АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/380/14-пГоловуючий у 1-й
інстанції Білосевич Г.О. Провадження №
33/789/39/14 Доповідач - Кунець І.М.Категорія
- ч.1 ст.176 КК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2014 р.
м.Тернопіль

Суддя судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області Кунець І.М.

з участю:

прокурора - Соколишина В.С.

особи, притягнутої до адміністративної
відповідальності - ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3,

розглянувши справу про
адміністративне правопорушення за ч.1
ст.172-6 КУпАП щодо ОСОБА_2 за його
апеляційною скаргою,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кременецького районного
суду від 25 лютого 2014 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172 - 6 КУпАП, та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Згідно даної постанови 25 листопада 2013
року ОСОБА_2, будучи звільненим з
посади начальника відділу у справах
сім'ї, молоді та спорту Кременецької
районної державної адміністрації,
будучи державним службовцем 6-ої
категорії 11 рангу, та відповідно до
підпункту "в" пункту 1 частини першої
статті 4 Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції",
володіючи нормативно-правовою базою,
що регламентує засади службових та
адміністративних відносин, всупереч
інтересам служби та вимогам ст.12 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", згідно якої
суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2013 року по 25 листопада 2013 року умисно
не подав до відділу кадрів
Кременецької РДА декларацію про майно,
доходи, витрати та зобов'язання
фінансового характеру.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
дану постанову скасувати та закрити
провадження у справі в зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення, яке
йому інкримінується, оскільки він 25
листопада 2013 року звільнився з посади і
перестав бути державним службовцем, та
відповідно перестав бути суб'єктом
адміністративної відповідальності за
ст.172- 6 КУпАП. В постанові суд не вказав
часу вчинення адміністративного
правопорушення. Згідно з вимогами ст.12
Закону України "Про засади запобігання
та протидії корупції" він мав подати
декларацію про доходи до 01.04.2014 року і
протягом одного року після звільнення,
тобто до 25 листопада 2014 року.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та думку
його захисника ОСОБА_3, які підтримали
подану апеляційну скаргу, думку
прокурора, який постанову суду вважає
законною і обгрунтованою, а апеляційна
скарга задоволенню не підлягає,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
приходжу до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню
часткового з таких підстав.

Частиною 1 ст.172-6 КУпАП передбачена
відповідальність за вчинення
адміністративного правопорушення, а
саме неподання або несвоєчасне подання
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
передбаченої законом України "Про
засади запобігання та протидії
корупції."

Відповідно до п.1 ст.12 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції" суб'єкти декларування
зобов'язані щорічно до 1 квітня
подавати за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою, що додається до
цього Закону.

Суб'єкти декларування, які не мали
можливості подати до 1 квітня за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік
через перебування у відпустці у зв'язку
з вагітністю та пологами або для
догляду за дитиною, через тимчасову
непрацездатність, перебування за
межами України, під вартою, подають
таку декларацію за звітний рік до 31
грудня. Суб'єкти декларування, які
звільняються або іншим чином
припиняють діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, подають
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданими
деклараціями. Суб'єкти декларування,
які звільнилися або іншим чином
припинили діяльність, пов'язану з
виконанням функцій держави або
місцевого самоврядування, зобов'язані
протягом одного року подавати за своїм
останнім місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку,
визначеними цим Законом.

Разом з тим при звільненні з займаної
посади ОСОБА_2 не подав за місцем роботи
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
період, не охоплений раніше поданою
декларацією, що він зобов'язаний був
зробити, і його заперечення з цього
приводу, наведені в апеляційній
скарзі, є безпідставні і не
грунтуються на вимогах закону.

Також стверджування ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі про те, що він не є
суб'єктом цього правопорушення не
грунтується на вимогах Закону, а тому є
безпідставними.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
на те, що в постанові суд не вказав часу
вчинення ним адміністративного
правопорушення, не відповідають
дійсності. Як вказано в постанові,
ОСОБА_2 не подав декларацію при
звільненні до 25 листопада 2013 року і,
згідно матеріалів справи, вона ним не
була подана й на час розгляду справи в
суді першої інстанції, що
опосередковано підтверджувало
умисність його дій.

Тому суд першої інстанції підставно
вбачив в діях ОСОБА_2 склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
представив дані, що декларація про
майно, доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру ним була подана
до Кременецької РДА 26 березня 2014 року.

За змістом Закону сутність порушення
фінансового контролю полягає в тому,
що особа, яка за Законом зобов'язана
декларувати свої статки - видатки та
майновий стан, прагне у такий спосіб
уникнути цього і, таким чином, досягти
певної мети (приховати доходи, одержані
незаконним шляхом, цінні подарунки,
вклади у кредитних установах,
ухилитися від сплати податків, тощо.

Подання ОСОБА_2 декларації до початку
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції та її аналіз свідчить про те,
що в нього не було бажання уникнути
фінансового контролю.

При цьому суд апеляційної інстанції
приймає до уваги, що неподанням
декларації в день звільнення, ОСОБА_2
не завдав шкоди інтересам держави і
Кременецької РДА зокрема.

Виходячи із ст. 245 КУпАП, завданням
провадження в справах про
адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом.

Тому, за наведених обставин, вважаю за
можливе звільнити ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності
при малозначності правопорушення у
відповідності до ст. 22 КУпАП, у зв'язку з
чим постанова суду підлягає зміні в цій
частині.

Керуючись ст. ст.7, 22, 245, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВОВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Кременецького районного
суду від 25 лютого 2014 року в частині
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_2 змінити.

Виключити з резолютивної частини
постанови накладення на ОСОБА_2
стягнення в розмірі 170 грн.

Звільнити ОСОБА_2 від адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-6 КУпАП за
малозначністю, обмежившись усним
зауваженням.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.М. Кунець