Номер провадження: 33/785/241/14
Номер справи місцевого суду: 520/1977/14-п
Головуючий у першій інстанції Чванкін
Доповідач Балан В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року
м.
Одеса

Суддя Апеляційного суду Одеської
області Балан В.Д., за участі ОСОБА_1 та
його представника, - захисника ОСОБА_2,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову судді Київського
районного суду м. Одеси від 18.03.2014 року,

встановив:

Зазначеною постановою судді
ОСОБА_1 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП і підданий
адміністративному стягненню у виді
позбавлення права керувати усіма
видами транспортних засобів строком на
один рік за те, що 12.02.2014 року, приблизно
о 04 год. 10 хв. він, порушивши вимоги п. 2.5
Правил дорожнього руху, на вул.
Люстдорфська дорога в м. Одесі керував
автомобілем «Мерседес» (номерний знак
НОМЕР_1) з явними ознаками алкогольного
сп'яніння, а від проходження медичного
огляду відмовився у присутності двох
свідків.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
зазначив, що він вважає, що керував
автомобілем у тверезому стані,
оскільки 100 мл горілки він вжив
напередодні, близько 18 год., тому під
час керування транспортним засобом,
був тверезим.

На його думку, це підтверджується
тим, що інспектор ДПС не відсторонив
його від керування автомобілем, не
передав керування іншій особі, а,
склавши протокол, дозволив йому їхати
далі.

Потреби в медичному дослідженні
не було, а запис у протоколі про відмову
в медичному огляді він виконав тому, що
поспішав на роботу.

На підставі викладеного він
просить змінити постанову судді з
позбавлення права керувати
транспортними засобами на штраф.

Окрім того, ОСОБА_1 подав клопотання про
поновлення строку на подачу
апеляційної скарги, мотивуючи його тим,
що копію постанови йому своєчасно не
видали, тому він не міг аргументувати
доводи апеляційної скарги.

31.03.2014 року в канцелярії суду він
отримав копію постанови, але у ній було
неправильно зазначено його прізвище,
тому він звернувся до суду із заявою
про виправлення помилки, після чого
подав апеляційну скаргу і клопотання
про поновлення строку.

За таких підстав він просить поновити
йому строк на подачу апеляційної
скарги.

У мотивувальній та резолютивній
частинах апеляційної скарги ОСОБА_1
зазначив, що оскаржує постанову судді
від 17.03.2014 року, але постанова судді, яка
знаходиться у справі (а.с. 7-8), датована
18.03.2014 року. Аналогічні дати зазначені й
у клопотанні про поновлення строку на
подачу апеляційної скарги.

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_1, з цього приводу
зазначив, що він отримав копію
постанови судді, яка була датована
17.03.2014 року, тому в апеляційній скарзі
зазначив саме таку дату.

Інших постанов стосовно нього
Київським районним судом м. Одеси у ці
дати не виносилось, тому вважаю, що
апеляційна скарга подана на постанову
судді від 18.03.2014 року.

Вивчивши клопотання про
поновлення процесуального строку,
доводи апеляційної скарги і матеріали
справи, заслухавши ОСОБА_1 та його
захисника, вважаю, що клопотання про
поновлення строку підлягає
задоволенню, апеляційна скарга по суті
підлягає частковому задоволенню, а
постанова судді підлягає скасуванню за
наступних підстав.

Згідно зі ст. 294 КУпАП, постанова судді у
справі про адміністративне
правопорушення може бути оскаржена
особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

З матеріалів справи видно, що копія
постанови судді від 18.03.2014 року ОСОБА_1
видана чи надіслана, у передбачений
законом строк, не була.

За таких обставин вважаю, що не видача
копії постанови та необізнаність зі
змістом її мотивувальної частини може
бути визнана поважною причиною
пропуску строку на подачу апеляційної
скарги, тому він підлягає поновленню.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають істотне значення для правильного
вирішення справи.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції, ОСОБА_1 підтвердив, що,
склавши протокол, працівник ДАІ не
відсторонив його від керування
автомобілем, іншій особі керування
автомобілем не доручав, а дозволив йому
їхати далі самостійно.

Ця обставина підтверджується тим,
що у протоколі про адміністративне
правопорушення є запис щодо вилучення
посвідчення водія, а запис про
відсторонення водія від керування
автомобілем відсутній.

Таким чином, висновок судді про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушення за зазначених у
постанові обставин, є безпідставним,
оскільки суддя, при розгляді справи не
забезпечив повноту, всебічність та
об'єктивність судового розгляду
справи.

Як видно з матеріалів справи,
після складання адміністративного
протоколу, автомобіль ОСОБА_1 на
штрафний майданчик доставлений не був,
а у поясненнях свідків (а.с. 4, 5) не
зазначено, що керування автомобілем,
після складання протоколу було
передано іншій особі, тому твердження
скаржника про те, що він не був
відсторонений від керування і далі
поїхав на своєму автомобілі,
відповідає дійсності.

Окрім того, у поясненнях свідків
не зазначено, що вони особисто бачили
наявність ознак алкогольного сп'яніння
у ОСОБА_1, що може свідчити про
безпідставність вимоги інспектора ДПС
щодо проходження останнім медичного
огляду.

ОСОБА_1 пояснив також у судовому
засіданні суду апеляційної інстанції,
що інспектор ДПС не пропонував йому на
місці зупинки пройти тестування із
застосуванням відповідного приладу.

Мотивуючи свою поведінку, ОСОБА_1
зазначив, що його дії були викликані не
намаганням ухилитись від медичного
огляду, оскільки він був впевнений, що
тверезий, а необхідністю вчасно
прибути на робоче місце.

На мою думку, сукупність
наведених вище обставин свідчить про
те, що інспектор ДПС не мав об'єктивних
підстав вимагати від ОСОБА_1
проходження медичного огляду, а у
ОСОБА_1 не було умислу на ухилення від
проходження медичного огляду з метою
приховати стан алкогольного сп'яніння,
оскільки він був тверезим, а працівник
ДПС не додав до протоколу жодних
доказів, які б спростовували цей
висновок.

Таким чином, не забезпечивши повноту,
всебічність і об'єктивність судового
розгляду, суддя суду першої інстанції
цим обставинам правової оцінки не дав,
пояснення ОСОБА_1 у протоколі про
адміністративне правопорушення щодо
вживання алкогольного напою
напередодні о 18 год. не врахував і не
зіставив їх з іншими обставинами,
внаслідок чого дійшов висновку, який не
відповідає фактичним обставинам
справи.

За таких обставин, вважаю, що
ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП - безпідставно, оскільки в його
діях відсутній склад зазначеного
адміністративного правопорушення.

У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги, протесту прокурора суд
апеляційної інстанції має право:

1) залишити апеляційну скаргу чи
протест прокурора без задоволення, а
постанову без змін;

2) скасувати постанову та закрити
провадження у справі;

3) скасувати постанову та прийняти нову
постанову;

4) змінити постанову.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП,
провадження у справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочате, а розпочате
підлягає закриттю у разі відсутності
події і складу адміністративного
правопорушення.

За таких обставин, постанова судді від
18.03.2014 року підлягає скасуванню, а
провадження у справі закриттю за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 247, 268, 280, 294 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу
апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову судді Київського районного
суду м. Одеси від 18 березня 2014 року
відносно ОСОБА_1 скасувати, а
провадження у справі закрити за
підставами, передбаченими п. 1 ст. 247
КУпАП у зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду Одеської
області

Балан
В.Д.