АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 640/887/14-п
Головуючий 1-ої інстанції:
Провадження № 33/790/142/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2014 року суддя
апеляційного суду Харківської області
Зубков Л.Я. за участю прокурора
Шитікова О.М., представника Харківської
митниці Міндоходів Ковтунової Ю.В., а
також притягнутого до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3
розглянув в судовому засіданні в м.
Харкові справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову судді Київського
районного суду м. Харкова від 11 лютого
2014 року.

Цією постановою ОСОБА_2, 1986 року
народження, громадянина Російської
Федерації, -

- визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України з накладанням
адміністративного стягнення - штрафу в
розмірі 390876 грн. 30 коп. та стягненням
вартості валютних коштів в тому ж
розмірі.

Обставини правопорушення, за яке
ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності викладені в
постанові судді наступним чином:

У відповідності до «Соглашения
стран СНГ «О сотрудничестве и
взаимопомощи в таможенных делах» от
15.04.1994 года и «Решения Совета
руководителей таможенных служб
государств-участников СНГ от 14.05.209 года
№ 10/2 «О едином порядке обмена
информацией» від Белгородської
митниці листом від 11.09.2013 року № 41-16/2154
була отримана інформація про факт
декларування валютних коштів в
розмірі, що перевищує еквівалент 10000
доларів США у період з 01.08.2013 року по
05.09.2013 року.

При опрацюванні отриманої
інформації встановлено, що ОСОБА_2
01.09.2013 року при виїзді за межі
Російської Федерації через МАПП
«Нехотеевка» Белгородської митниці
письмово задекларував валютні кошти в
розмірі 48000 доларів США та 30000 рублів
Російської Федерації (вартістю за
курсом НБУ 390876, 31 грн.)

Згідно п.3 гл. 2 Інструкції про
переміщення готівки і банківських
металів через митний кордон України,
затвердженою постановою Правління
Національного банку України від 27.05.208
року № 148, фізична особа - нерезидент
має право ввозити в Україну готівку в
сумі, що перевищує в еквіваленті 10000
євро, за умови письмового декларування.

Згідно інформації митного поста
«Гоптівка» Харківської митниці
Міндоходів, факт декларування ОСОБА_2
валютних коштів при ввезені на митну
територію України не встановлений.

Таким чином в діях ОСОБА_2
вбачається порушення митних правил, а
саме - не заявлення за встановленою
формою точних та достовірних
відомостей (наявність, кількість) про
товари, які підлягають обов'язковому
декларуванню у разі переміщення через
митний кордон України.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі
просить постанову судді скасувати та
постановити нову, якою провадження по
справі закрити, посилаючись на те, що
зазначені кошти декларував, а суддя до
такого висновку не дійшов, оскільки
обставини справи дослідив неповно, а
окрім того порушив його право на
захист.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення ОСОБА_2 та його захисника на
підтримку апеляційної скарги, доводи
представника митного органу та думку
прокурора, які не вбачали підстав до
задоволення апеляційної скарги та
дослідивши матеріали справи вважаю
апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню частково.

Виходячи зі змісту ст.ст. 280, 283
КУпАП суддя при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати особисто, чи
було воно вчинене, а в постанові по
справі навести опис встановлених ним
обставин за результатами розгляду
справи.

Додержання цих вимог закону
суддею не забезпечене, оскільки
обставини правопорушення, за вчинення
якого на ОСОБА_2 накладене
адміністративне стягнення,
сформульовані в судовій постанові
виходячи не з особистих висновків
судді за результатами розгляду справи,
а з посиланням на те, як вони були
встановлені іншими внесудовими
інстанціями.

Таким чином, наявність події
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України, у
розумінні вимог ст. 283 КУпАП в судовій
постанові не констатована, без чого
накладання на ОСОБА_2
адміністративного стягнення за
вчинення вказаного правопорушення є
безпідставним.

У зв'язку з невідповідністю
постанови судді у відношенні ОСОБА_2
положенням ст. 283 КУпАП та з урахуванням
вимог ч.7 ст. 294 цього Кодексу про те, що
апеляційний перегляд справи може
здійснюватися лише в межах апеляційної
скарги, зміст якої в даному випадку
унеможливлює погіршення становища
ОСОБА_2, а також за відсутністю для
цього іншого апеляційного поводу, -
постанова судді підлягає скасуванню з
закриттям провадження по справі на
підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, виходячи з
переліку повноважень апеляційної
інстанції, обмежених частиною восьмою
статті 294 КУпАП.

У зв'язку зі скасуванням судової
постанови з вищезазначеної причини,
перевірка стверджень ОСОБА_2, наведених
в його скарзі правового значення не
має, а тому вона підлягає задоволенню
частково.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Постанову судді Київського
районного суду м. Харкова від 11 лютого
2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати, а
провадження по справі закрити за
відсутністю події правопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України.

Постанова є остаточною й
оскарженню не підлягає.

Суддя -