справа № 208/827/14-п
№ провадження 3/208/206/14
ПОСТАНОВА

Іменем
України

25 лютого 2014 р.
м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Стребіж Н.М.
розглянувши адміністративну справу
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Дніпропетровська,
громадянина України, працюючого
директором ДП «Дніпродзержинське
лісове господарство», проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1; за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 будучі директором ДП
«Дніпродзержинське лісове
господарство», в порушення вимог ст.19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», не
виконує норматив робочих місць
призначених для працевлаштування
інвалідів. Так, згідно визначеного
законодавством нормативу, 4 % від
середньооблікової штатної чисельності
працівників, оскільки на підприємстві
у 2013році середньооблікова чисельність
штатних працівників становила 104 особи.
Тобто 4% - 4, таким чином на підприємстві
мало бути створено не менш 4 робочих
місць для інвалідів. Фактично на
підприємстві працює один працівник, що
має інвалідність - ОСОБА_2 (інвалід ІІІ
групи).

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ч.2 ст. 188-1 КУпАП.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився.
Про день, час та місце слухання справи
повідомлений належним чином. Причину
не явки суду не повідомив.

Частина 2 ст. 188-1 КУпАП передбачає
відповідальність за невиконання
посадовою особою, яка користується
правом приймати на роботу і звільняти з
роботи, фізичною особою, яка
використовує найману працю, нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, неподання Фонду соціального
захисту інвалідів звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів.

Разом із цим, об'єктивна сторона
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.
188-1 КУпАП полягає у невиконанні
посадовою особою, яка користується
правом приймати на роботу і звільняти з
роботи, фізичною особою, яка
використовує найману працю, нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а також неподанні до Фонду
соціального захисту інвалідів звіту
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4 % середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб, - у кількості одного
робочого місця. Підприємства
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до встановленого
нормативу і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з акту перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №04-03-48/8 від
31.01.2013р., на підприємстві ДП
«Дніпродзержинське лісове
господарство», директором якого є
ОСОБА_1, у 2013році середньооблікова
чисельність штатних працівників
становила 104 особи, тобто 4%, згідно
визначеного законодавством нормативу
від середньооблікової штатної
чисельності працівників, а тому
норматив робочих місць складає 4 - для
працевлаштування інвалідів, таким
чином на підприємстві мало бути
створено не менш 4 робочих місць для
інвалідів. Фактично на підприємстві
працює один працівник, що має
інвалідність - ОСОБА_2 (інвалід ІІІ
групи).

Вивчив матеріали справи: протокол про
адміністративне правопорушення, акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №04-03-48/8, суд
встановив, що ОСОБА_1 винний у
здійсненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч.2 ст.188-1
КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_1 порушено
встановлені суспільні відносини у
сфері реалізації громадянами України
права на працю, які регулюються
Кодексом законів про працю України,
Законом України «Про зайнятість
населення» від 01.03.1991 р. № 803-ХІІ та
іншими законами та підзаконними
нормативними актами, та встановив
обставини, які пом'якшують
відповідальність за адміністративне
правопорушення згідно до вимог ст. 34
КУпАП та обставини, які обтяжують
відповідальність за адміністративне
правопорушення згідно до вимог ст. 35
КУпАП, та враховуючи характер скоєного
правопорушення і особу правопорушника,
яка до адміністративної
відповідальності протягом року не
притягувався, а тому суд вважає
необхідним застосувати до ОСОБА_1
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу.

Крім того, суд вважає необхідним
стягнути, згідно ст. 40-1 Кодексу України
про адміністративне правопорушення, з
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 36,54грн. в
дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.40-1, 34, 35, ч.2 ст..188-1, 283, 284 КУпАП,
Законом України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору» №590-VІІ від
19.09.2013р., п. 5 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір»,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винною у
здійсненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч.2 ст.188-1
КУпАП, та застосувати до ОСОБА_1
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят)
гривень 00 копійок на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий
збір у сумі 36 (тридцять шість) гривень 54
(п'ятдесят чотири) копійки в дохід
держави.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Суддя
Стребіж Н. М.