АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2014 року суддя Судової палати
з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва - Дзюбін В.В.,

з участю особи, яка подала скаргу -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м. Києві матеріали справи за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову судді Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 лютого
2014 року,

УСТАНОВИВ:

Цією постановою:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, який народився в м. Києві,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, -

визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, з
накладенням адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керувати транспортними засобами
строком на один рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у
розмірі 0,03 мінімальної заробітної
плати, що складає 36 грн. 54 коп., на
користь держави.

Постановою судді районного суду ОСОБА_2
притягнений до адміністративної
відповідальності за відмову особи, яка
керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння.

Згідно постанови правопорушення
вчинене за таких обставин.

1.01.2014 р. близько 17:15 годин ОСОБА_2, по вул.
Л. Українки в сел. Крехаїв Козилецького
району Чернігівської області, керував
автомобілем "Мазда 626", знак державної
реєстрації НОМЕР_2, з ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з порожнини рота,
почервоніння очей), на порушення вимог
п. 2.5 ПДР України, від проходження
огляду на стан сп'яніння відмовився в
присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, не
оспорюючи обґрунтованість та підстави
притягнення його до відповідальності
за ч. 1 ст. 130 КпАП України, але вважаючи
накладене на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керувати транспортними засобами
строком на один рік надто суворим і
таким, що не відповідає вимогам ст. 33
КпАП України, просить постанову судді
районного суду в цій частині змінити та
піддати його за ч. 1 ст. 130 КпАП України
стягненню у виді штрафу на користь
держави в розмірі, встановленому на
розсуд суду, зазначаючи про те, що
суддею місцевого суду не взято до уваги
його місце роботи - водієм,
характеристику, сімейний стан тощо.
Тому в цій частині постанову судді
місцевого суду вважає необґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення особи, яка
подала скаргу, ОСОБА_2, який підтримав
апеляційну скаргу за наведених у ній
обставин, повністю визнав себе винним у
вчиненому і щиро розкаявся, вивчивши
матеріали адміністративної справи,
провівши судові дебати, перевіривши
доводи скарги, викладені апелянтом,
апеляційний суд уважає апеляційну
скаргу такою, що підлягає задоволенню з
таких підстав.

Винуватість ОСОБА_2 у відмові особи, яка
керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного сп'яніння за обставин,
встановлених у постанові, доведена
наявними у справі доказами,
дослідженими й перевіреними в судовому
засіданні, яким суддею місцевого суду
надано об'єктивну оцінку.

При цьому суддя місцевого суду
правильно встановив фактичні
обставини справи та дійшов
обґрунтованого висновку про винність
водія ОСОБА_2 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР
України, згідно яких водій повинен на
вимогу працівника міліції у
встановленому порядку пройти медичне
обстеження для виявлення стану
алкогольного сп'яніння.

Кваліфікація цих дій ОСОБА_2 суддею
місцевого суду за ч. 1 ст. 130 КпАП
України є правильною.

Що стосується правильності накладення
на ОСОБА_2 виду адміністративного
стягнення, то при цьому суддя місцевого
суду неповною мірою дотримався вимог
ст. 33 КпАП України, належним чином не
врахував особу порушника, який працює
водієм, за місцем роботи
характеризується виключно позитивно,
має на утриманні малолітню дитину та
батька пенсіонера за віком, уперше
притягується до адміністративної
відповідальності, а також обставину, що
пом'якшує відповідальність, щире
розкаяння у вчиненому правопорушенні,
обставин, що обтяжують
відповідальність, немає.

За таких обставин, є достатні підстави
для пом'якшення ОСОБА_2 виду
адміністративного стягнення та
накладення на нього замість
позбавлення права керування
транспортними засобами іншого
адміністративного стягнення, а саме: у
виді штрафу на користь держави в межах
розміру, встановленого санкцією ч. 1 ст.
130 КпАП України.

Таке адміністративне стягнення за
своїм видом є справедливим, необхідним
і достатнім для його виховання та
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так й іншими особами.

За таких обставин, постанова судді
місцевого суду в частині накладення на
ОСОБА_2 виду адміністративного
стягнення підлягає зміні.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд
дійшов висновку про задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст. 294 КпАП України,
апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського
районного суду м. Києва від 12 лютого 2014
року щодо ОСОБА_2 в частині накладення
на нього адміністративного стягнення -
змінити.

За вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 130 КпАП України, накласти на
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі двохсот
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що складає 3400 /три тисячі
чотириста/ грн., на користь держави.

У решті дану постанову місцевого суду
залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м. Києва
В. Д з ю б і н