Справа № 202/4351/14-п
П О С Т А Н О В А

Іменем України

09 квітня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Суддя Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська Колесніченко О.В.,
розглянувши матеріал про притягнення
до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. м.
Оранігбург Німеччини, одруженого,
неповнолітніх дітей не маючого,
пенсіонера, маючого дохід близько 1500,00
грн. на місяць, зареєстрованого та
проживаючого АДРЕСА_1, протягом року до
адміністративної відповідальності не
притягуваного, -

за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

За даними складеного 27 березня 2014 року
ДІМ СДІМ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
протоколу про адміністративне
правопорушення, 20 березня 2014 року
близько 18-00 год. зі слів заявниці гр.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_5, приписаної за
адресою: АДРЕСА_1, її рідний батько гр.
ОСОБА_1 не відчинив двері АДРЕСА_1 та
перешкоджав останній забрати її речі,
які знаходились в даній квартирі, чим
вчинив правопорушення, передбачене ч.1
с. 173-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою
провину у вчиненні правопорушення не
визнав, пояснивши, що близько 18-00 год. 20
березня 2014 року він був відсутній
вдома, в квартирі АДРЕСА_1, оскільки
виходив за продуктами в магазин
АТБ-Маркет, а вдома залишились онуки,
старшому з яких Дані він наказав нікому
не відчиняти двері з міркувань безпеки
дітей, тому він не міг ніяким чином
відчинити двері дочці ОСОБА_3, а так
само перешкоджати їй забрати речі, у
зв'язку з чим у його діях відсутній
склад правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2,
дослідивши зібрані докази, належить
дійти висновку про відсутність
достатніх доказів його вини, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП суддя за
розгляду справи про адміністративне
правопорушення в межах порушеного
провадження розв'язує всі питання
факту і права, дотримуючись засад
судочинства та здійснення правосуддя
для збереження неупередженості,
оцінивши докази на їх достатність для
вірогідних та безсумнівних висновків
про вчинене на засадах забезпечення
доведеності вини за ст.129 Конституції
України, виключивши висновки, що
ґрунтуються на припущеннях чи
будь-якому з доказів з наперед
встановленою силою, кваліфікуючи
діяння особи на предмет його
протиправності з огляду на ту охоронну
норму, за порушення якої розпочато
провадження у справі, що розглядається.

За диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП
вчиненням насильства в сім'ї є умисне
вчинення будь-яких дій фізичного,
психологічного чи економічного
характеру (застосування фізичного
насильства, що не завдало фізичного
болю і не спричинило тілесних
ушкоджень, погрози, образи чи
переслідування, позбавлення житла, їжі,
одягу, іншого майна або коштів, на які
потерпілий має передбачене законом
право, тощо), внаслідок чого могла бути
чи була завдана шкода фізичному або
психічному здоров'ю потерпілого, а так
само невиконання захисного припису
особою, стосовно якої він винесений,
непроходження корекційної програми
особою, яка вчинила насильство в сім'ї.

Разом з тим, фактичні дані протоколу
про адміністративне правопорушення
ґрунтуються на беззастережному
переліку припущень заявниці ОСОБА_2,
наведених нею у заяві. При цьому,
матеріали справи не містять
об'єктивних даних про вчинення ОСОБА_1
дій, направлених на перешкоджання
потерпілій у доступі до житла або до
речей, позбавлення потерпілої речей,
тощо, враховуючи, що рапорт працівника
міліції від 20 березня 2014 року про
неможливість потрапити до квартири по
пр. Миру, 5/7 у м. Дніпропетровську
засвідчує лише ту обставину, що о 19-00
год. цього дня двері квартири
працівнику міліції ніхто не відчинив, і
не підтверджують обставини умисного
позбавлення доступу до квартири
потерпілої її батьком.

Будь-які інші докази за ст. 251 КУпАП на
підтвердження обставин вчинення
ОСОБА_1 насильства в сім'ї відносно
своєї дочки ОСОБА_2, в тому числі
економічного характеру, в матеріалах
справи відсутні.

Звідси, оскільки висновок про факти
відповідно до рішення Європейського
Суду з прав людини від 24.04.2008 у справі
«Жогло проти України» (заява №17988/02, п.
41) не може ґрунтуватися в постанові
судді виключно на неперевірених
показаннях однієї особи, яка заявила,
що потерпала від протиправного
посягання, то згідно з ст. 62 Конституції
України, слідуючи забороні перекладати
тягар доведення невинуватості на
сторону захисту, належить дійти
висновку про засновування суджень в
протоколі про факти на високому
ступені імовірності, тобто на
припущеннях, що за ст. 252 КУпАП не
припустимо.

Таким чином, в наданих до суду
матеріалах викладені дані вірогідно і
безсумнівно не вказують на будь-які дії
одного члена сім'ї відносно іншого, що в
обстановці вчинення утворювали б склад
проступку за ст.173-2 КУпАП, на підставі
чого згідно з п. 1 ст. 247 цього Кодексу
належить закрити провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись
п.1 ст. 247, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження у справі про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2
КУпАП закрити за відсутністю події і
складу адміністративного
правопорушення - за п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена особою,
яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником, потерпілим,
його представником або на неї може бути
внесено протест прокурора протягом
десяти днів з дня винесення постанови
до апеляційного суду
Дніпропетровського області через
Індустріальний районний суд
м.Дніпропетровська.

Суддя

О.В. Колесніченко