АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 33/796/518/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову судді
Голосіївського районного суду м. Києва
від 21 лютого 2014 року відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Києва,
громадянина України, українця, з
середньою освітою, працюючого водієм у
ПАТ АТП 13058, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, код НОМЕР_1,

- про притягнення до адміністративної
відповідальності за ст. 124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із протоколом про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_1 31 січня 2014 року, приблизно о 08:15,
керуючи автомобілем «Део», д. н. з.
НОМЕР_2 по вул. Ломоносова, на
перехресті з вул. Мейтуса здійснив
поворот ліворуч та при виїзді з
перехрещення проїзних частин опинився
в смузі зустрічного руху, внаслідок
чого відбулось зіькнення з
автомобілем «Форд», д. н. з. НОМЕР_3, що
призвело до пошкодження транспортних
засобів,чим порушив п. 10.5 ПДР та вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 21 лютого 2014
року ОСОБА_1 було визнано винуватим у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, та на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на
шість місяців.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
судді, ОСОБА_1 подав до Апеляційного
суду м. Києва скаргу, в якій, не
заперечуючи свою винуватість у
вчиненому адмінправопорушенні,
посилаючись на те, що суддя районного
суду при розгляді адміністративної
справи неповно з'ясував усі обставини
по справі, що мають суттєве значення
для її правильного вирішення, та
призначив надто суворе
адміністративне стягнення, просить
пом'якшити його, замінивши з
позбавлення права керування
транспортними засобами на штраф. При
цьому, апелянт зазначає, що стягнення
за вчинення адміністративного
правопорушення було накладене на нього
без урахування положень ст. 33 КУпАП, а
також тих обставин, що він повністю
визнав порушення ним ПДР, щиро кається,
повністю відшкодував потерпілій
стороні завдані збитки. Крім того
апелянт вказує, що на його утриманні
знаходиться дружина, яка отримує
мінімальну заробітну плату та
неповнолітня дитина, а його робота
суцільно пов'язана з керуванням
транспортного засобу, і ця робота є
єдиним засобом для існування ОСОБА_1

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав
свою апеляційну скаргу та просив її
задовольнити. При цьому не заперечував
своєї винуватості у порушенні ПДР та
просив врахувати дані про його
сімейний стан та роботу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
апелянта, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції вважає її такою,
що підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновок судді в постанові про
винуватість ОСОБА_1 в порушенні ПДР
України та вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, є обґрунтованим, відповідає
фактичним обставинам подій та
підтверджений наведеними у справі
доказами у їх сукупності, зокрема
даними протоколу про адміністративне
правопорушення, який підписаний
відповідною посадовою особою та
водієм-порушником без будь-яких
заперечень, та іншими доказами. Крім
того в цій частині постанова районного
судді не оскаржується і апелянтом.

Разом з тим, санкція ст. 124 КУпАП
передбачає альтернативне стягнення, як
у виді накладення штрафу, так і
позбавлення права керування
транспортними засобами. При цьому, при
призначенні найбільшого стягнення у
виді позбавлення права керування всіма
видами транспортних засобів, суд
повинен належним чином мотивувати
прийняте рішення щодо застосування
саме такого стягнення.

Також у відповідності до вимог ст. 33 ч.2
КУпАП, суддя при призначенні стягнення
у вигляді позбавлення права керувати
транспортними засобами має врахувати
характер вчиненого правопорушення,
особу порушника, ступінь його вини,
майновий стан порушника та обставини,
що пом'якшують та обтяжують
відповідальність.

Проте ці вимоги закону належним чином
суддею районного суду виконані не були
та рішення щодо накладення на
правопорушника стягнення у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами фактично не
мотивоване.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_1 як під час складення протоколу
про адміністративне правопорушення,
так і під час розгляду справи в суді,
визнав свою винуватість у порушенні
ПДР України, що є обставиною, яка
пом'якшує його відповідальність,
пошкодження, які отримані
транспортними засобами внаслідок ДТП,
є невеликими та повністю відшкодовані.

При цьому з матеріалів справи та
документів, долучених до скарги,
убачається, що ОСОБА_1 має постійне
місце проживання та місце роботи, яка
пов'язана із керуванням транспортного
засобу, на її утриманні знаходиться
дружина та неповнолітню дитину.

А тому, враховуючи вказане, а також
конкретні обставини справи, зокрема
погодні умови, які мали місце в день
пригоди, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку про можливість
пом'якшення ОСОБА_1 адміністративного
стягнення та призначення його у виді
накладення штрафу у розмірі,
передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а
саме двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а постанова
судді Голосіївського районного суду м.
Києва від 21 лютого 2014 року - зміні в цій
частині.

Керуючись ст. 294 КУпАП України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Постанову судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 21 лютого 2014
року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП - змінити в
частині призначення адміністративного
стягнення.

Застосувати до ОСОБА_1 (індифікаційний
код НОМЕР_4) за вчинене
адмінправопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП, адміністративне стягнення у
виді накладення адміністративного
штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, а саме у
розмірі 340 грн.

В решті постанову залишити без зміни.

Суддя Апеляційного

суду міста Києва
підпис Стрижко
С.І.