П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к
р а ї н и

25.02.2014
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області
в особі судді Крегула М.М. , з участю
представника Чопської митниці
Міндоходів Яворського Б.В., розглянув
у відкритому засіданні справу про
порушення митних правил за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Ужгородського міськрайонного суду від
04.12.2013 року , якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканця АДРЕСА_1, визнано винним у
вчиненні адмінправопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України та
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі100 відсотків вартості
безпосередніх предметів порушення
митних правил, що становить 1000 грн. та
конфіскації на користь держави
безпосередніх митних предметів
порушення митних правил, а саме:
пральну машину побутову, повністю
автоматичну, загрузкою 5 кг сухої
білизни, з фронтальнимзавантаженням,
торгової марки «Haier", модель «HMS1000",
іноземного виробництва, б/в - 1 шт (63,35
кг), загальною віртістю 1000 грн.

Даною постановою ОСОБА_2 визнано
винним у тому, що 06.10.2013 року близько 8
год.32 хв. в зону митного контролю на
ділянку «В'їзд» митного поста «Тиса»
Чопської митниці , заїхавши на
мікроавтобусі марки «Мерседес - Бенц»,
р.н. НОМЕР_1 , обравши порядок
проходження митного контролю по смузі
«червоний коридор» не заявив при усном
опитуванні та не вказав у митній
декларації про наявність у нього
товару - пральної машини побутової,
торгової марки «Haier", модель «HMS1000".

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про поновлення строку для
оскарження постанови суду, мотивуючи
своє прохання тим, що був відсутній в
судовому засіданні, його належним
чином не було повідомлено про час та
місце розгляду справи. Вказує, що
дізнався про судове рішення лише 28.01.2014
року, що позбавило його можливості
вчасно звернутись з скаргою.

Вважає постанову суду щодо нього
необгрунтованою, просить її скасувати
за відсутністю в діях складу
правопорушення. Вказує на порушення
норм матеріального та процесуального
права. На його думку, такі порушення
позбавили його можливості
користуватися правами, передбаченими
ст. 498 МК України. Разом з цим стверджує,
що вилучена правльна машина є товаром
бувшим у використанні і такий не
підлягав оцінці відповідності згідно
з вимогами технічних регламентів.
Стверджує, що вартість вилученого
товару потребувала додаткової оцінки
із залученням спеціаліста-експерта.
Просить поновити строк на оскарження
постанови суду та скасувати її
закривши провадження у справі за
відсутністю в його діях складу
адмінправопорушення.

Заслухавши пояснення представника
Чопської митниці Міндоходів , який
вказав на законність та
обґрунтованість рішення суду ,
перевіривши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що апеляція не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до вимог ст.268, 280 КУпАП
справа про адміністративне
правопорушення розглядається в
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її
сповіщення про місце і час розгляду
справи і якщо від неї не надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 в судовому засіданні
присутніми не був. В матеріалах справи
відсутні відомості про повідомлення
його про час та місце розгляду справи,
не було йому надіслано й копії
постанови у встановлений законом
термін, що передбачений ст. 285 КУпАП.
ОСОБА_2 дізнався про судове рішення
лише 28.01.2014 року у ВДВС Липовецького РУЮ
Вінницької області, коли з'явився за
викликом до державного виконавця.

За таких підстав доводи апеляції про
наявність поважних причин пропуску
строку для оскарження постанови суду,
які позбавили його можливості вчасно
скористатись, передбаченим законом
правом на оскарження постанови,
знайшли своє підтвердження, а тому
строк на оскарження постанови підлягає
поновленню.

Разом з тим, ОСОБА_2 на розгляд
апеляційної скарги в апеляційний суд
не з'явився, хоч був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи.

Як видно, суд першої інстанції з
дотриманням вимог ст. 280 КУпАП, повно і
всебічно дослідив матеріали справи та
зібрані докази, вірно прийшов до
висновку про наявність в діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України та обгрунтував свої висновки.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України є обґрунтованим і відповідає
фактичним обставинам справи і такий
підтверджується сукупністю зібраних і
перевірених у судовому засіданні
доказів, яким суддя дав належну оцінку
та навів у постанові.

Адмінпротокол складено у
відповідності з вимогами ст. 494 МК
України, з роз'ясненням ОСОБА_2 його
прав, передбачених ст. 498 МК України. До
нього додано пояснення правопорушника
від 06.10.2013 року (а.с. 5), в яких ОСОБА_2
зазначив, що вину визнає в повному
обсязі і претензій до митного органу
немає.

Його вина також стверджується про
проколом про порушення митних правил №
2479/30500/13 від 6 жовтня 2013 року, митною
декларацією ОСОБА_2, Актом про
проведення огляду товарів,
транспортних засобів, ручної проклажі
та багажу, актом проведення зважування,
висновком № 198 від 25.10.2013 року,
описом предметів, та ін..

Відповідно до ст. 374 МК України, товари
(за винятком підакцизних), сумарна
фактурна вартість яких не перевищує
еквівалент 500 Євро та сумарна вага яких
не перевищує 50 кг., що ввозяться
громадянами на митну територію України
у ручній поклажі або у
супроводжуваному багажі через інші,
ніж відкриті для повітряного
сполучення, пункти пропуску через
державний кордон України, не
підлягають письмовому декларуванню та
не є об'єктами оподаткування митними
платежами.

Вартість незадекларованого товару
становить 1 000,00 грн. грн., що визначено
висновком № 198 від 25.10.2013 року,
однак, його вага становить 63,35 кг, що
визначено актом проведення зважування
від 06.10.2013 року.

Протиправні дії ОСОБА_2 судом
правильно кваліфіковані за ст. 472 МК
України, як незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей про товар, який
підлягає обов'язковому декларуванню
при переміщенні через митний кордон
України.

Враховуючи, що адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень, як самим
правопорушником, так і іншими особами,
апеляційний суд приходить до
переконання, що суд першої інстанції,
повно, всебічно і об'єктивно дослідивши
матеріали справи, дійшов вірного
висновку про наявність у діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України та наклав на нього стягнення у
межах санкції даної статті.

Доводи поданої апеляції правильних
висновків суду не спростовують, тому
така до задоволення не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись
вимогами ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити,
строк на внесення апеляції поновити.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду від 04.12.2013 року
щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а його
апеляцію без задоволення.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя:
М.М. Крегул