Апеляційний суд Житомирської області
Стаття ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року
м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Житомирської області Городиський С.С.,
за участю апелянта ОСОБА_2, розглянувши
апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в
АДРЕСА_1, не працюючого, на постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир від 27.12.2013 року.

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, та накладено адміністративне
стягнення в вигляді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів строком на 2 роки.

Згідно постанови 19.11.2013 року о 20 годині
50 хвилин в с. Довжик Житомирського
району Житомирської області ОСОБА_2
керував автомобілем ВАЗ - 2103, д.н.з.
НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння,
чим порушив п. 2.9 ПРАВИЛ ДОРОЖНЬОГО РУХУ
УКРАЇНИ.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просить поновити йому строк на
апеляційне оскарження постанови судді,
який пропущений з поважних причин та
визнати його невинним. В додатковій
уточненій апеляційній скарзі просить
змінити йому захід стягнення,
замінивши позбавлення права керування
транспортними засобами на стягнення
штрафу на користь держави.

В обґрунтування апеляційних вимог
зазначив, що при накладенні стягнення
судом не враховано вимоги ст.. 33 КУпАП.

Зокрема, суд не врахував, що апелянт
раніше не притягувався до
адміністративної відповідальності, що
працює водієм і керування транспортним
засобом є єдиним джерелом існування, на
утриманні має двоє неповнолітніх дітей
та дружину, яка знаходиться в відпустці
по догляду за дитиною. Тому рішення
суду ставить його та сім*ю в важке
матеріальне становище та позбавляє
сім*ю будь-яких засобів до існування. В
постанові суду не наведено підстав
призначення такого суворого покарання.

Заслухавши апелянта на
підтримку вимог апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, мотиви і
доводи в межах апеляційної скарги,
апеляційний суд дійшов висновку, що
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В скарзі порушено питання про
поновлення процесуального строку для
оскарження зазначеної постанови суду
першої інстанції. На обґрунтування
поважності причин, з яких був
пропущений строк на оскарження
постанови суду, апелянтом вказано, що
про дану постанову йому стало відомо
лише після її надходження, тобто 24.01.2014
року.

Вказані доводи підтверджуються
матеріалами справи про
адміністративне правопорушення,
оскільки в справі нема даних, що
апелянт отримав копію постанови раніше
вказаної в апеляції дати.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов висновку про поважність причин,
з яких строк на апеляційне оскарження
постанови суду був пропущений, а тому
вважає за необхідне поновити строк для
подання апеляційної скарги.

Так, суд повно, всебічно і об'єктивно
дослідив докази по справі за наведених
у постанові обставинах, дав їм належну
юридичну оцінку і дійшов вірного
висновку про наявність у діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП. При цьому суд дослідив всі
докази винуватості ОСОБА_2 Зокрема,
враховано пояснення самого порушника
при складанні протоколу, згідно якого
останній визнавав свою провину та факт
вживання алкоголю, результата
алкотестера, який підтвердив наявність
алкоголю в організмі - 0.28 %. Ксерокопію
витягу із амбулаторної картки, із якої
вбачається, що ОСОБА_2 тверезий, суд не
приймає до уваги, оскільки огляд
проводився через три години після
встановлення результату алкотестера і,
крім того, дана ксерокопія не завірена
належним чином.

При цьому суд дав належну оцінку факту
ухилення ОСОБА_2 від явки до суду.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_2
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами, суддя не
дотримався загальних правил
накладення стягнення за
адміністративне правопорушення,
передбачених ст.. 33 КУпАП.

Так, суд не врахував, що апелянт раніше
не притягувався до адміністративної
відповідальності, не вислухав
пояснення ОСОБА_2 про те, що працює
водієм і керування транспортним
засобом є єдиним джерелом існування, на
утриманні має двоє неповнолітніх дітей
та дружину, яка знаходиться в відпустці
по догляду за дитиною. Тому рішення
суду ставить його та сім*ю в важке
матеріальне становище та позбавляє
сім*ю будь-яких засобів до існування. В
постанові суду не наведено підстав
призначення саме такого покарання.

За таких обставин, слід прийти до
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм закону при
призначенні стягнення, у зв*язку з чим
необхідно поновити строк на апеляційне
оскарження постанови судді, саму ж
постанову районного суду в частині
накладення на ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП
адміністративного стягнення у виді
позбавлення права керування права
керування транспортними засобами
змінити, застосувавши до останнього
адміністративне стягнення у виді
штрафу.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк для подання ОСОБА_2
апеляційної скарги на постанову
Корольовського районного суду м.
Житомир. від 27.12.2013 року.

Апеляційну скаргу задовольнити.

Постанову Корольовського районного
суду Житомирської області від 27.12.2013
року в частині накладення на ОСОБА_2
адміністративного стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами змінити,
наклавши на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 3400 гривнів.

В решті постанову Корольовського
районного суду Житомирської області
від 27.12.2013 року щодо ОСОБА_2 залишити без
змін.

Постанова суду набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області С.С.
Городиський