АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/1909/13Головуючий у 1-й
інстанції Федорончук В.Б Провадження
№ 33/789/6/14 Доповідач - Максимович
Ю.А.Категорія - ч.1 ст.172-4, ч.1 ст.172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 р. Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Максимович Ю.А.

з участю прокурора - Соколишина В.C.

особи притягнутої до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_2

захисника - ОСОБА_3

розглянувши адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Бучацького районного суду
від 19 грудня 2013 року ,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Бучацького
районного суду Тернопільської області
від 19 грудня 2013 року ОСОБА_2 визнано
винним у вчиненні адміністративних
правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-4
та ч.1 ст.172-7 КУпАП і накладено на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу у розмірі 1700 гривень.

Як вбачається з постанови судді,
ОСОБА_2, працюючи з 30 травня 2013 року на
посаді начальника відділу Державного
земельного агентства України в
Бучацькому районі, будучи державним
службовцем 13 рангу VI категорії та
відповідно до підпункту «в» пункту 1
статті 4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
суб'єктом відповідальності за
корупційне правопорушення, володіючи
нормативно-правовою базою, що
регламентує засади службових та
адміністративних відносин, всупереч
інтересам служби, умисно, з метою
задоволення особистих матеріальних
благ, в порушення вимог пункту 1 частини
1 статті 7 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», з 26
грудня 2012 року по 17 вересня 2013 року
займався підприємницькою діяльністю,
тобто скоїв адміністративне
корупційне правопорушення,
передбачене частиною 1 статті 172-4 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_2 умисно, з метою
приховування суперечностей між
особистими інтересами та службовими
повноваженнями, наявність яких може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих йому
службових повноважень, не вжив заходів
до недопущення будь-якої можливості
виникнення конфлікту інтересів та не
повідомив невідкладно безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів, чим порушив вимоги статті 14
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції» та вчинив
адміністративне корупційне
правопорушення, передбачене частиною 1
статті 172-7 КУпАП.

В апеляційній скарзі та
доповненнях до неї ОСОБА_2 просить
скасувати постанову суду та закрити
провадження у справі в зв'язку з
недоведеністю його вини. В
обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_2 посилається на те, що постанова
районного суду є незаконною та
необґрунтованою, винесеною з
порушенням норм процесуального права,
а викладені в постанові висновки суду,
не відповідають фактичним обставинам
справи. Вказує на відсутність будь-яких
доказів зайняття ним підприємницькою
діяльністю та відсутність при
здійсненні ним службової діяльності
конфлікту інтересів.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3
підтримали в повному обсязі апеляційну
скаргу та доповнення до неї,
підтвердили викладені в апеляційній
скарзі доводи і просили апеляційну
скаргу задовольнити в повному обсязі.
Крім того, захисник ОСОБА_3 вказала на
те, що на момент винесення постанови
Бучацьким районним судом закінчились
строки притягнення до
адміністративної відповідальності.

Прокурор Соколишин В.С. в суді
апеляційної інстанції заперечив проти
задоволення апеляційної скарги,
оскільки вважає постанову місцевого
суду законною та обґрунтованою, а
доводи апеляційної скарги
безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши
учасників судового розгляду, допитавши
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, вивчивши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, дійшов висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
місцевого суду скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП, суд зобов'язаний повно, всебічно
та об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, встановити чи було вчинене
адміністративне правопорушення та чи
винна особа у його вчиненні, дослідити
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

Однак, в порушення зазначених вимог
закону, місцевим судом належним чином
не були з'ясовані обставини щодо
вчинення ОСОБА_2 корупційного
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП,
оскільки висновки суду, викладені в
постанові, не відповідають фактичним
обставинам справи.

Так, суд першої інстанції послався у
своїй постанові в підтвердження
винуватості ОСОБА_2 на пояснення
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших, які
підтвердили, що ОСОБА_2 частину свого
робочого часу проводив у приміщенні ПП
«Геоцентр» та здійснював
безпосередній контроль за діяльністю
цього підприємства.

Разом з тим, пояснення вказаних
свідків, наведені у постанові суду не
відповідають протоколу судового
засідання і є суперечливими.

Крім того, допитані в суді апеляційної
інстанції свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7 будь-яких даних, які б
підтверджували факт зайняття ОСОБА_2
підприємницькою діяльністю через ПП
«Геоцентр» не навели.

Інші факти, які б підтверджували
винуватість ОСОБА_2 у вчиненні
корупційного адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
172-4 КУпАП в матеріалах
адміністративної справи відсутні.

Тому, апеляційний суд приходить до
переконання, що постанову в цій частині
слід скасувати, а справу закрити за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Разом з тим, висновок місцевого
суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу
корупційного адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, є законним та обґрунтованим.

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", конфлікт інтересів - це
суперечність між особистими
інтересами особи та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, у відповідності до наказу
голови Державного агентства земельних
ресурсів України від 30 травня 2013 року
ОСОБА_2 працює на посаді начальника
Відділу Держземагентства у Бучацькому
районі Тернопільської області, має 13
ранг державного службовця і у
відповідності до п/п. (в) п. 1 ч. 1 ст. 4
Закону України "Про засади запобігання
і протидії корупції", є суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення.

Також встановлено, що на території
Бучацького району Тернопільської
області розробленням проектної
документації із землеустрою
займаються ПП "Геоцентр", ПП «Земельні
справи» та ФОП »Крижанівський».
Засновником ПП "Геоцентр", відповідно
до витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, є ОСОБА_10, котра являється
родичкою ОСОБА_2

Таким чином, виходячи зі змісту поняття
конфлікту інтересів, під час розгляду
ОСОБА_2 в якості начальника відділу
Держземагенства у Бучацькому районі,
проектної документації із землеустрою,
розробленої очолюваним його родичкою
підприємством, безумовно мав місце
конфлікт інтересів.

Крім того, з письмових пояснень свідків
ОСОБА_1 - директора ПП «Земельні
справи» (а.с.92) та ОСОБА_11 - директора ФОП
«Крижанівський» (а.с.93) слідує, що
ОСОБА_2, після призначення його на
посаду начальника Держземагенства у
Бучацькому районі, почав упереджено
ставитися до роботи очолюваних ними
підприємств, неодноразово повертав
проектну документацію для
дооформлення.

Обов'язковою ознакою об'єктивної
сторони адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, крім наявності самого факту
конфлікту інтересів, є неповідомлення
особою безпосереднього керівника на
наявність конфлікту інтересів.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, станом на 17 вересня 2013 року
до Головного управління
Держземагентства у Тернопільській
області від ОСОБА_2 не надходило
повідомлень щодо конфлікту інтересів,
що підтверджується відповіддю першого
заступника начальника Головного
управління (а.с.31) та письмовими
поясненнями начальника цього ж
управління ОСОБА_12

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про доведеність
факту неповідомлення ОСОБА_2 свого
безпосереднього керівника про
наявність під час виконання ним
наданих йому службових повноважень
конфлікту інтересів.

Апеляційним судом встановлено, що
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 172-7 КУпАП, ОСОБА_2
вчинено умисно, оскільки останній,
займаючи посаду начальника Відділу
Держземагентства у Бучацькому районі
Тернопільської області, будучи
державним службовцем 6 категорії і
маючи 13 ранг державного службовця, був
попереджений про обмеження,
передбачені Законом України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", в тому числі щодо
урегулювання конфлікту інтересів, а
відтак, на переконання суду
апеляційної інстанції, ОСОБА_2
усвідомлював протиправний характер
своєї бездіяльності в частині
неповідомлення безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів, передбачав її шкідливі
наслідки і свідомо допускав настання
цих наслідків.

Таким чином, апеляційний суд приходить
до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні
корупційного адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, повністю доведена.

У зв'язку з цим доводи апелянта в
апеляційній скарзі про відсутність у
його службовій діяльності конфлікту
інтересів апеляційний суд вважає
безпідставними.

Вирішуючи питання про накладення на
ОСОБА_2 адміністративного стягнення,
суд апеляційної інстанції враховує, що
часом вчинення ОСОБА_2
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП є день
отримання УСБУ в тернопільській
області інформації Головного
управління Держземагентства у
Тернопільській області про
ненадходження до управління будь-яких
повідомлень щодо конфлікту інтересів,
що мало місце 30.08.2013 року (а.с.31).
Протокол про вчинення
адміністративного правопорушення
складений працівниками УСБУ 17.09.2013
року, а постанова місцевого суду про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності
винесена 19.12.2013 року.

Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КУпАП
адміністративне стягнення за вчинення
корупційного правопорушення може бути
накладене протягом трьох місяців з дня
виявлення, але не пізніше одного року з
дня його вчинення.

Таким чином, на день розгляду справи
Бучацьким районним судом пройшло
більше трьох місяців з дня виявлення
вчиненого ОСОБА_2 корупційного
адміністративного правопорушення, а
тому апеляційний суд вважає за
необхідне закрити провадження в
частині притягнення ОСОБА_2 за ст.172-7
КУпАП на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Керуючись ч. 3 ст. 38, ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Постанову Бучацького районного суду
Тернопільської області від 19 грудня 2013
року скасувати.

Адміністративну справу в частині
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 172-4 КУпАП закрити за відсутністю
в його діях складу даного
адміністративного правопорушення.

Адміністративну справу в частині
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 172-7 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст.
247 КУпАП, у зв'язку із закінченням на
момент розгляду справи строків
накладення адміністративного
стягнення, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.А. Максимович