АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 квітня 2014 року суддя Апеляційного
суду Дніпропетровської області
Сенченко І.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1,
його захисника ОСОБА_2, прокурора
відділу прокуратури Дніпропетровської
області Карпенка Р.І., апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 28 лютого
2014 року у справі про адміністративне
правопорушення, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села
Григорівка, Кобеляцький район,
Полтавська область, ІПН НОМЕР_1, вчителя
Богуславської ЗОСШ I-III ступенів,
депутата VI скликання Павлоградської
районної ради Дніпропетровської
області, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.
1 ст. 172-6 КУпАП, з накладенням
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 170 грн., -

в с т а н о в
и в :

Постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 28 лютого 2014 року ОСОБА_4
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, з
накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу в розмірі 170
грн..

Постановою суду першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_4 перебуваючи на
посаді депутата VI скликання
Павлоградської районної ради
Дніпропетровської області, не подав до
01 квітня 2013 року декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за 2012 рік, чим
вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 176-2
КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції ОСОБА_4 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову районного суду та
закрити справу.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_4 посилається на те, що постанова
суду першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою, винесеною з
неправильним застосуванням норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права. При цьому,
апелянт посилаючись на рішення
Конституційного Суду України від 13
березня 2012 року №6-рп/2012 року зазначає,
що декларації, в тому числі депутатів
міських рад, повинні надаватись
починаючи з 14 травня 2013 року, а питання
подачі декларації за 2012 рік на момент
їх подання не було врегульоване
законодавством, а тому він, як депутат
районної ради не повинен був подавати
таку декларації в силу визнання
Конституційним Судом України
неконституційним положення пункту 2
розділу VIII «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Провадження № 33/774/247/14
Головуючий у першій інстанції:
Косюк А.П.

Категорія: ч. 1 ст. 172-6 КУпАП
Головуючий у другій інстанції:
Сенченко І.М.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 та
його захисник підтримали апеляційну
скаргу в повному обсязі, підтвердив
доводи викладені в ній та просили
задовольнити апеляційну скаргу.

На думку прокурора апеляційна скарга
ОСОБА_4 є безпідставною та задоволенню
не підлягає, а постанова суду першої
інстанції є законною та обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши
пояснення учасників судового
провадження та їх доводи в судових
дебатах, проаналізувавши доводи, які
викладені в апеляції і співставивши їх
з матеріалами справи про
адміністративне правопорушення,
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Посилання апелянта на рішення
Конституційного Суду України від 13
березня 2012 року №6-рп/2012 року, як на
підтвердження того, що обов'язок подачі
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2012 рік не був врегульований
законодавством, є необґрунтованими та
такими, що ґрунтуються на
неправильному тлумаченні та розумінні
точного змісту даного рішення.

Так, матеріалами справи підтверджено,
що ОСОБА_4 станом на 05 лютого 2014 року не
подав до 01 квітня 2013 року декларацію
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2012 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», суб'єкти декларування, в
тому числі і депутатів місцевих рад,
зобов'язані щорічно до 1 квітня
подавати за місцем роботи (служби)
декларацію про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою, що додається до
цього Закону.

При цьому, згідно правої позиції
Конституційного Суду України, яка
слідує з рішення від 13 березня 2012 року
№ 6-рп/2012 у справі № 1-14/2012 за
конституційним поданням 53 народних
депутатів України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
пункту 2 частини першої статті 7, пункту
2 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні
положення" Закону України "Про засади
запобігання і протидії корупції",
стаття 12 цього Закону набрала чинності
з 1 січня 2012 року, а відтак особи,
зазначені у пункті 1, підпункту «а»
пункту 2 частини першої статті 4 цього
Закону зобов'язані з 1 січня 2012 року
щорічно до 1 квітня подавати за місцем
роботи (служби) декларацію про майно,
доходи, витрати і зобов'язання
фінансового характеру за минулий рік.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до законного та
обґрунтованого висновку, який
відповідає фактичним обставинам
справи, про наявність в діях ОСОБА_4
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді
справи судом першої інстанції не
допущено, докази перевірені на їх
допустимість, належність та
достатність відповідно до ст. 252 КУпАП,
а всі обставини, що мають значення для
вирішення справи, суд встановив та
правильно кваліфікував вчинене ОСОБА_4
правопорушення.

Неправильного застосування норм
матеріального права або порушень норм
процесуального права, які б були
підставою для скасування постанови
суду, апеляційним переглядом не
встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про необхідність
залишення апеляційної скарги ОСОБА_4
без задоволення, а постанови місцевого
суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 КУпАП, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а постанову
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 28 лютого
2014 року, винесену відносно ОСОБА_4, - без
змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області
/підпис/ І.М.
Сенченко

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя Апеляційного суду
Дніпропетровської області
І.М.
Сенченко