Справа № 554/2812/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем
України

Дата документу 01.04.2014

01 квітня 2014 року суддя Октябрського
районного суду м. Полтави Гольник Л.В.,
розглянувши адміністративний
матеріал, що надійшов з Територіальної
державної інспекції праці у
Полтавській області відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с. Васютинці
Чорнобаївського району Черкаської
області, мешканки АДРЕСА_1, працюючої
директором ТОВ «Надія»,
ідентифікаційний код НОМЕР_1, за ч. 1 ст.
41 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

28 лютого 2014 року при перевірці
Територіальною державною інспекцією
праці у Полтавській області ТОВ
«Надія» було виявлено з боку директора
порушення законодавства про працю, а
саме: порушено вимоги п. 2.5, п. 4.1
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників; ст. ст. 26,
47, 79, 80, 83, 84, 96, 182-1 КЗпП України; ст. ст. 10,
11, 19, 24 Закону України «Про відпустки»
та ст. 6 Закону України «Про оплату
праці».

В особовій картці (форма П-2)
комірника ОСОБА_2 підпис щодо
ознайомлення із записом про звільнення
з 17.02.2014 року (наказ про звільнення від
17.02.2014 року № 38) відсутній, що є
порушенням вимог п. 2.5 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників в частині обов'язку
власника або уповноваженого ним органу
ознайомити працівника під розписку в
особовій картці (форма П-2) з кожним
записом , що заноситься до його
трудової книжки на підставі наказу про
звільнення.

Згідно наказу від 03.02.2014 року № 27
ОСОБА_3 було прийнято прибиральницею
службових приміщень з 03.02.2014 року за
строковим трудовим договором. При
цьому, ОСОБА_3 при прийнятті на роботу
було встановлено випробувальний
термін - один місяць, що суперечить
вимогам п. 4 Указу Президії Верховної
Ради СРСР «Про умови праці тимчасових
робітників і службовців» від 24.09.1974
року № 311-09 та є порушенням вимог ч. 3 ст.
26 КЗпП України в частині встановлення
випробування при прийнятті на роботу.

В товаристві має порушення вимог
ст. 11 Закону України «Про відпустки» та
ст. 80 КЗпП України в частині ненадання
працівникам товариства відпустки
повної тривалості протягом двох років
підряд. Наприклад, за час роботи
громадянина ОСОБА_4 з 07.10.2009 року (наказ
про прийняття на посаду мерчендайзера
від 07.10.2009 року № 335) відповідно до
наказів від 17.06.2010 року № 185; від 13.04.2011
року № 137 та від 18.06.2012 року № 1394 йому
надавалась щорічна відпустка: на 14
календарних днів з 21.06.2010 року по 05.07.2010
року; на 10 календарних днів з 18.04.2011 року
по 28.04.2011 року; на 14 календарних днів з
25.06.2012 року по 02.07.2012 року відповідно.
Тобто, щорічна відпустка повної
тривалості громадянину ОСОБА_4 не
надавалась за весь час його роботи в
товаристві.

Наказом від 31.01.2014 року № 22
мерчендайзеру ОСОБА_5 було надано
щорічну відпустку 24 календарних дня з
05.02.2014 року по 28.02.2014 року. При цьому,
документи підтверджуючі про факт
письмового повідомлення працівниці
про час та термін надання їй відпустки
в товаристві відсутні, що є порушенням
вимог ст. 10 Закону України «Про
відпустки» та ст. 79 КЗпП України в
частині обов'язку власника або
уповноваженого ним органу письмово
повідомляти працівника про дату
початку відпустки (не пізніш як за два
тижні до встановленого терміну).

Також в товаристві має місце
порушення вимог ст. 26 Закону України
«Про відпустки» та ст. 84 КЗпП України
щодо терміну надання відпустки без
збереження заробітної плати.
Наприклад, згідно наказів: від 20.01.2014
року № 12; від 27.01.2014 року № 17; від 03.02.2014
року № 24 та від 10.02.2014 року № 31
представнику торговельному ОСОБА_6
було надано відпустку без збереження
заробітної плати у зв'язку із сімейними
обставинами з 20.01.2014 року по 24.01.2014 року;
з 27.01.2014 року по 31.01.2014 року; з 03.02.2014 року
по 07.02.2014 року та з 10.02.2014 року по 14.02.2014
року відповідно, тобто більше ніж на 15
календарних днів на рік.

Порушуються вимоги ст. 19 Закону
України «Про відпустки» та ст. 182-1 КЗпП
України в частині щорічного не надання
додаткової оплачуваної відпустки
працівникам, які мають дітей. Так,
наприклад, у розділі склад сім'ї
особової картки (форма П-2) продавця
ОСОБА_7 зазначено «діти - ОСОБА_8
ІНФОРМАЦІЯ_2 року та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3
року». При цьому, за час її роботи з
24.05.2005 року (наказ про прийняття від
24.01.2005 року № 43) соціальна відпустка їй
не надавалась.

Порушуються вимоги ст. 24 Закону
України «Про відпустки» та ст. 83 КЗпП
України стосовно виплати звільненим
працівникам компенсації за всі дні
невикористаної щорічної відпустки при
звільненні. Так, згідно наказу від
11.02.2014 року № 32 мерчендайзера ОСОБА_10.
було звільнено за згодою сторін по п. 1
ст. 36 КЗпП України 11.02.2014 року, з
виплатою грошової компенсації за 12
календарних днів невикористаної
щорічної відпустки. При цьому, дні
невикористаної щорічної відпустки, за
період роботи працівниці з 01.08.2013 року
(наказ про прийняття від 01.08.2013 року №
343) по 11.02.2014 року, були зазначені в
наказі в неповному обсязі, внаслідок
чого грошова компенсація була
нарахована їй не за всі дні
невикористаної щорічної відпустки.

Наказом від 31.01.2014 року № 21 водія
автотранспортних засобів ОСОБА_11 було
звільнено 31.01.2014 року по переводу по п. 5
ст. 36 КЗпП України. Але, при звільненні
йому не була нарахована та виплачена
грошова компенсація за невикористані
дні щорічної основної (за період роботи
01.03.2013 року по 31.01.2014 року) та соціальної
відпустки (за 2013-2014 роки). Слід
зазначити, що в товаристві відсутні
документи (заява працівника, тощо)
підтверджуючі факт нарахування коштів
за невикористані ним дні щорічної
відпустки на нове місце роботи.

Наказом від 17.01.2014 року № 38
комірника магазину-складу ОСОБА_2 було
звільнено за власним бажанням по ст. 38
КЗпП України з 17.02.2014 року. При цьому, її
трудова книжка на момент здійснення
перевірки (станом на 21.02.2014 року)
знаходилась в товаристві, що є
порушенням вимог ст. 47 КЗпП України, п.
4.1 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників в частині
невидачі трудової книжки працівнику в
день його звільнення.

Відповідно до штатного розпису на
січень 2014 року посадовий оклад
директора комерційного, юрисконсульта,
інспектора з кадрів, мерчендайзера,
експедитора, бухгалтера, касира,
чергового та прибиральника службових
приміщень становить 1250 гривень, що є
порушенням вимог ст. 6 Закону України
«Про оплату праці» та ст. 96 КЗпП України
щодо дотримання міжкваліфікаційних
(міжпосадових) співвідношень розмірів
оплати праці.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 ОСОБА_12 вину визнав.

Провина підтверджується даними, що
містяться в протоколі про
адміністративне правопорушення та
актом перевірки.

Вважаю, що кваліфікація дій ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 41 КУпАП вірна та вона підлягає
притягненню до адміністративної
відповідальності.

Вирішуючи питання про накладення
стягнення, та враховуючи характер
вчиненого правопорушення, особу
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність, суд вважає
за необхідне накладення стягнення у
вигляді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір» у разі
ухвалення судом постанови про
накладення адміністративного
стягнення, стягується судовий збір з
особи на яку накладено адміністративне
стягнення.

Керуючись ст. 40-1, ч. 1 ст. 41 КУпАП, п.
5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий
збір», суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП та
піддати її адміністративному
стягненню у вигляді штрафу в розмірі 510
гривень на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір 36
гривень 54 копійки на користь держави
(УДКСУ у м. Полтава, , ГУДКСУ
в Полтавській області, МФО 831019,
розрахунковий рахунок 0005, код
класифікації 22030001, код ЄДРПОУ суду
02886195).

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу чи внесено протест
прокурора протягом 10 днів з дня
винесення.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо така скарга не
буде подана.

Строк звернення постанови до
виконання три місяці.

СуддяЛ.В. Гольник