АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/348/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу представника ПАТ «Сумирибгосп»
- власника другого транспортного
засобу, що приймав участь у ДТП, ОСОБА_2
на постанову судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 січня 2014
року про закриття провадження по
справі про адміністративне
правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України, з вищою
освітою, який працює водієм трамваю у
Подільському депо КП «Київпастранс» та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу по
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_3 06.12.2013 року, приблизно о 19:30 год.,
керуючи трамваєм №5673 на вул.
Глибочицькій, не дотримався безпечної
дистанції, внаслідок чого сталося
зіткнення з автомобілем ЗАЗ «Ланос»,
держномер НОМЕР_2, під керуванням водія
ОСОБА_4, що призвело до механічних
пошкоджень транспортних засобів, чим,
за висновками органів ДАІ, ОСОБА_3
порушив п. 13.1 ПДР, скоївши
адмінправопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП.

Постановою судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 січня 2014
року провадження по справі про
притягнення ОСОБА_3 до
адмінвідповідальності за ст. 124 КУпАП
закрито за відсутністю в діях вказаної
особи складу адміністративного
правопорушення.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, представник ПАТ
«Сумирибгосп» - власника другого
транспортного засобу, що приймав
участь у ДТП, ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу до Апеляційного суду м. Києва, в
якій просить постанову судді
Шевченківського суду м. Києва від 17
січня 2014 року скасувати, ухваливши нове
судове рішення про визнання ОСОБА_3
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не були
перевірені усі обставини справи, що
мають суттєве значення; не враховано,
що, на думку апелянта, ДТП сталася з
причин порушення ПДР водієм трамваю не
тільки п. 13.1 ПДР, як це зазначено у
протоколі, а й п. п. 10.1, 12.1, 2.3 ПДР.

Крім того, представник зазначає про
невідповідність висновків суду першої
інстанції стосовно тих обставин, що
водій автомобіля «Ланос» не дотримався
безпечного інтервалу (відстані) між
боковими частинами транспортних
засобів - автомобіля та трамваю. При
цьому, на думку апелянта, такий
висновок судді районного суду є
помилковим, оскільки протокол щодо
ОСОБА_4 співробітниками ДАІ не
складався.

Одночасно представник ПАТ просить
поновити строк на апеляційне
оскарження, оскільки він був
пропущений з поважних причин через
розгляд справи відносно ОСОБА_3 у
відсутність другого учасника ДТП та
представника власника другого
транспортного засобу.

Розглянувши заявлене клопотання, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про можливість поновлення
ОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження
судового рішення, оскільки визнає
причини його пропуску поважними.

У судовому засіданні апелянт свою
апеляційну скаргу підтримала та
просила його задовольнити. ОСОБА_3,
стверджуючи про законність та
обґрунтованість постанови судді
районного суду, безпідставність
складання протоколу про
адміністративне правопорушення щодо
нього, просив залишити без задоволення
апеляційну скаргу, а постанову судді -
без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, вивчивши матеріали
справи, суд апеляційної інстанції
уважає подану апеляційну скаргу такою,
що підлягає частковому задоволенню із
скасуванням судового рішення суду
першої інстанції та поверненням
матеріалів справи про адміністративне
правопорушення до органів ДАІ для
встановлення дійсного механізму ДТП з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші підстави
для правильного вирішення справи.

Так, приймаючи рішення про закриття
провадження по справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 за відсутністю в його
діях складу адмінправопорушення, суд
першої інстанції, фактично поза межами
предмету розгляду, дійшов
передчасного висновку про порушення
ПДР іншим водієм, з автомобілем під
керуванням якого, і сталося зіткнення з
трамваєм, оскільки протокол відносно
ОСОБА_4 не складався та розгляд до суду
не направлявся. Відтак дії іншого
учасника ДТП та можливе порушення ним
ПДР, на що вказував ОСОБА_3, не могли
бути предметом розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення,
складеного відносно ОСОБА_3

За таких обставин, прийняту судом
першої інстанції постанову не можна
визнати законною та обґрунтованою, а
тому вона підлягає скасуванню з
ухваленням нового судового рішення по
справі.

При цьому, розглядаючи протокол про
адміністративне правопорушення,
складений відносно ОСОБА_3 та приєднані
до справи матеріали, суд апеляційної
інстанції приходить до таких
висновків.

Так, в порушення вимог ст. 280 КУпАП,
посадова особа органів ДАІ, яка
складала протокол відносно ОСОБА_3 не
надала належної оцінки усім зібраним
доказам, що містились в матеріалах
справи, у тому числі і наявним
суперечностям в поясненнях учасників
ДТП щодо причин зіткнення транспортних
засобів, які працівниками ДАІ не були
усунуті, у тому числі і шляхом
встановлення та опитування свідків
події, призначення та проведення
відповідних експертних досліджень, а
відтак фактично не встановили дійсний
механізм ДТП.

Як убачається з матеріалів справи, під
час складання протоколу щодо ОСОБА_3,
кожен з водіїв вказував на свій
механізм ДТП та зазначав протилежні
причини зіткнення транспортних
засобів.

Так, відповідно до наданих під час
складення адмінпротоколу та у суді
апеляційної інстанції пояснень водія
ОСОБА_3, причиною зіткнення
автомобілів стали дії другого учасника
ДТП - ОСОБА_4, який під час руху
намагався здійснити маневр повороту
ліворуч та проїхати перехрестя перед
трамваєм, яким керував ОСОБА_3, зайнявши
при цьому невідповідне положення
відносно трамвайних колій, в
результаті чого і сталося зіткнення
транспортних засобів. Крім того, за
твердження ОСОБА_3, саме водієм ОСОБА_4
були порушені вимоги закону щодо
дотримання безпечного бокового
інтервалу між транспортними засобами.

Другий учасник ДТП - водій автомобіля
«Ланос», фактично спростовуючи
наведені пояснення ОСОБА_3, заявляв, що
він зупинився на червоне світло
світлофора на перехресті вулиць
Глибочицькій та Артема, після чого
зразу з відчув удар трамваєм спочатку у
задню частину автомобіля, а потім і в
бокову частину транспортного засобу.
Таким чином ОСОБА_4, що було фактично
підтверджено і у суді апеляційної
інстанції представником ОСОБА_2,
вважає винуватим у ДТП водія трамваю
ОСОБА_3, який почав рух через перехрестя
на забороняючий сигнал світлофора.

За таких обставин, пояснення вказаних
осіб, а саме учасників ДТП, які містили
у собі суттєві протиріччя щодо
механізму ДТП, працівниками ДАІ
детально досліджені не були, і як
наслідок не визначена їх
достовірність.

Більш того, суд апеляційної інстанції
також позбавлений можливості повно,
всебічно та об'єктивно з'ясувати
обставини, за яких відбулася
дорожньо-транспортна пригода, зокрема
встановити механізм зіткнення
транспортних засобів та встановити
особу, яка є винуватою у даному ДТП,
встановити достовірність вказаних
пояснень учасників пригоди, оскільки
схема ДТП, яка була складена
відповідною посадовою особою та
підписана учасниками пригоди без
будь-яких заперечень, не містить у собі
будь-яких даних щодо місць зіткнення
транспортних засобів зі слів обох
водіїв (з огляду на пояснення ОСОБА_4
про те, що після зіткнення його
транспортний засіб був зміщений у бік
перехрестя, а також на протилежні
пояснення ОСОБА_3 про намір другого
водія здійснити маневр ліворуч), а
також пояснень усіх позначень в ній,
окрім вказівки на автомобіль НОМЕР_1,
зокрема і тих, які виконані червоним
кольором.

А тому суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що необхідність
повернення справи до органів
Державтоінспекції для проведення
додаткової перевірки, в ході якої
необхідно усунути зазначені
суперечності, провести додатковий
огляд місця пригоди із складанням
відповідного протоколу, з'ясувати
механізм ДТП, у тому числі і при
необхідності шляхом проведення
експертних досліджень, та встановити
осіб, які припустилися порушення
Правил дорожнього руху, внаслідок чого
сталося дане ДТП.

Крім того, оскільки вирішення питання
про складання протоколу про
адміністративну відповідальність для
притягнення винуватих осіб до
адміністративної відповідальності
належить виключно до компетенції
органів Державтоінспекції, а судові
органи розглядають справи про
адміністративне правопорушення лише в
межах обставин та щодо порушень,
зазначених у протоколі, суд
апеляційної інстанції позбавлений
можливості надати оцінку як доводам
апелянта щодо інших порушень, які, на
думку ОСОБА_2, були допущені ОСОБА_3, так
і поясненням ОСОБА_3 щодо порушень, до
яких припустився ОСОБА_4, оскільки
будь-яких даних про складання
протоколів про ці обставини справа не
містить.

З огляду на викладене, керуючись ст. 294,
КУпАП, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ПАТ
«Сумирибгосп» - власника другого
транспортного засобу, що приймав
участь у ДТП, ОСОБА_2 - задовольнити
частково. Постанову судді
Шевченківського районного суду м.
Києва від 17 січня 2014 року про закриття
провадження по справі про
адміністративне правопорушення за ст.
124 КУпАП відносно ОСОБА_3 - скасувати.

Матеріали справи з протоколом про
адміністративне правопорушення
повернути до ВДАІ Шевченківського РУ
ГУ МВС України в м. Києві на додаткову
перевірку для встановлення дійсного
механізму ДТП, з послідуючим
направленням, за наявності для цього
законних підстав, справи на новий
судовий розгляд з урахуванням положень
ст. 38 КУпАП.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва підпис
Стрижко С.І.