П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к
р а ї н и

09.04.2014
м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської
області в особі судді Гошовського Г.М.
за участі особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1 і представника митного органу -
головного інспектора відділу
провадження у справах про порушення
митних правил Управління боротьби з
контрабандою та митними
правопорушеннями Чопської митниці
Міндоходів Савчук Х.В. розглянув справу
№33/777/96/2014, в якій ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Чернівців, громадянин і
мешканець АДРЕСА_2, що тимчасово
проживає в АДРЕСА_1, непрацюючий,
притягується до відповідальності як
такий, що вчинив порушення митних
правил, передбачене ст. 472 МК України.

Як зазначено у протоколі про порушення
митних правил № 1354/30502/13 від 26.05.2013,
ОСОБА_1 цього дня на митному посту
«Тиса» Чопської митниці не заявив за
встановленою формою в митній
декларації точні відомості про
переміщувані ним, як водієм
мікроавтобусу марки «Mercedes- Benz 312D»
НОМЕР_1, через митний кордон України
товари: 9 жіночих сумок торгівельних
марок «Brassialini» та «GF Ferre» різних
розмірів та кольорів, вартість яких,
згідно ресурсів мережі INTERNET (http
//www/tenefreghiaddigliamento.shoppingdonna.it) перевищує 500
євро і які в даній кількості підлягали
обов'язковому письмовому декларуванню
та оподаткуванню.

Згідно висновку експерта Ужгородської
служби з експертного забезпечення
митних органів від 12.06.2013 № 144
загальна вартість досліджених ним
сумок складає 24 272 грн. 10 коп..

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду постановою від
08.07.2013 визнав ОСОБА_1 винним у
правопорушенні, передбаченому ст. 472 МК
України, та наклав на нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 24 272 грн. 10 коп. з
конфіскацією 9 жіночих сумок
торгівельних марок «Brassialini» та «GF Ferre»
різних розмірів та кольорів, вартістю 24
272 грн. 10 коп., як безпосередніх
предметів порушення митних правил.

ОСОБА_1 подав клопотання про поновлення
строку на апеляційне оскарження
вмотивоване тим, що суд першої
інстанції розглянув справу без його
участі і тим, що про існування
постанови від 08.07.2013 йому стало відомо
від місцевого органу виконавчої служби
26.02.2014. В апеляційній скарзі порушує
питання про скасування цієї постанови
і закриття провадження в справі.
Стверджує, що митний орган визначив
вартість і призначення товарів з
порушенням вимог ст.ст. 497, 498 МК, а суд
першої інстанції на це уваги не звернув
і всупереч вимогам ст. 268 КУпАП та ст. 515
МК порушив його і власника товарів
права. Зазначає, що вартість товарів,
визначена митним органом, значно
перевищує справжню, що він не мав на
меті приховати товари від митного
контролю.

Апеляційний суд заслухав пояснення
ОСОБА_1 на підтримання апеляції,
промову представника митного органу,
яка заперечила проти апеляційних
вимог, перевірив матеріали справи,
доводи сторін, у тому числі викладені у
клопотанні та в апеляції, і вважає, що
клопотання і апеляція підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про
адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

В матеріалах справи немає даних про
своєчасне сповіщення ОСОБА_1 про місце
і час її розгляду. Заява від його імені
на адресу голови суду про розгляд
справи за його відсутності, складена
26.05.2013, тобто в період, коли справа
перебувала в провадженні митного
органу, до визначення вартості товарів,
не містить даних про дату і час
розгляду і тому не може вважатись
документом, що звільняє суд першої
інстанції від обов'язку додержання
зазначених вимог закону (а.с.17). Отже
вимоги ч.1 ст. 268 КУпАП судом першої
інстанції не додержано.

До справи приєднано примірник
супровідного листа до копії постанови
суду першої інстанції, адресованого
ОСОБА_1, в якому вказано тільки країну
його проживання, що ставить під сумнів
саму можливість надходження цього
листа з додатком за призначенням (а.с.39).

Апеляційна скарга подана 04.03.2014, даних
про те, що про існування постанови
ОСОБА_1 стало відомо раніше ніж за
десять днів до цієї дати, в справі
немає. Тому відповідальність за
пропуск десятиденного строку на
апеляційне оскарження з дня винесення
постанови на нього покладена бути не
може.

На підставі викладеного апеляційний
суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про
поновлення строку апеляційного
оскарження постанови суду першої
інстанції підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню.

Порушенням митних правил, згідно ст. 458
МК України, є адміністративне
правопорушення, яке являє собою
протиправні, винні (умисні або з
необережності) дії чи бездіяльність, що
посягають на встановлений цим Кодексом
та іншими актами законодавства України
порядок переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, пред'явлення їх митним органам
для проведення митного контролю та
митного оформлення, а також здійснення
операцій з товарами, що перебувають під
митним контролем або контроль за якими
покладено на митні органи цим Кодексом
чи іншими законами України, і за які цим
Кодексом передбачена адміністративна
відповідальність.

Згідно ст. 280 КУпАП при розгляді
справи про адміністративне
правопорушення, окрім іншого, підлягає
встановленню: чи було вчинено
адміністративне правопорушення і чи
винна дана особа в його вчиненні.

Недекларування товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, підпадає під ознаки ст. 472 МК
України в випадках незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей (наявність,
найменування або назва, кількість тощо)
про товари, які підлягають
обов'язковому декларуванню і тягне за
собою адміністративну
відповідальність незалежно від форми
вини.

Отже, при вирішення питання про
винність ОСОБА_1 в учиненні, в даному
випадку, правопорушення, передбаченого
ст. 472 МК України, слід виходити з того,
чи підлягали сумки обов'язковому
декларуванню, а якщо так, то чи був він
обізнаний про їх обов'язкове
декларування, чи задекларував він їх з
власної ініціативи і які саме точні та
достовірні відомості про них він не
повідомив митному органу.

В протоколі про порушення митних
правил зазначено, що ОСОБА_1 обрав
порядок проходження митного контролю
по каналу «червоний коридор», подав до
митниці декларацію, в якій вказав про
наявність багажу з особистими речами в
кількості дев'яти місць, підтвердив ці
відомості при усному опитуванні і
заперечив наявність будь-яких інших
товарів. Однак під час митного контролю
транспортного засобу було виявлено
картонну коробку в якій знаходились 9
жіночих сумок, що їх вартість, на
переконання особи, яка склала протокол
про порушення митних правил,
перевищувала 500 євро (а.с.1-5). Згідно
пояснення ОСОБА_1 сумки йому не
належать, однак переміщуються ним в
Україну на прохання іншої особи і в
митній декларації не зазначені (а.с.9).

Посадова особа митного органу, яка
здійснювала провадження в справі, і суд
першої інстанції взяли до уваги це
пояснення, висновок експерта
Ужгородської служби з експертного
забезпечення митних органів від 12.06.2013
№ 144, (а.с.24-28) і дійшли висновку
про наявність в діях ОСОБА_1 складу
порушення митних правил, передбаченого
ст. 472 МК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 497 та ст. 498 МК
України у провадженні у справі про
порушення митних правил беруть участь
і власники товарів - безпосередніх
предметів порушення митних правил, які
мають право знайомитися з матеріалами
справи, робити з них витяги, одержувати
копії рішень, постанов та інших
документів, що є у справі, бути
присутніми під час розгляду справи у
митному органі та брати участь у
судових засіданнях, подавати докази,
брати участь у їх дослідженні, заявляти
клопотання та відводи, під час розгляду
справи користуватися юридичною
допомогою захисника, виступати рідною
мовою і користуватися послугами
перекладача, давати усні і письмові
пояснення, подавати свої доводи,
міркування та заперечення, оскаржувати
постанови митного органу, суду (судді),
а також користуватися іншими правами,
наданими їм законом.

З матеріалів справи вбачається, що
власник 9 жіночих сумок, про які йдеться
в протоколі, встановлений не був,
експертиза на предмет визначення
вартості товарів була призначена
10.06.2013, тобто через два тижні після
складення протоколу про порушення
митних правил, і покладена в його
основу без роз'яснення ОСОБА_1
передбаченого ч. 2 ст. 515 МК України
права на проведення за його рахунок
незалежної експертизи.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додав
висновок експерта ТБ «Депорт» (м.
Кривий Ріг, сертифікат № 13683/12 від
03.08.2012), згідно якому загальна ринкова
вартість сумок тих самих найменувань,
марок і моделей, про які йдеться в
протоколі, складає 550 грн. 00 коп. (а.с.
44-54).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції ОСОБА_1 пояснив, що зі слів
власниці сумок йому було відомо про
невисоку їх вартість, а отже і про
відсутність потреби їх декларувати. В
дійсності при в'їзді в Україну 26.05.2013
товарів, які підлягали б обов'язковому
декларуванню, він не мав, заповнити
бланк митної декларації і вказати в
ньому 9 сумок його примусив працівник
митного органу після їх виявлення і
саме вони зазначені в митній
декларації на а.с.6.

Це пояснення ОСОБА_1 не спростоване і
знайшло в судовому засіданні
апеляційної інстанції своє
підтвердження.

В разі, якщо загальна ринкова вартість
сумок про які йдеться в протоколі,
складає 550 грн. 00 коп., то письмовому
декларуванню відповідно до правил,
установлених у ст. 374 МК України, вони не
підлягали. А з іншого боку, на випадок,
якщо загальна ринкова вартість цих
сумок складає 24 272 грн. 10 коп. і вони,
відповідно до тих самих правил
письмовому декларуванню підлягали, у
митній декларації, яку надав митному
органу ОСОБА_1 наявний відповідний
запис.

Що стосується висновків експерта
Ужгородської служби з експертного
забезпечення митних органів від 12.06.2013
№ 144, (а.с.24-28) та експерта ТБ
«Депорт» (м. Кривий Ріг, сертифікат №
13683/12 від 03.08.2012), щодо вартості сумок,
апеляційний суд надає перевагу
останньому, як такому, що є незалежним.

Доказів того, що ОСОБА_1 передбачав або
повинен був і міг передбачити
порушення своїми діями встановленого
порядку переміщення товарів через
митний кордон України або можливість
такого порушення, бажав, свідомо
допускав його, або легковажно
розраховував на його відвернення, у
справі не встановлено.

Таким чином, підстав для визнання
ОСОБА_1 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України, в даній справі немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,
апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення
строку на апеляційне оскарження
задовольнити, строк на внесення
апеляції поновити.

Апеляцію ОСОБА_1 задовольнити,
постанову судді Ужгородського
міськрайонного суду від 08.07.2013, якою
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України, та піддано адміністративному
стягненню в вигляді штрафу в розмірі 24
272 грн. 10 коп. з конфіскацією предметів,
зазначених у протоколі про порушення
митних правил № 1354/30502/13 від 26.05.2013,
скасувати.

Провадження в справі № 33/777/96/2014 на
підставі п.1 ст. 247 КУпАП: у зв'язку з
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення,
закрити.

Вилучені товари: 9 жіночих сумок
торгівельних марок «Brassialini» та «GF Ferre»
різних розмірів та кольорів,
зазначених у протоколі про порушення
митних правил № 1354/30502/13 від 26.05.2013 або
їх вартість в сумі 550 грн. повернути
ОСОБА_1 або його представнику.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Гошовський Г.М.