Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/171/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
Бондарчук Р.< Суддя-доповідач По
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 року суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області

Бондарчук Р.А.,

з участю

особи, яка подала скаргу

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кіровограда
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
судді Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 26 лютого 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Бобринець кіровоградської області,
громадянина України, з базовою вищою
освітою, який працює інженером ДП
«Кіровоградський регіональний центр
стандартизації, метрології та
сертифікації, одружений, на утриманні 11
неповнолітня дитина, фактично проживає
за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований,
АДРЕСА_2, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі КУпАП) та призначено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в:

Оскарженою постановою судді ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 рік.

Згідно постанови, 14.01.2014 року о 10 год. 45
хв., ОСОБА_3, по вул. Гранітній в смт.
Вільшанка Кіровоградської області,
керував транспортним засобом ЗИЛ 130,
номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з порожнини рота,
почервоніння обличчя). Від продуття
алкотестеру «Драгер» та проходження
медичного огляду відмовився в
установленому законом порядку, чим
порушив п. 2.5 ПДР України, тобто вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не
оспорюючи фактичних обставин справи,
визнаючи свою вину у вчиненні
адміністративного правопорушення та
кваліфікацію суддею його дій за ст. 130
ч. 1 КУпАП, просить змінити постанову в
частині накладення адміністративного
стягнення та накласти на нього
стягнення у вигляді штрафу.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги апелянт зазначив, що вину визнає
повністю і щиро кається у скоєному,
вперше притягується до
адміністративної відповідальності,
працює водієм і керування транспортним
засобом є єдиним джерелом його
заробітку, за рахунок цього утримує
свою дружину та малолітнього сина,
тобто позбавлення цього права ставить
його родину у скрутне становище.

Вивчивши матеріали адміністративної
справи, перевіривши доводи, викладені в
апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову судді суду першої інстанції
без змін, виходячи з таких підстав.

Оскільки скаржник визнає свою вину
повністю та не оспорює фактичних
обставин справи, встановлених суддею
районного суду, то апеляційний суд не
входить в дослідження фактичних
обставин справи та вини ОСОБА_3 у
вчиненні адміністративного
правопорушення.

При накладенні адміністративного
стягнення, суддя суду першої інстанції
обґрунтовано врахував обставини,
передбачені ч. 2 ст. 33 КУпАП, внаслідок
чого наклав стягнення, яке відповідає
характеру правопорушення та
характеризуючим даним про особу
правопорушника.

Доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими, оскільки
характеризуючі дані про особу
правопорушника суддею районного суду
враховано в повному обсязі, зокрема те,
що правопорушення вчинив вперше, вину
визнав повністю і щиро кається у
скоєному.

Вагомих підстав для зміни
адміністративного стягнення в
апеляційній скарзі не наведено.
Аргументи скарги про те, що
правопорушник працює водієм і
керування транспортним засобом є
єдиним джерелом його заробітку, за
рахунок цього утримує свою дружину та
малолітнього сина, тобто позбавлення
цього права ставить його у скрутне і
невигідне становище - не можуть
слугувати підставами для скасування
постанови судді суду першої інстанції,
враховуючи при цьому насамперед те, що
дане правопорушення могло призвести до
суспільно-небезпечних наслідків. Крім
того доказів, на підтвердження
аргументів того, що порушник має на
утриманні дружину і малолітню дитину,
працює водієм і автомобіль
використовується у його робочих цілях -
суду апеляційної інстанції не надано.

На підставі викладеного, вважаю, що
суддею районного суду всебічно, повно
та об'єктивно досліджено всі обставини
справи та на підставі наявних у
матеріалах справи доказів, у
відповідності до вимог ст. ст. 33, 34, 36
КУпАП, визначено стягнення, яке
відповідає тяжкості вчиненого
правопорушення, його характеру, з
врахуванням особи правопорушника,
ступеню його вини, обставин, що
пом'якшують відповідальність, а тому
підстав для скасування чи зміни
постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову судді
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 26 лютого 2014 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.А. Бондарчук