обмежено
законодавством України, або в обсягах,
що перевищують неоподатковану норму
переміщення через митний кордон
України, - також конфіскацію цих
товарів.

Згідно п.57 ч.1 ст.4 МК України, товарами є
будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на
які законом поширено режим нерухомої
речі (крім транспортних засобів
комерційного призначення), в тому числі
і валютні цінності..

На підставі ч.3 ст.197 МК України,
обмеження щодо ввезення на митну
територію України та вивезення за межі
митної території України валютних
цінностей, а також порядок переміщення
їх через митний кордон України, у тому
числі особливості декларування
валютних цінностей (зокрема,
визначення граничних сум валютних
цінностей, які підлягають письмовому
або усному декларуванню), можуть
встановлюватися Національним банком
України.

Відповідно до п.1 Розділу 2 Інструкції
про переміщення готівки і банківських
металів через митний кордон України,
затвердженої Постановою Національного
банку України №148 від 27 травня 2008 року,
фізична особа має право ввозити в
Україну та вивозити за межі України
готівку, що не перевищує в еквіваленті
10 000 євро, без письмового декларування
митному органу.

Таким чином, готівка є товаром,
переміщення якого через митний кордон
України обмежено, а тому вилучені на
підставі протоколу про
адміністративне правопорушення у
ОСОБА_3 кошти у сумі 10 785 Євро,
підлягають конфіскації. Відтак,
адміністративне стягнення, накладено
на правопорушника у межах санкції ст.471
МК України.

Наявним у справі доказам суддя дав
належну оцінку та обґрунтовано дійшов
висновку, що своїми діями ОСОБА_3 скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 471 МК України.

Суд першої інстанції не врахував
наявність у ОСОБА_3 двох малолітніх
дітей та матері-інваліда третьої групи.
Однак, суддя обґрунтовано звернув
увагу на імперативні приписи ст.471 МК
України, з урахуванням яких, в разі
відсутності дозвільних документів на
переміщення валюти, остання, в разі
підтвердження вчинення порушення
митних правил, визначених указаною
статтею, - підлягає обов'язковій
конфіскації.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до висновку, що висновки
судді ґрунтуються як на матеріалах
справи, так і на вимогах закону, а тому
підстав задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
471, 531 МК України, ст. 294 КУпАП,
апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 21 лютого 2014 року
щодо ОСОБА_3 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
М.П.
Матюшко