АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/561/14-п
Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 33/790/133/14
Категорія : ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2014 року

м. Харків

Суддя судової палати в кримінальних
справах апеляційного суду Харківської
області Шевченко В.В., за участю особи,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, ОСОБА_2, його
захисника - адвоката ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову судді Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 лютого
2014 року про притягнення

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1, не
працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2014 року постановою судді
Червонозаводського районного суду м.
Харкова ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, та піддано стягненню у вигляді
штрафу в розмірі 3400 гривень.

Як зазначено у протоколі про
адміністративне правопорушення та
встановлено судом першої інстанції, 26
грудня 2013 року о 00 год. 10 хв. по вул.
В.Василевської, 22 у м. Харкові ОСОБА_2
керував автомобілем ВАЗ 21063 держномер
НОМЕР_1 з ознаками алкогольного
сп'яніння, в присутності двох свідків
від продуття алкотестеру «Драгер»,
прослідувати до наркоцентру на медичне
обстеження , давати письмове пояснення
та підписувати протокол відмовився,
чим порушив п.2.5 ПДР України, за що
передбачена відповідальність за ч.1 ст.
130 КУпАП.

Не погодившись з прийнятим
процесуальним рішенням судді, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просив
суд апеляційної інстанції скасувати
постанову судді Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 лютого
2014 року, а провадження по справі
закрити за відсутністю в його діях
події і складу адміністративного
правопорушення. Апелянт заперечував
факт вживання алкоголю . Відмову від
продуття алкотестеру обґрунтував
сумнівом щодо законності дій
працівників ДАІ, можливості
пошкодження алкотестеру «Драгер» та
невірного визначення його стану, а
також упередженним ставленням до
нього. При цьому ОСОБА_2 зазначає, що не
відмовлявся від проходження медичного
огляду на стан сп*яніння в закладі
охорони здоров*я . Крім того апелянт
вказує на факт проходження огляду на
стан сп'яніння в обласному
наркологічному диспансері з власної
ініціативи, де лікарем надано висновок
про відсутність у нього ознак
алкогольного чи наркотичного
сп*яніння.

Дослідивши матеріли справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_2 та його
захисника - ОСОБА_3, які підтримали
апеляційну скаргу у повному обсязі,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
вважаю, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

При розгляді справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 суддею повно і
всебічно встановлені всі обставини
правопорушення на підставі наявних в
матеріалах справи і досліджених в
судовому засіданні доказів, які
оцінені судом першої інстанції в їх
сукупності, у відповідності з вимогами
ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у
мотивувальній частині постанови суду.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
в діях ОСОБА_2 порушення п.2.5 Правил
дорожнього руху України, а відповідно -
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, з чим погоджується і апеляційний
суд.

Факт вчинення адміністративного
правопорушення та вина ОСОБА_2
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а саме: протоколом про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 серії АВ2 №144300 від
26.12.2013 року (а.с.1), поясненнями свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 2-3), рапортом
співробітника ДАІ Тантюк Б.А. (а.с.4),
його та інспектора ДАІ Волоскова Д.О.
поясненнями в судовому засіданні суду
першої інстанції (а.с. 16-17). Зазначені
фактичні обставини частково
узгоджуються і з поясненнями водія
ОСОБА_2, який підтвердив, що керував
автомобілем у зазначений в протоколі
час та був зупинений працівниками ДАІ,
які, посилаючись на наявність у нього
ознак алкогольного сп*яніння,
пропонували пройти огляд на стан
сп*яніння за допомогою алкотестера
«Драгер», на що він відмовився, бо мав
сумніви щодо його цілісності (а.с.16).

Порядок виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп*яніння, або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції,
встановлено Інструкцією, затвердженою
наказом МВС України № 400/666. від 09.09.2009
року ( надалі Інструкція).

Відповідно до п.1.2 Інструкції, огляду
на стан сп'яніння підлягають водії
транспортних засобів, щодо яких в
уповноваженої особи Державтоінспекції
МВС є підстави вважати, що вони
перебувають у стані сп'яніння згідно з
ознаками такого стану. Згідно п. 1.3.
Інструкції ознаками алкогольного
сп'яніння є: запах алкоголю з порожнини
рота; порушення координації рухів;
порушення мови; виражене тремтіння
пальців рук; різка зміна забарвлення
шкірного покриву обличчя; поведінка, що
не відповідає обстановці.

У протоколі про адміністративне
правопорушення зазначені ознаки
алкогольного сп*яніння ОСОБА_2 : різкий
запах алкоголю з ротової порожнини,
почервоніння очей.

Згідно з ч.1 ст. 130 КУпАП,
відповідальність за вказаною статтею
КУпАП настає не лише внаслідок
керування транспортними засобами
особами у стані алкогольного чи іншого
сп'яніння, а й за відмову особи, яка
керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного чи іншого сп'яніння.

ОСОБА_2 притягнутий до
адміністративної відповідальності
саме за відмову від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного чи іншого
сп*яніння, тому довідка лікувального
закладу, на яку посилається апелянт, не
спростовує факту його відмови від
проходження медогляду на вимогу
працівника ДАІ, у якого виникли
підстави вважати, що водій знаходиться
в стані алкогольного сп*яніння.

Доводи апелянта про те, що він
виявляв бажання пройти медогляд в
закладі охорони здоров*я суперечать
іншим доказам у справі. Як у протоколі
про адміністративне правопорушення,
так і в письмових поясненнях свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначено, що ОСОБА_2
відмовився від продуття алкотестеру
«Драгер» та медичного огляду в
наркоцентрі (а.с.1-3). Залучений до
участі у справі за клопотанням ОСОБА_2
свідок ОСОБА_8 будь-яких нових обставин
на підтвердження версії ОСОБА_2 щодо
фактичних обставин правопорушення
суду першої інстанції не повідомив,
оскільки він прибув на місце зупинки
транспортного засобу пізніше (а.с.27).

Окрім того, дії посадових осіб
органів ДАІ щодо складання відносно
нього протоколу від 26 грудня 2013 року
ОСОБА_2 у визначеному законом порядку
також не оскаржував; будь-яких доказів,
які б спростовували висновки суду
першої інстанції, апеляційному суду не
надав.

Таким чином, наведені факти вказують
на скоєння ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП, а доводи апелянта про
відсутність події та складу
адміністративного правопорушення
суперечать наявним в матеріалах справи
фактичним даним та є необґрунтованими.

Адміністративне стягнення ОСОБА_2
найменш суворе за видом - штраф та у
мінімальній межі за розміром, що
передбачений санкцією статті 130 ч.1
КУпАП, суддею призначено виважено, з
урахуванням вимог ст. 33 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний
суд вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою,
скасуванню за доводами апеляційної
скарги ОСОБА_2 не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову судді Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 13 лютого
2014 року про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення , є остаточною й оскарженню
не підлягає.

Суддя апеляційного суду
В.В.Шевченко