Справа №: 486/2945/13-п Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2014 року Южноукраїнський
міський суд Миколаївської області

У складі: головуючого судді - Волковій
О.І.

при секретарі - Стрельніковій В.П.

за участі прокурора - хомік М.І.

захисника - ОСОБА_1

розглянувши матеріали, що надійшли від
Южноукраїнського МВ УМВС України у
Миколаївській області про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Снігурівка Миколаївської області, не
працюючого, не одруженого, мешкаючого
за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 185 КУпАП

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення серії
МИ № від 06.11.2013 року, який
складений ОСОБА_3 - рядовим
міліціонером ВПС ЮУ МВ УМВС України,
відносно ОСОБА_2, який 06.11.2013 року
близько 00 години 15 хвилин перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння біля буд.
№10 по пр. Комуністичному, вчинив злісну
непокору вимогам працівників міліції,
а саме висловлювався нецензурною
лайкою, хватав за формений одяг,
відштовхував, намагався затіяти бійку.
Чим вчинив правопорушення передбачене
ст. 185 КУпАП.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2
винним себе не визнав та суду пояснив,
що він 05.11.13 р. разом із своєю сім'єю
святкували день народження двоюрідної
сестри в кафе "Афіни" в м.
Южноукраїнську. По закінченню
святкування викликали два автомобіля
таксі та поїхали додому. Він разом із
своєю матір'ю, жінкою брата та
племінницею пішли до квартири, а
батько та його брат пішли до магазину
за продуктами. Прийшовши додому він
ліг спати, але почув телефону розмову
матері з батьком, який їй повідомив, що
біля їх будинку батька з братом
затримали працівники міліції та, що їм
потрібні документи. Після чого він
разом із матір'ю вийшли на вулицю. Коли
він підійшов, то побачив, що його брата
утримують працівники міліції,
підійшовши ближче він почав вимагати
посвідчення від працівників міліції,
але вони йому своїх посвідчень не
надавали. Раптово десь з'явилося ще
декілька працівників міліції та
забризкали їм очі сльозогінним газом, а
згодом під'їхала машина державної
охорони та почали бити його з братом по
ногам, звалили їх до землі та одягли на
них наручники. ОСОБА_5 його дружина
відвела додому на 8 поверх в квартиру
де промила йому очі, а згодом приїхав
наряд міліції, один із працівників
міліції якого піднявся на 8-й поверх до
квартири та зняв наручники з брата.
Наручники із нього також зняли. Після
чого вони всі пішли додому, працівники
міліції їх залишили. Коли він дома
роздягався, то його батько помітив на
його тілі садини після чого вони
вирішили викликати швидку допомогу та
міліцію. Міліція приїхала першою та
погодилася їх з батьком завести до
лікарні де його оглядав лікар. Також
він пояснив, що перебуваючи в лікарні
поводив себе агресивно та
висловлювався нецензурною лайкою.
Окрім того, не заперечував факт того, що
він міг висловлюватися нецензурною
лайкою на адресу працівників міліції
коли вони безпідставно застосовано
відносно нього та його близьких
спеціальні засоби.

Також повідомив, що саме працівники
міліції їх відвезли до лікарні та
чекали на них, а після огляду лікаря
відвезли його з батьком до міліції де
він в усній формі зробив заяву про
неправомірні дії працівникам міліції.
На його думку начальник міліції
м.Снігурівки де він фактично проживає
надав розпорядження скласти протоколи
на них своїм колегам в
м.Южноукраїнську. Правопорушник
стверджував факт того, що йому ніякої
вимоги працівник міліції особисто не
висував та з протоколом, який
розглядається його не знайомив. Про
хід розгляду заяви, яку він зробив,
щодо його побиття працівниками
міліції протягом 2 місяців не
цікавився, а звернувся із скаргою на
дії працівників міліції до
прокуратури. Не зміг пояснити
правопорушник чи внесено його заяву до
ЄРДР.

Свідок ОСОБА_6 який є батьком
правопорушника суду пояснив, що його
було затримано працівниками міліції з
його сином ОСОБА_5 в ніч 06.11.2013 р. Після
чого він зателефонував своїй жінці та
повідомив про те, що вони затримані
працівниками міліції. Свідок
стверджував, що він із сином ОСОБА_5
йшли з магазину та їх безпідставно
затримали працівники міліції. При
цьому на вимогу працівники міліції
посвідчення не надавали, в результаті
чого між ними виникла суперечка. Після
того як прийшла його жінка та син
ОСОБА_2 також зненацька прибігло ще
декілька працівників міліції. В ході
з'ясовування стосунків, одним із
працівників міліції було відносно них
застосовано спецзасоби сльозогінний
газ. Після чого він із членами сім'ї
відійшли та направилися додому, але
під'їхали працівники охорони та почали
бити його синів, одягли на них
наручники, кинули додолу. Згодом
під'їхала оперативна група та капітан
міліції ОСОБА_23 зняв наручники із його
сина ОСОБА_2 та кинув їх в груди свого
співробітника при цьому висловився на
його адресу нецензурною лайкою.
Дружина молодшого сина ОСОБА_5 забрала
його до квартири, щоб промити йому
очі, в квартирі працівниками міліції
були зняті наручники з нього. Свідок
наполягав на тім, що він та його син
ОСОБА_5 обурилися на працівників
міліції в зв'язку з тим, що вони їх
безпідставно зупинили та не надали їм
свої посвідчень так як вимагає це
закон. Свідок категорично заперечував
факт висловлення ним на адресу
працівників міліції нецензурною
лайкою, а стверджував, що він проявив
обурення щодо їх поведінки. Але визнає
те, що після застосування відносно
нього, його дітей та жінки газового
балончика працівниками міліції, він
дуже обурився та агресивно себе
поводив. Також він підтвердив факт
того, що працівники міліції викликали
підмогу та оперативну групу після чого
їх відпустили, ніяких протоколів він не
бачив, а дізнався про те, що вони були
складені лише через півтора місяця,
коли одержав повідомлення про виклик
до суду. Свідок також повідомив, що він
та члени його сім'ї після всіх подій
пішли додому, а працівники міліції
поїхали. Через певний час в квартирі,
коли ОСОБА_2 роздягнувся та на його тілі
він побачив тілесні пошкодження, які
змусили їх викликати швидку та
міліцію. На виклик першими приїхали
працівники міліції та відвезли їх до
лікарні, а після того як ОСОБА_2 було
оглянуто лікарем працівники міліції
відвезли їх із сином до міськвідділку.
В міськвіділку вони зробили заяву з
приводу неправомірних дій працівників
міліції після чого їх відпустили.
Вважає, що безпідставно складено
протокол відносно його сина ОСОБА_2.
Стосовно того, що за даним фактом його
сина ОСОБА_5 було притягнуто до
кримінальної відповідальності пояснює
це тим, що не бажають мати неприємності
так як доводити правду дуже важко.

Свідок ОСОБА_3, який склав протокол
відносно ОСОБА_2 суду пояснив, що він
працював на момент оформлення даного
протоколу в правоохоронних органах
менше ніж два місяця. Із-за того, що він
не мав досвіду роботи, то він складав
протокол за два рази, частину
протоколу він заповнив відразу на
місці події, а другу частину він
заповнив в міськвідділу, також він
зазначив на те, що він помилково
зазначив понятими працівників міліції.
Свідками також зазначив працівників
міліції так як громадяни відмовилися
підписувати протоколи. Окрім того, він
пояснив, що дані про особу
правопорушника він вніс зі слів батька
правопорушника, а номер та серію
паспорта вніс із даних, які йому
повідомили у міського відділку. Також
він пояснив, що один із протоколів він
залишив батькові правопорушника, але
відносно кого ОСОБА_2 чи ОСОБА_5 він не
пам'ятає. Також він пояснив, що
правопорушника з батьком забрала
оперативна група, а всі працівники
міліції які несли службу виконували
розпорядження старшого оперативної
групи ОСОБА_23 який їх спрямував до
відділку міліції.

Свідок пояснив, що 06.11.2013 р. о 12 години
ночі проходячи поблизу будинку №10 по
пр-ту Комуністичний у м.Южноукраїнську,
назустріч їм ішли двоє чоловіків, які
вживали слабоалкогольний напій
«Шейк», що змусило його зробити їм
зауваження, оскільки, останні порушили
вимоги ст. 178 КУпАП. Два чоловіка, які в
громадському місці вживали
слабоалкогольний напій йому вже відомі
як ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його
молодшого син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Останні проявили агресію та відповіли
йому нецензурною лайкою. Згодом до них
підійшли дружина ОСОБА_6 із старшим
сином - ОСОБА_2 На його прохання, як
працівника міліції, чоловіки не
реагували, проявляли агресію та
погрожували. Інспектором з
адміністративної практики
Южноукраїнського МВ УМВС України в
Миколаївській області лейтенантом
міліції ОСОБА_11, який з ним ніс службу
по охороні громадського порядку були
викликані та прибули сержант міліції
ОСОБА_12, сержант міліції ОСОБА_13,
згодом прибув наряд взводу патрульної
служби у складі молодшого сержанта
міліції ОСОБА_14 та сержанта міліції
ОСОБА_15 Сержант міліції ОСОБА_13 відвід
в сторону ОСОБА_5 та намагався протягом
10 хв. його заспокоїти в ході інциденту
ОСОБА_5 ударив в обличчя лейтенанта
міліції ОСОБА_11 у результаті чого
ОСОБА_13 застосував спецзасоби, а саме,
сльозогінний газ та одягнув наручники
на правопорушників, двох синів ОСОБА_6.
Згодом приїхали оперативна група,
правопорушника та його батька забрали
до лікарні на медичний огляд на стан
сп'яніння. Також він пояснив, що
правопорушника з батьком забрала
оперативна група, а всі працівники
міліції, які несли службу виконали
розпорядження старшого оперативної
групи ОСОБА_23 та направилися до
міськвідділку. В відділку міліції йому
допомогли співробітники сформувати
адміністративний матеріал до якого він
долучив матеріали, які йому надали, але
хто з них надавав не пам'ятає. Також
пояснив, що він вносив до
адміністративного протоколу лише
прізвища свідків та понятих, які є
працівниками міліції, але підписи за
них не ставив, хто це зробив йому
невідомо. Пояснив суду, що протоколи
складав лише на двох братів так як у
нього не було бланка, щоб скласти
протокол на їх батька ОСОБА_6. На
питання чи складали протокол на батька
правопорушника в міськвідділку
пояснив, що після того як їх забрали, то
ним займалася слідчо-оперативна група.

Свідок - сержант міліції ОСОБА_13, суду
пояснив, що він разом із сержантом
міліції ОСОБА_12 входили до наряд взводу
патрульної служби №3 за викликом
лейтенантом міліції ОСОБА_11, який
просив про допомогу прибути на місце
інциденту. Вході розбірок, які
проходили між його співробітниками та
сім'єю ОСОБА_6 він намагався заспокоїти
молодшого сина ОСОБА_5 та відвів його в
сторону в результаті сутички ОСОБА_5
ударив в обличчя сержанта міліції
ОСОБА_12 на що він миттєво відреагував
та застосував сльозогінний газ, а
згодом застосував і наручники відносно
синів. Після чого приїхала оперативна
група та за розпорядженням старшого
групи ОСОБА_23 вони залишили місце
пригоди.

Свідок сержант міліції ОСОБА_12, суду
пояснив, що 06.11.2013р. він разом із ОСОБА_13
входив до наряду взводу патрульної
служби №3 за викликом лейтенанта
міліції ОСОБА_11, який просив про
допомогу прибути на місце інциденту. В
результаті чого ОСОБА_5 ударив його в
обличчя після чого він зняв побої. З
приводу спричинених йому тілесних
пошкоджень було порушено кримінальне
провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 2
ст.345 КК України на даний час
кримінальне провадження закрито судом.
Претензій до сім'ї ОСОБА_6 не має.

Свідок ОСОБА_15, який 06.11.13 р. ніс службу
по охороні громадського порядку в
першому мікрорайоні м. Южноукраїнська
разом із ОСОБА_17 за викликом
лейтенанта міліції ОСОБА_11, який просив
про допомогу прибули на місце пригоди.
Прибувши на місце він бачив
правопорушника, який сидів в
наручниках, а його батько
висловлювався на адресу працівників
міліції нецензурною лайкою. Також
свідок пояснив, що після виклику вони
за розпорядженням старшого групи
ОСОБА_23 залишили місце пригоди та у
протоколі він свій підпис не ставив.

Свідок ОСОБА_17, який є працівником
державної служби охорони приїхав за
телефонним дзвінком ОСОБА_3, який
повідомив про те, що їх патруль б'ють та
їм потрібна допомога. Він був на об'єкті
так як було спрацювання сигналізації,
а його колеги ОСОБА_24 та ОСОБА_25 на
службовому автомобілі перебували на
виїзді. Після чого він зателефонував
їм, а через 30 хв. коли співробітники
його забрали, він разом із ними поїхали
на місце пригоди. Прибувши він побачив
правопорушника, який сидів на лавці в
наручниках, а його батько
висловлювався нецензурною лайкою на
адресу працівників міліції, також він
побачив працівників міліції ОСОБА_23,
ОСОБА_26, ОСОБА_27, які входили до
слідчо-оперативної групи. Впевнившись
в тім, що на місці пригоди вже прибула
слідчо-оперативна група через 5 хв.
вони залишили місце пригоди. Також
пояснив, що з розмови свої колег йому
стало зрозуміло, що на місце пригоди
вони вже виїздили. Свідок також
повідомив, що протокол він не
підписував, а підпис в протоколі йому
неналежить.

Свідок ОСОБА_14, суду пояснив, що він
06.11.13 р. ніс службу по охороні
громадського порядку в першому
мікрорайоні м. Южноукраїнську разом із
ОСОБА_15 та за викликом лейтенанта
міліції ОСОБА_11, який просив про
допомогу прибули на місце пригоди.
Прибувши на місце він бачив
правопорушника, який сидів в
наручниках, а його батько
висловлювався на адресу працівників
міліції нецензурною лайкою, мати
правопорушника кричала, що її діти
нівчому не винні. Свідок стверджував
факт того, що він бачив покрасніння на
обличчі працівника міліції ОСОБА_12. Із
слів працівників міліції він дізнався,
що брат правопорушка наніс ОСОБА_12
удар в обличчя. Також свідок пояснив, що
після виклику вони прийшли до місця
пригоди через 15-хв., а ще через 10 хв.
після того приїхала оперативна група
до якої входив ОСОБА_23.

Захисник ОСОБА_1 просила суд закрити
справу за відсутністю в діях її
підзахисного складу правопорушення
також вона вказувала на те, що ОСОБА_6
працівники міліції зупинили
безпідставно та відсутні докази на які
посилаються працівники міліції.

Прокурор Хомік М.І. просив суд ОСОБА_2
визнати винним, а справу закрити за
збігом строків накладення
адміністративного стягнення.

В судовому засіданні встановлено, що
06.11.2013 р. приблизно 00 годин 20 хв. нарядом
взводу патрульної служби №2 було
затримано сім'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та
його молодшого сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, які йшли їм назустріч та
вживали слабоалкогольний напій «Шейк»,
що змусило зробити їм зауваження,
оскільки, останні порушили вимоги ст. 178
КУпАП.

Затримані вимагали від працівників
міліції, надати посвідчення, які їм їх
не надали в результаті чого виникла
суперечка між патрульною службою та
ОСОБА_6. ОСОБА_6 повідомив свою дружину,
що його із сином затримано, а лейтенант
міліції ОСОБА_11, який входив до наряду
взводу патрульної служби №2 викликав
та просив про допомогу патруль, який
ніс охорону громадського порядку в 1, 3,
4, 5 мікрорайонах м. Южноукраїнська,
також він викликав слідчо-оперативну
групу. ОСОБА_3 викликав ДСО, які прибули
на місце інциденту. Першими прибули
06.11.2013 р. наряд взводу патрульної служби
сержант міліції ОСОБА_12, разом із
ОСОБА_13 Сержант міліції ОСОБА_13
намагався заспокоїти ОСОБА_5 та для
бесіди відвів його в сторону для
розмови. ОСОБА_5 наніс удар в обличчя
ОСОБА_12, що змусило сержанта міліції
ОСОБА_13 застосували спецзасоби.

В судовому засіданні не вдалося чітко
встановити послідовність дій міліції.
Не вдалося суду встановити в який
спосіб і за яких обставин
правопорушник та його батько
доставлялися до лікарні та до
міськвідділу. Оскільки, працівники
міліції посилаються, що оперативна
група доставиляла батька та сина
ОСОБА_6. А правопорушник та його батько
стверджують, що вони це зробили з
власної ініціативи та звернулися тої ж
ночі з заявою та скаргою на дії
працівників міліції.

В ході розгляду справи сержант міліції
ОСОБА_12 не зміг чітко пояснити, на якій
стадії знаходиться кримінальне
провадження з приводу спричинення йому
легких тілесних пошкоджень ОСОБА_5

Суд з власної ініціативи поставив
питання про огляд в судовому засіданні
кримінального провадження № 486/403/14 (№
0000599). 02.04.2014 р. суд оглянув
кримінального провадження. Ухвали
Южноукраїнського міського суду від
17.03.2014р. ОСОБА_5 звільнено від
кримінальної відповідальності за ч.2
ст. 345 КК України.

В ході розгляду справи було
встановлено, що правопорушник, його
батько та брат висловлювалися
нецензурною лайкою на адресу
працівників міліції, що
підтверджується показами працівників
міліції ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_13,
ОСОБА_12, щодо непокори працівникам
міліції правопорушником ОСОБА_2, то про
це їм всім відомо із слів ОСОБА_3.

Не знайшло підтвердження у судовому
засіданні і те, що правопорушник ОСОБА_2
відштовхував працівників міліції та
хапав їх за формений одяг.

Відсутні в матеріалах докази того, що
ОСОБА_6 вживали слабоалкогольний напій
«Шейк», у громадському місці чим
порушували вимоги ст. 178 КУпАП, що
змусило працівників міліції зробити їм
зауваження.

Суд не може прийняти до уваги надані
до матеріалів справи докази, оскільки,
їх рядовому міліціонеру ОСОБА_3 надали
співробітники, допомагаючи формувати
адміністративний матеріал.
Кримінальне провадження № 486/403/14 (№
0000599), яке судом оглядалося також
даних матеріалів не містить.

Аналізуючи встановлені судом факти,
докази, пояснення правопорушника, який
себе винним не визнав його захисника,
свідків, прокурора суд приходить до
висновку, що складений протокол про
адміністративне правопорушення серії
МИ № рядовим міліціонером ОСОБА_3,
який не мав достатнього досвіду роботи,
з грубим порушенням вимог ст.. 256 КУпАП.

Суду незрозуміла нелогічна правова
позиція захисника ОСОБА_1, яка приймала
участь в розгляді кримінального
провадження № 486/403/14-к (№ 0000599) за
обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені
кримінального злочину за ч.2 ст. 345 КК
України, яке випливає саме із даного
адміністративного матеріалу та її
правова позиція при захисті
правопорушника, оскільки, вона
суперечлива.

Дивує суд і спосіб захисту
правопорушника його посилання на те,
що його били та безпідставно
застосували відносно нього спецзасоби
працівники міліції, при розгляді даної
справи суд неодноразову роз'яснював
йому його право звернутися з заявою до
правоохоронних органів з даного
приводу та вимагати від них внести її
до ЄРДР.

При допиті свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_13, ОСОБА_12, які входили до наряду
патрульних служб №1,2,3, суду не вдалося
встановити, яку законну вимогу було
висунуто правопорушнику.

Судом встановлено, що через
недосвідченість ОСОБА_3, складено
адміністративний матеріал, з грубим
порушенням вимог ст.. 256 КУпАП.

Судом встановлено, що з боку
працівників міліції Южноукраїнського
міськвідділку існує досить поширена
негативна практика порушення права на
свободу та особисту недоторканість.
Основною мотивацією у працівників
міліції слугує існування певної
підозри, яку викликає громадянин, який
як правило перебуває у нетверезому
стані, у правоохоронців, що зазвичай
переходить у наступний етап -
затримання з підозрою у вчиненні
злочину.

Суд констатує незаконне посилання та
застосування норми даної статті
працівниками міліції, які за допомогою
оформлення даного протоколу отримали
більш-менш законні підстави
затримання ОСОБА_6, що підтверджується
матеріалами кримінального
провадження.

У судовому засіданні свого
підтвердження не знайшло посилання
працівників міліції на законне
затримання правопорушника.

Приймаючи рішення про винуватість суд
перевірив законність затримання
ОСОБА_2 та законність складання у
відношенні нього протоколу про
адміністративне правопорушення.

Дане правопорушення обов'язково
передбачає наявність саме законної
вимоги співробітника міліції. Вимоги
працівника міліції та розпорядження
акт, юридично рівнозначний наказу, що
виражений у категоричній формі, - мають
бути законодавчо обґрунтовані. В
протоколі про адміністративне
правопорушення повинні бути
відображені, які саме законні вимоги
були висунуті працівниками міліції.

При цьому в чьому саме полягала
вимога рядового міліціонера ОСОБА_3 -
не вказано, в чому конкретно ОСОБА_2
виявилась непокора працівникам
міліції, у протоколі не зазначив, що є
підставою для закриття провадження по
справі, у зв'язку з відсутністю складу
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 185 КУпАП до
адміністративної відповідальності
можуть бути притягнуті особи за злісну
непокору законному розпорядженню або
вимозі працівника міліції при
виконанні ним службових обов'язків, а
також вчинення таких самих дій щодо
члена громадського формування з
охорони громадського порядку або
військовослужбовця у зв'язку з їх
участю в охороні громадського порядку.

З огляду на зазначене, у протоколі
відсутні відомості про те, що
працівники міліції пред'явили ОСОБА_2
законні вимоги або розпорядження.

Суд не погоджується з промовою
прокурора Хомік М.І. та її правовою
позицією. Суд не може встановлювати
законність незаконними методами.

Органи досудового слідства повинні
забезпечити дотримання конституційних
прав і свобод людини, серед яких
особливе місце займає право на свободу
та особисту недоторканність, на такому
ж рівні, як вони гарантуються
Конвенцією і практикою Суду.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції
про захист прав людини та
основоположних свобод від 04.11.1950 р.
недоторканність містить у собі такі
елементи:

- свобода від свавільного арешту та
затримання;

- позбавлення волі тільки на підставі
"закону";

- право бути повідомленим про причини
арешту;

- право на судовий контроль за арештом
та затриманням;

- право та можливість оспорити
законність арешту та затримання;

- право на компенсацію за незаконність
арешту та затримання.

Звуженням прав людини і громадянина, що
порушує вимоги ст. 22 Конституції, а й
суперечить вимогам ст. 5 Конвенції.

Зміст природно-правового походження
прав людини, який ґрунтується на тому,
що право особи щодо іншої може бути як
позитивного (тобто визначеного
законом), так і морального характеру,
тобто таким, яке не надається державою,
а є непорушним та невідчужуваним і не
може бути відібрано державою.

Виходячи з критеріїв справедливості,
розумності, моральних цінностей, адже
тільки за таких умов моральні вимоги є
обов'язковими в юридичному сенсі,
оскільки перелік позитивно
закріплених конституційних прав не є
вичерпним (ч. 1 ст. 22 Конституції).

Основоположні права та свобод людини,
зокрема й права на свободу та особисту
недоторканність, проголошеного як у ст.
5 Конвенції, так і в ст. 29 Конституції.

Якщо ж дійсно мала місце подія у
вигляді непокори працівникам міліції,
що супроводжувалась їх побиттям, сім'єю
ОСОБА_6, на яку виїхала
слідчо-оперативна група, до якої входив
і слідчий, то що йому забороняло
послідовно вчиняти процесуальні дії,
чітко визначені КПК України.

Керуючись Конституцією України,
Європейською конвенцією з прав людини,
ст.ст. 7, 283, 284, ч. 1 п. 1 ст. 247 КУпАП, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Закрити провадження в справі про
адміністративне правопорушення
передбачене ст. 185 КУпАП відносно
ОСОБА_2 за відсутності в його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова може бути оскаржена або на
неї може бути внесено протест
прокурора до Апеляційного суду
Миколаївської області через
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області, протягом десяти
днів з дня винесення постанови.

Суддя Южноукраїнського міського судуО.
І. Волкова