Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/190/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
Бондарчук Р.< Суддя-доповідач По
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області

Бондарчук Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кіровограда
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
судді Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 20 березня
2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Кіровоградської області, українця,
громадянина України, який працює
машиністом, проживає за адресою:
АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі КУпАП) та призначено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 3400 грн., -

в с т а н о в и в:

Оскарженою постановою судді ОСОБА_3
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП і
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3400
грн.

Згідно постанови, 24.01.2014 року о 22 год. 10
хв., ОСОБА_3 по вул. Леніна в с. Хащувате,
Гайворонського району,
Кіровоградської області, керував
транспортним засобом ВАЗ 21061, номерний
знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з порожнини рота). Від
проходження медичного огляду
відмовився в установленому законом
порядку, чим порушив п. 2.5 ПДР України,
тобто вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1
КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, не
оспорюючи фактичних обставин справи,
визнаючи свою вину у вчиненні
адміністративного правопорушення та
кваліфікацію суддею його дій за ст. 130 ч.
1 КУпАП, просить скасувати оскаржувану
постанову та направити справу на новий
судовий розгляд в суд першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги апелянт зазначив, що справу
розглянуто без його участі, хоча він на
її розгляд з'явився, але йому
повідомили, що суддя захворів. Крім
того, стягнення у виді штрафу вважає
необґрунтованим, оскільки він не
працює та проживає зі своєю матір'ю, яка
також не працює і є особою похилого
віку.

Вивчивши матеріали адміністративної
справи, перевіривши доводи, викладені в
апеляції, вважаю, що апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову судді суду першої інстанції
без змін, виходячи з таких підстав.

Оскільки скаржник визнає свою вину
повністю та не оспорює фактичних
обставин справи, встановлених суддею
районного суду, то апеляційний суд не
входить в дослідження фактичних
обставин справи та вини ОСОБА_3 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1
КУпАП.

При накладенні адміністративного
стягнення, суддя суду першої інстанції
обґрунтовано врахував обставини,
передбачені ст. 33 ч. 2 КУпАП, внаслідок
чого наклав стягнення, яке відповідає
характеру правопорушення та
характеризуючим даним про особу
правопорушника.

Зокрема, при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення ОСОБА_3
зазначав, що він працює машиністом.
Дану обставину суддя суду першої
інстанції врахував і при накладенні
адміністративного стягнення. Тому,
доводи апеляційної скарги про те, що
правопорушник не працює, апеляційний
суд вважає необґрунтованими, так як
належними доказами не підтверджені (не
надано копії трудової книжки, наказу
про звільнення тощо).

Аргументи скарги про те, що проживає зі
своєю матір'ю, яка також не працює і є
особою похилого віку - не можуть
слугувати підставами для скасування
постанови судді суду першої інстанції,
враховуючи при цьому насамперед те, що
дане правопорушення могло призвести до
суспільно-небезпечних наслідків.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що справу розглянуто без його участі,
хоча він на її розгляд з'явився є
необґрунтованими.

Так, розгляд справи було призначено на
06.03.2014 р. Цієї дати правопорушник
з'явився до суду, але справу було
відкладено на 20.03.2014 р., у зв'язку із
хворобою судді (а.с. 7). Про наступну дату
розгляду справи відносно ОСОБА_3,
останній був повідомлений належним
чином, що підтверджується розпискою,
яка міститься в матеріалах справи та,
яка підписана правопорушником (а.с. 8).

Крім того, ОСОБА_3 просить направити
справу на новий судовий розгляд суд
першої інстанції, але дана вимога є
безпідставною, так як статтею 294 КУпАП
не передбачено такого результату
розгляду за наслідками розгляду
апеляційної скарги по суті судом
апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, вважаю, що
суддею районного суду всебічно, повно
та об'єктивно досліджено всі обставини
справи та на підставі наявних у
матеріалах справи доказів, у
відповідності до вимог ст. ст. 33, 34, 36
КУпАП, визначено стягнення, яке
відповідає тяжкості вчиненого
правопорушення, його характеру, з
врахуванням особи правопорушника,
ступеню його вини, обставин, що
пом'якшують відповідальність, а тому
підстав для скасування чи зміни
постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову судді
Гайворонського районного суду
Кіровоградської області від 20 березня
2014 року про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 1 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.А. Бондарчук