Провадження № 33/792/69/14
Справа № 685/263/14-п
Головуючий в 1-й інстанції
Категорія:ч.1 ст.164 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2014 року
м. Хмельницький

Суддя апеляційного суду Хмельницької
області Ващенко С.Є., з участю секретаря
Крисюк В.С., Репецького В.В., розглянувши
його апеляційну скаргу на постанову
Теофіпольського районного суду від 27
березня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та жителя АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі КУпАП), та накладено на нього
адміністративне стягнення у виді 400
грн. без конфіскації транспортного
засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі
36,54 грн.

За постановою суду 12 лютого 2014 року
близько 12 години ОСОБА_1, не маючи
ліцензії на перевезення пасажирів на
таксі, передбачені ст.39 Закону України
«Про автомобільний транспорт», перевіз
пасажирів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
автомобілі ВАЗ 2107 (НОМЕР_1), як на таксі з
автостанції в смт. Теофіполь до бару
«Три дороги» в с. Коров'є,
отримавши за дану послугу 20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення чинного
законодавства, в тому числі й права на
захист, просить постанову суду
скасувати, а провадження у справі
закрити в зв'язку із відсутністю події
і складу адміністративного
правопорушення так, як підприємницькою
діяльністю по перевезенню пасажирів на
таксі, яка підлягає ліцензуванню, він
не здійснює та не здійснював 12.02.2014
року, про що відразу заперечив
дільничному інспектору, який складав
протокол. При цьому посилається на те,
що не дивлячись на те, що наявний у
справі протокол про адміністративне
правопорушення вимогам ст.256 КУпАП не
відповідає, суд матеріали
адміністративної справи прийняв до
провадження, визнав як належний доказ
та розглянув її по суті. Зазначає, що з
протоколу про адміністративне
правопорушення неможливо зрозуміти, що
конкретно йому ставиться у вину, не
вказано, кому саме він надавав послуги
по перевезенню пасажирів, та за якою
ознакою (ознаками) цього
адміністративного правопорушення він
має нести адміністративну
відповідальність. Наголошує на тому, що
у протоколі не вказано прізвищ, імен, по
батькові свідків, їх адрес та підписів.
Звертає увагу й на те, що диспозиція ч.1
ст.164 КУПАП є банкетною, а відтак у
протоколі про адміністративне
правопорушення мають бути зазначені
нормативні акти із розкриттям їх суті,
якими, зокрема, унормовано питання
провадження господарською діяльністю,
ліцензування певних її видів, питання
дотримання умов ліцензування певних її
видів тощо.

Заслухавши ОСОБА_1, який підтримав
апеляційну скаргу, посилаючись на
зазначені у ній доводи, перевіривши
матеріали справи та доводи скарги, у
тому числі шляхом дослідження нових
доказів, вважаю, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 245 КУпАП визначено завдання
провадження в справах про
адміністративні правопорушення.
Такими, зокрема, є: своєчасне, всебічне,
повне і об'єктивне з'ясування обставин
кожної справи, вирішення її в точній
відповідності з законом, забезпечення
виконання винесеної постанови, а також
виявлення причин та умов, що сприяють
вчиненню адміністративних
правопорушень, запобігання
правопорушенням, виховання громадян у
дусі додержання законів, зміцнення
законності.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення, крім іншого,
зазначаються відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності (уразі її виявлення);
місце, час вчинення і суть
адміністративного правопорушення;
нормативний акт, який передбачає
відповідальність за дане
адміністративне правопорушення;
прізвища, адреси свідків і потерпілих,
якщо вони є; пояснення особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності; інші відомості,
необхідні для вирішення справи.

За таких вимог закону, враховуючи те, що
частиною першою ст. 164 КУпАП
передбачена відповідальність за
провадження господарської діяльності
без державної реєстрації як суб'єкта
господарювання або без одержання
ліцензії на провадження певного виду
господарської діяльності, що підлягає
ліцензуванню відповідно до закону, чи
здійснення таких видів господарської
діяльності з порушенням умов
ліцензування, а так само без одержання
дозволу, іншого документа дозвільного
характеру, якщо його одержання
передбачене законом (крім випадків
застосування принципу мовчазної
згоди), у протоколі про адміністративне
правопорушення слід було вказати назву
закону, його статтю, частину статті
тощо з викладенням змісту певної норми,
вимоги якої порушив ОСОБА_1, а також
зазначити форму вини.

Однак, як видно з протоколу ХМ №017773 про
адміністративне правопорушення від
14.02.2014 року, у ньому не вказано, в чому
конкретно полягала суть порушення. У
ньому лише зазначено, що житель АДРЕСА_1
на автомобілі ВАЗ 2107, д/н НОМЕР_1 з
жовтою шашкою на даху автомобіля 12.02.2014
року здійснював перевезення пасажирів
без ліцензії на право перевезення, а
саме надання послуг таксі.

Таке формулювання обвинувачення є
неконкретним і незрозумілим, оскільки
не відображає усіх ознак
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164
КУпАП. А це позбавляє його можливості
ефективно захищатися від нього і
робить неможливим об'єктивний розгляд
справи.

Крім того, долучені до протоколу
фотографії автомобіля ОСОБА_1 є
неякісними (мутними), з них неможливо
зрозуміти, що на конструкції,
встановленій на даху автомобіля
намальовано саме „шашку" як знак таксі,
а ОСОБА_1 в апеляційному суді показав цю
конструкцію із зображенням знака про
те, що автомобіль учбовий, і
стверджував, що саме ця конструкція
була на автомобілі, оскільки він навчав
дочку керувати автомобілем.

За таких обставин за змістом п.2 ст.278
КУпАП суддя, у провадження до якого
надійшла справа про адміністративне
правопорушення, ще зі стадії
підготовки її до розгляду повинен був
своєю постановою повернути матеріали
органу, який порушив адміністративне
переслідування.

Не дивлячись на зазначені недоліки
протоколу та матеріалів справи, суд
наведених вимог закону не дотримався,
розглянув справу по суті, до того ж
однобічно та неповно, без з'ясування
усіх істотних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи. При цьому, вказавши у постанові,
що „12 лютого 2014 року близько 12 години
ОСОБА_1, не маючи ліцензії на
перевезення пасажирів на таксі,
передбачені ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорти», перевіз
пасажирів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на
автомобілі ВАЗ -2107 (НОМЕР_1), як на таксі
з автостанції в смт. Теофіполь до бару
«Три дороги» в с. Коров'є, отримавши за
дану послугу 20 грн.", суд вийшов за межі
пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення.

Оскільки наведені порушення закону є
істотними і не можуть бути усунені в
судовому засіданні, постанова суду
підлягає скасуванню, а матеріали
справи як неналежно оформлені -
направленню до органу, який порушив
адміністративне переслідування.

На підставі викладеного, керуючись п.3
ч.8 ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Постанову Теофіпольського районного
суду від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а матеріали справи
направити начальнику Теофіпольського
РВ УМВС України в Хмельницькій області.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
С.Є.Ващенко