Справа № 159/7646/13-п Провадження №33/773/68/14
Суддя в 1 інстанції: Василюк О.С.
Категорія:ст.124 КУпАП. Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2014 року місто Луцьк

Суддя Апеляційного суду
Волинської області Лозовський А.О. з
участю потерпілого ОСОБА_1, особи, щодо
якої провадження по справі закрито
ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3,
розглянувши апеляційну скаргу
потерпілого ОСОБА_1 на постанову судді
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 11 лютого 2014
року, якою провадження по справі щодо
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1,
працюючого в ДЮСШ тренером, закрито у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Як убачається із протоколу про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_2 12 листопада 2013 року о 21 годині 55
хвилин в м. Ковелі по вул. Незалежності,
керуючи автомобілем марки «Мерседес»
д.н.з. НОМЕР_1, виконуючи маневр повороту
ліворуч не надав переваги в русі
автомобілю марки «Опель» д.н.з. НОМЕР_2,
який рухався в зустрічному напрямку, в
результаті чого автомобілі отримали
механічні пошкодження, чим порушив
вимоги п.10.1, 10.11, 16.13 Правил дорожнього
руху.

Не погоджуючись із рішенням суду,
потерпілий ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій вважає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм КУпАП без всебічного і
об'єктивного з'ясування всіх обставин
справи, а тому є незаконною та
необґрунтованою. Зазначає, що в
постанові суддя посилається як на не
винуватість ОСОБА_2 на висновок
експерта, однак автотехнічне
дослідження є необ'єктивним, проведене
з порушенням чинного законодавства.
Вважає, суд безпідставно закрив
провадження по справі, оскільки саме
ОСОБА_2 винний у даній ДТП. Просить
постанову суду скасувати та
постановити нову, якою ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
заслухавши ОСОБА_1 та його захисника,
які підтримали подану апеляційну
скаргу, ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_3, які заперечили проти
апеляційної скарги, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи,
суддя суду першої інстанції при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124
КУпАП вказаних вимог закону не
дотримався.

Висновок судді про відсутність в діях
ОСОБА_2 складу правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, не
ґрунтується на перевірених і
досліджених в судовому засіданні
доказах, яким суд не дав належну оцінку.

Так, висновок експертного дослідження
№ 1 від 22.01.2014 року, який судом
покладений в основу прийнятого
рішення, є однобічний, без врахування
всієї обстановки, яка склалась на місці
події. Крім того, вихідні дані для
проведення даної експертизи бралися
лише із клопотання захисника ОСОБА_3
без посилання на матеріали справи, у
зв'язку з чим експертиза проведена
експертом ОСОБА_4 побудована на
вихідних даних довільно вибраних
адвокатом ОСОБА_3, які в свою чергу не
відповідають фактичним обставинам
справи. Жодна з них не грунтується на
фактичних даних, тому висновок
вказаної експертизи, яка до того ж є
суперечливою, не може бути доказом у
даній справі.

Як видно із схеми
дорожньо-транспортної пригоди, яка
складена з участю двох понятих, з якою
згідні були обидва учасника ДТП, про що
свідчать їхні підписи в схемі (а.с.4),
вбачається, що ДТП мало місце за
обставин, на які вказує апелянт.

Місце зіткнення транспортних засобів,
а саме, майже середина проїзної
частини, та характер механічних
пошкоджень автомобілів спростовують
пояснення ОСОБА_2 про те, що зіткнення
відбулося в той момент коли останній
вже майже закінчив маневр повороту.

Місце ж гальмівного шляху автомобіля
«Опель-Вектра» вказує, що
безпосередньо перед зіткненням
транспортних засобів зазначений
автомобіль рухався по головній дорозі
та по своїй смузі руху.

Відповідно до п.10.1. ПДР України перед
початком руху, перестроюванням та
будь-якою зміною напрямку руху водій
повинен переконатися, що це буде
безпечним і не створить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху, а також
згідно до п.16.13 ПДР України перед
поворотом ліворуч і розворотом водій
нерейкового транспортного засобу
зобов'язаний дати дорогу трамваю
попутного напрямку, а також
транспортним засобам, що рухаються по
рівнозначній дорозі в зустрічному
напрямку прямо чи праворуч.

Цих вимог ПДР України ОСОБА_2 не
дотримався, що призвело до
дорожньо-транспортної пригоди та її
наслідків.

Порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 10.1, 16.13 ПДР
України знаходяться в безпосередньому
причинному зв'язку з даною дорожньо
транспортною пригодою та її
наслідками.

Дані обставини повністю
підтверджуються поясненнями
потерпілого ОСОБА_1, схемою
дорожньо-транспортної пригоди,
протоколами огляду транспортних
засобів та поясненнями свідків, які
були опитані під час розгляду справи в
суді першої інстанції, вони є
послідовними та відповідають
матеріалам справи.

Пояснення ОСОБА_2 в тому що він,
виконуючи маневр повороту, будь-яких
правил дорожнього руху не порушував до
уваги не приймаються, оскільки вони
спростовуються вищенаведеними
доказами.

Цим та іншим обставинам справи суд
належної оцінки не дав, а тому зробив
передчасний висновок про відсутність в
діях ОСОБА_2 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП і безпідставно закрив
провадження у справі на підставі п.1
ст.247 цього Кодексу.

За таких обставин приходжу
до висновку про винуватість ОСОБА_2 в
порушенні правил дорожнього руху, що
спричинило пошкодження транспортного
засобу, а тому дії останнього
підлягають кваліфікації за ст.124 КУпАП.

Дана дорожньо-транспортна пригода
сталась не на перехресті
нерівнозначних доріг, а тому вказівку
про порушення ОСОБА_2 п.10.11 Правил
дорожнього руху з протоколу про
адміністративне правопорушення слід
виключити.

Відповідно до ч.2 ст.38 КУпАП якщо справи
про адміністративні правопорушення
відповідно до цього Кодексу чи інших
законів підвідомчі суду (судді),
стягнення може бути накладено не
пізніш як через три місяці з дня
вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - не пізніш
як через три місяці з дня його
виявлення.

Згідно п.7 ст.247 КУпАП провадження у
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю у разі
закінчення на момент розгляду справи
про адміністративне правопорушення
строків, передбачених статтею 38 цього
Кодексу.

Адміністративне правопорушення ОСОБА_2
вчинив 12 листопада 2013 року, на день
винесення апеляційним судом нової
постанови пройшов строк, передбачений
ч.2 ст.38 КУпАП, а тому адміністративне
стягнення на нього накладено бути не
може і провадження по справі підлягає
закриттю на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст. ст.294, 38 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу потерпілого
ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Ковельського
міськрайонного суду від 11 лютого 2014
року про закриття провадження у справі
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 - скасувати.

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП та закрити
провадження в справі у зв'язку із
спливом строків притягнення до
адміністративної відповідальності

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Волинської області
А.О. Лозовський