Справа № 156/93/14-п Провадження №33/773/84/14
Суддя в 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Категорія:ст.124 КУпАП Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Волинської області Оксентюк В.Н.,

з участю особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2,

захисника - адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку апеляційну
скаргу ОСОБА_2 та її захисника -
адвоката ОСОБА_3 на постанову
Іваничівського районного суду
Волинської області від 25 лютого 2014
року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителька АДРЕСА_1 Іваничівського
району, працює помічником директора з
правових питань відокремленого
підрозділу шахтоуправління
«Нововолинське» державного
підприємства «Волинь вугілля», на
утриманні має двоє малолітніх дітей,
притягнута до адміністративної
відповідальності за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою суду ОСОБА_2
визнана винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та накладено
на неї адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнано
винною у тому, що вона 02 січня 2014 року о
17 год. 25 хв., керуючи в м. Нововолинську
автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по
проспекту Дружби на перехресті з
вулицею Св.Володимира при виконанні
маневру повороту ліворуч не надала
переваги в русі автомобілю НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_5, який рухався в
зустрічному напрямку, виїхала на
зустрічну смугу руху і допустила
зіткнення з цим автомобілем, внаслідок
чого транспортні засоби отримали
механічні пошкодження.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_2 та її захисник
- адвокат ОСОБА_3 подали апеляційну
скаргу в якій вказують на
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи.

Посилаються на те, що відповідно до
протоколу про адміністративне
правопорушення ОСОБА_2 інкриміновано
порушення вимог п.16.2 ПДР, хоча зі змісту
цього пункту вбачається, що не
виконання його вимог не може призвести
до дорожньо-транспортної пригоди і
відповідно вчинення порушення
передбаченого ст.124 КУпАП. Також
зазначають, що в екземплярі протоколу
врученому ОСОБА_2 взагалі не зазначено
який саме пункт ПДР України нею
порушено, тому вважають, що протокол у
справі про адміністративне
правопорушення є незаконним і не може
бути прийнятий судом як доказ
винуватості ОСОБА_2

Вказують, що схема до протоколу огляду
місця дорожньо-транспортної пригоди
понятими не підписана, а дані протоколу
огляду місця ДТП не відповідають схемі
до нього.

Стверджують, що винуватцем ДТП є водій
автомобіля «БМВ523», який на великій
швидкості та на жовтий сигнал
світлофора виїхав на перехрестя.
Внаслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні
ушкодження, але на прохання працівника
ДАІ у поясненнях про не зазначила.
Вважають, що ОСОБА_5 було порушено
п.п.12.1, 12.3, 16.5 ПДР.

Посилаються на порушення права на
захист ОСОБА_2, оскільки вона не мала
можливості оскаржити висновок
інспектора ВДАІ Гуліди Я.В., так як
ознайомилась з ним лише в судовому
засіданні, також суд не допитав як
свідка понятого ОСОБА_7 Ці обставини у
їх сукупності призвели до винесення
незаконної та необґрунтованої
постанови.

Просять постанову Іваничівського
районного суду від 25 лютого 2014 року
щодо ОСОБА_2 скасувати, а справу закрити
у зв'язку з відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.

Заслухавши ОСОБА_2 та її захисника -
адвоката ОСОБА_3, які апеляційну скаргу
підтримали, просили постанову
скасувати, а провадження у справі
закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляції, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи суд
першої інстанції розгляд справи провів
у відповідності до вимог ст.245 КУпАП, а
саме: допитав у судовому засіданні
учасників дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_2 та водія автомобіля
«БМВ» ОСОБА_5, також допитав ряд
свідків, перевірив наявні у справі
письмові докази, тобто всебічно, повно
та об'єктивно дослідив всі докази по
справі у їх сукупності і прийшов до
висновку, що ДТП відбулася на
перехресті вулиці Св.Володимира та
проспекту Дружби в м. Нововолинську під
час виконання водієм автомобіля «Део
Ланос» маневру повороту ліворуч, в той
момент, коли він знаходився на
зустрічній смузі руху, а в зустрічному
напрямку рухався автомобіль «БМВ».
Такими своїми діями водій автомобіля
«Део Ланос» ОСОБА_2 допустила порушення
п.16.6 Правил дорожнього руху України, що
призвело до ДТП з пошкодженням
транспортних засобів, тому в її діях є
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП. Такі висновки суду
підтверджуються іншими зібраними у
справі доказами.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 своєї
вини у вчиненні даного правопорушення
не визнала. Пояснила, що відповідно до
правил дорожнього руху виїхала на
перехрестя для здійснення повороту
ліворуч, однак не закінчила маневр,
оскільки відповідно до Правил
дорожнього руху пропускала пішоходів.
Так як вона не встигла закінчити маневр
повороту, тому знаходилась на своїй
смузі руху в цей час на перехрестя на
великій швидкості виїхав автомобіль
марки «БМВ» під керуванням ОСОБА_5,
внаслідок чого і сталося зіткнення.

Однак такі показання ОСОБА_2 не
узгоджуються з її ж письмовими
поясненнями безпосередньо після ДТП
(а.с.5), де вона зазначила, що «…після
пропуску пішоходів почала закінчувати
маневр вліво…на перехресті відчула
удар по центру автомобіля… Місцем
зіткнення була центральна частина
перехрестя», чим спростовуються її
твердження, що під час зіткнення з
автомобілем «БМВ» вона знаходилась на
своїй смузі руху і удар відбувся в її
стоячий автомобіль.

Потерпілий ОСОБА_5 безпосередньо після
ДТП і в суді першої інстанції пояснив,
що керуючи автомобілем «БМВ»
перетинав перехрестя на зелений сигнал
світлофора. ОСОБА_2, яка керувала
автомобілем «Део Ланос» виїхала на
перехрестя і почала здійснювати
поворот ліворуч, перетнувши при цьому
зустрічну смугу руху, де і відбулося
зіткнення. Зі своєї сторони він
розраховував, що відповідно до ПДР,
водій автомобіля «Део Ланос» надасть
йому дорогу в русі.

Такі пояснення ОСОБА_5 підтверджуються
та узгоджуються з іншими матеріалами
справи, зокрема протоколом огляду
місця дорожньо-транспортної пригоди зі
схемою місця ДТП (а.с.3, 4), на якій
вказано місце зіткнення автомобілів,
фотознімками з місця пригоди, які
підтверджують, що зіткнення
автомобілів відбулось на смузі руху
автомобіля «БМВ».

Відповідно до п.16.6 Правил дорожнього
руху України повертаючи ліворуч водій
нерейкового транспортного засобу
зобов'язаний дати дорогу транспортним
засобам, що рухаються в зустрічному
напрямку прямо або повертають
праворуч.

Вказаних вимог правил дорожнього руху
водій автомобіля «Део Ланос» ОСОБА_2 не
дотрималась. Зокрема, безпосередньо на
регульованому перехресті вулиці
Св.Володимира та проспекту Дружби в м.
Нововолинську здійснюючи маневр
повороту ліворуч, не надала переваги в
русі автомобілю «БМВ», який рухався в
зустрічному напрямку, що потягнуло
зіткнення транспортних засобів.
Внаслідок цього автомобіль «Део Ланос»
розвернуло і обидва транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Винуватість ОСОБА_2 у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП також
об'єктивно підтверджується
матеріалами справи, а саме: протоколом
про адміністративне правопорушення №
177100 від 11.01.2014 року (а.с.1); протоколом
огляду місця ДТП та схемою до нього
(а.с.3, 4), які підписані учасниками
пригоди, і зауважень щодо місця
зіткнення автомобілів не подавали,
поясненнями ОСОБА_5 (а.с.6) та
поясненнями в суді першої інстанції
чергового по ДАІ Римара В.А., який
виїжджав на місце пригоди з яких
слідує, що місце зіткнення визначив з
пояснень водіїв, місця знаходження
кількості уламків та залишків ґрунту,
який з них осипався від удару, під час
складання протоколу та схеми зауважень
від учасників та понятих не надходило.

Потерпілий ОСОБА_5 у своїх поясненнях
(а.с.6) та в суді першої інстанції
ствердив, що перетинав перехрестя на
зелений сигнал світлофора, знизивши
швидкість та зайнявши крайню праву
смугу руху.

Тому посилання ОСОБА_2 та її захисника
на те, що водій автомобіля «БМВ» через
перехрестя рухався на великій
швидкості, а саме перехрестя перетинав
на жовтий сигнал світлофора і, що
вказана обставина стала причиною
дорожньо-транспортної пригоди, ніякими
іншими доказами у справі не
підтверджується. Тому ці показання до
уваги не приймаються.

Та обставина, що у протоколі про
адміністративне правопорушення (а.с.1) в
графі «чим порушила вимоги пунктів
ПДР» зазначено «п.16.2» не є достатньою
підставою для закриття провадження у
справі щодо ОСОБА_2 за п.1 ст.247 КУпАП з
огляду на наступне.

Зі змісту протоколу про
адміністративне правопорушення від 11
січня 2014 року, випливає, що ОСОБА_2 02
січня 2014 року о 17 год. 25 хв., керуючи
автомобілем НОМЕР_1 в м.Нововолинську
рухаючись по проспекту Дружби та на
перехресті з вулицею Св.Володимира при
виконанні маневру повороту ліворуч не
надала переваги в русі автомобілю
НОМЕР_2, який рухався в зустрічному
напрямку, виїхала на зустрічну смугу
руху де і допустила зіткнення з даним
автомобілем, внаслідок ДТП автомобілі
зазнали механічних пошкоджень.
Пред'явлене ОСОБА_2 обвинувачення
повністю відповідає діям, які вона
допустила в ході дорожньо-транспортної
пригоди і ці дії підпадають під пункт
16.6 ПДР України.

За таких обставин вважаю, що висновки
суду першої інстанції про порушення
водієм ОСОБА_2 пункту 16.6 Правил
дорожнього руху і ці порушення
знаходяться у прямому причинному
зв'язку із дорожньою-транспортною
пригодою і її наслідками - пошкодженням
автомобілів, зроблені правильно.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 та
її захисник - адвокат ОСОБА_3 нових
доказів суду апеляційної інстанції не
надали, в ході перегляду справи в суді
апеляційної інстанції будь-яких
клопотань не заявляли.

Посилання адвоката ОСОБА_3, що схема до
протоколу огляду місця
дорожньо-транспортної не відповідає
даним протоколу огляду місця ДТП, а
сама схема не підписана понятими до
уваги судом не приймаються, оскільки
протокол огляду місця ДТП (а.с.3) та
схема до нього (а.с.3) підписані ОСОБА_2 і
жодних зауважень чи заперечень на них
вона не подавала.

Доводи апелянта, що внаслідок ДТП
ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження,
але на прохання працівника ДАІ про це
не вказала також не є підставою для
скасування постанови. Так, у своїх
власноручних поясненнях від 02 січня 2014
року (а.с.5) ОСОБА_2 зазначила, що дорожно
транспортною пригодою їй тілесних
ушкоджень не завдано. Жодних доказів
того, що ДТП їй завдані тілесні
ушкодження, які б давали підстави для
внесення відомостей до ЄРДР ОСОБА_2
суду першої, а ні апеляційної інстанції
також не надала.

Висновок інспектора ВДАІ Гуліди Я.В.
про закінчення перевірки відповідно до
положень Кодексу України про
адміністративні правопорушення
скарженню не підлягає, а тому доводи
ОСОБА_2 про невчасне ознайомлення її з
даним висновком та порушення права на
захист до уваги не приймаються, також
із заявою про внесення відомостей до
ЄРДР по факту ДТП ОСОБА_2 до
правоохоронних органів не зверталась.

При накладенні адміністративного
стягнення суд першої інстанції
відповідно до вимог ст.33 ч.2 КУпАП
врахував характер правопорушення, дані
про особу винного, та визначив
стягнення у межах санкції ст.124 КУпАП, у
виді штрафу.

Виходячи з вищенаведеного вважаю, що
постанова Іваничівського районного
суду є законною та обґрунтованою і
підстав для її скасування та закриття
провадження у справі, з обставин
наведених в апеляції, немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т
А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її
захисника - адвоката ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Іваничівського районного суду
Волинської області від 25 лютого 2014 року
щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н.Оксентюк