Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/170/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Сарап
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Лещенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.03.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Лещенко Р.М.,
за участі прокурора Черевка Є.М. та
особи, яка притягується до
відповідальності - ОСОБА_3, розглянувши
апеляційну скаргу прокурора
Кіровоградського району
Кіровоградської області на постанову
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 05.03.2014
року, якою провадження у справі про
адміністративне правопорушення
стосовно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Молодецького, Кіровоградського району,
Кіровоградської області, мешканця
АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-9
КУпАП,

В С Т А Н О В И
В:

Постановою Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 05.03.2014
року закрито провадження у справі про
адміністративне правопорушення у
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-9
КУпАП. Приймаючи вказане рішення, суддя
місцевого суду в постанові зазначив, що
обов'язковою ознакою, за якою
неправомірні діяння відповідно до
Закону України "Про засади запобігання
і протидії корупції» (далі - Закон)
визнаються корупційними, є корисливий
або інший особистий інтерес осіб, які є
суб'єктами відповідальності за
корупційні правопорушення, а тому при
з'ясуванні суб'єктивної сторони
будь-якого із передбачених законом
корупційних правопорушень, належить
перевіряти наявність у особи, яка
притягується до відповідальності,
такого інтересу. Однак, на думку суду
першої інстанції, з матеріалів справи
не вбачається, що ОСОБА_3 діяв із
зазначеною метою, будь-яких даних, які б
свідчили про наявність у сільського
голови умислу на вчинення корупційного
правопорушення, у справі не має. Не
встановив також районний суд в діях
ОСОБА_3 наміру на приховування від
спеціально уповноважених суб'єктів у
сфері протидії корупції вчиненого
депутатом правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
Кіровоградського районного суду
прокурор Кіровоградського району
Кіровоградської області подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати оскаржувану постанову
місцевого суду та прийняти нову
постанову, якою ОСОБА_3 визнати винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-9
КУпАП та накласти на останнього
адміністративне стягнення в межах
санкції вказаної статті. Своє прохання
прокурор мотивує тим, що ОСОБА_3 є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення та згідно із
ч. 7 ст. 5 Закону умисно не повідомив про
корупційне правопорушення депутата
Новоолександрівської сільської ради
спеціально уповноважені суб'єкти у
сфері протидії корупції, чим порушив
вище вказані вимоги закону, за що
настає відповідальність, передбачена
ст. 172-9 КУпАП.

Заслухавши прокурора, який підтримав
апеляційну скаргу, вислухавши думку
ОСОБА_3, який заперечив проти
задоволення апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, зваживши
доводи апеляційної скарги, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП,
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи.

Однак вказаних вимог закону суд першої
інстанції не дотримався, та прийняв
помилкове рішення, через що постанова
суду підлягає скасуванню, виходячи з
наступного.

Відповідальність за ст. 172-9 КУпАП
настає у разі невжиття передбачених
законом заходів посадовою чи службовою
особою органу державної влади,
посадовою особою місцевого
самоврядування, юридичної особи, їх
структурних підрозділів у разі
виявлення корупційного
правопорушення.

Як вбачається з протоколу про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення № 13/14 від 18 лютого 2014
року ОСОБА_3, будучи
Новоолександрівським сільським
головою, відповідно до п.п. «в» п.1 ч.1 ст.4
Закону являючись суб'єктом
відповідальності за корупційне
правопорушення згідно з ч. 7 ст. 5 Закону,
у разі виявлення корупційного
правопорушення чи одержання
інформації про вчинення такого
правопорушення був зобов'язаний у
межах своїх повноважень ужити заходів
щодо припинення такого правопорушення
та негайно письмово повідомити про
його вчинення спеціально
уповноважений суб'єкт у сфері протидії
корупції.

Однак, ОСОБА_3, всупереч зазначеним
вимогам Закону, станом на 03.12.2013 року,
будучи обізнаним з фактом вчинення
депутатом Новоолександрівської
сільської ради Кіровоградського
району Кіровоградської області ОСОБА_4
корупційного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, зокрема
неподання ним у встановлений строк
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
2012 рік, не вжив заходів щодо його
припинення та негайно письмово не
повідомив про його вчинення спеціально
уповноважений суб'єкт у сфері протидії
корупції, чим порушив вимоги ч.7 ст.5
Закону, за що передбачена
відповідальність ст. 172-9 КУпАП.

Окрім зазначеного протоколу про
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення, вина
ОСОБА_3 у вчиненні ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-9 КУпАП, згідно
матеріалів справи про адміністративне
правопорушення, також підтверджується
зібраними по справі доказами, а саме:

· З пояснень ОСОБА_3, наданих ним за
фактом складеного протоколу про
вчинення адміністративного
корупційного правопорушення (а.с. 42)
слідує, що він з 2010 року та на момент
складення вказаного протоколу займає
посаду голови Новоолександрівської
сільської ради Кіровоградського
району Кіровоградської області. Йому
було відомо, що у 2011 році вступив в
законну силу ЗУ «Про засади
запобігання та протидії корупції». З
цього приводу він та інші працівники
сільської ради у березні 2012 року
проходили навчання. Окрім цього на
сесіях сільської ради не одноразово
повідомлялось депутатам про
необхідність подання декларації,
оскільки він, як сільський голова, та
депутати сільської ради є суб'єктами
відповідальності та повинні подавати
декларації про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік до апарату сільської ради.

При цьому, в подальшому за 2012 рік до
апарату сільської ради декларації
подавались половиною депутатів
(загальна кількість депутатів - 14), а
саме тими депутатами, які не працюють.

Про факти не подачі декларацій
половиною депутатами йому було відомо,
однак ніяких дій реагування з цього
приводу ним не застосовувалось;

· Аналогічні пояснення надала і
секретар Новоолександрівської
сільської ради Кіровоградського
району Кіровоградської області ОСОБА_5,
зокрема щодо роз'яснення депутатам
сільської ради положення ЗУ «Про
засади запобігання і протидії
корупції», а також необхідності
подання декларацій за період 2012 р.
Однак станом як на 01.04.2013 р., так і після
вказаної дати, депутат сільської ради
ОСОБА_4 декларацію не подав (а.с. 46);

Вказані пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є
достовірними та узгоджуваними з іншими
доказами по справі, зокрема:

· з листів заступника прокурора
Кіровоградської області, прокурора
Кіровоградського району
Кіровоградської області та начальника
УСБУ в Кіровоградській області, які є
спеціально уповноваженими суб'єктами у
сфері протидії корупції, вбачається, що
сільський голова Новоолександрівської
сільської ради ОСОБА_3 та інші особи за
дорученням сільського голови із
офіційними зверненнями
(повідомленнями, заявами) про факти
виявлення ними корупційних
правопорушень чи одержання інформації
про їх вчинення депутатами
Новоолександрівської сільської ради
до вказаних органів не звертались та
відповідні листи не надходили (а.с. 6, 8,
11);

· постановою Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 29 серпня 2013 року, згідно
якої депутата Новоолександрівської
сільської ради ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-6 КУпАП, тобто у неподанні декларації
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру,
передбаченої ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції» (а.с.
61).

Розглядаючи дану справу про
адміністративне корупційне
правопорушення, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку, що
оскільки у депутатів місцевої ради,
відповідно до положень ст.ст. 4, 12 ЗУ
«Про засади запобігання і протидії
корупції», є обов'язок подати
декларацію, то у голови місцевої ради
відповідно визначених законом його
повноважень, а саме ч. 7 ст. 5 вказаного
Закону, є обов'язок негайно письмово
повідомити спеціально уповноважені
суб'єкти у сфері протидії корупції про
вчинення депутатами ради корупційного
правопорушення.

Разом з тим, не можна погодитись з
висновками районного суду про те, що
раз у ОСОБА_3 не було умислу на вчинення
корупційного правопорушення та наміру
на приховування від спеціально
уповноважених суб'єктів у сфері
протидії корупції вчиненого депутатом
правопорушення, то відсутній і склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-9 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені докази
вважаю, що зазначені висновки
районного суду є помилковими.

Як вже зазначалось вище, у депутатів
місцевої ради є обов'язок подати
декларацію. Неподання ж декларації
визнається адміністративним
правопорушенням, за що передбачена
відповідальність за ст. 172-6 КУпАП.

Голова сільської ради, яким є ОСОБА_3,
відповідно до ч. 7 ст. 5 ЗУ «Про засади та
запобігання протидії корупції», є
посадовою особою на якого покладається
обов'язок негайно письмово повідомити
спеціально уповноважені суб'єкти у
сфері протидії корупції про вчинення
корупційного правопорушення.

З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що йому
було відомо про те, що депутат
сільської ради ОСОБА_4 в передбачений
термін не подав декларацію за 2012 рік,
тобто йому було відомо про вчинення
вказаною особою адміністративного
корупційного правопорушення. Однак
він, знаючи про свій обов'язок негайно
письмово повідомити спеціально
уповноважені суб'єкти у сфері протидії
корупції про вчинення корупційного
правопорушення, свідомо цього не
зробив, чим вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 172-9
КУпАП.

Тому, за таких обставин постанова
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 05.03.2014 року
стосовно ОСОБА_3 підлягає скасуванню з
постановленням по справі нової
постанови, якою останнього слід
визнати винним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-9 КУпАП.

При накладенні адміністративного
стягнення, відповідно до вимог ст. 33
КУпАП, слід врахувати те, що ОСОБА_3
вперше притягується до
адміністративної відповідальності,
має постійне місце проживання та
роботи, де характеризується з
позитивної сторони, обставини, які
обтяжують чи пом'якшують
відповідальність судом не встановлені,
а тому, з урахуванням вказаних
обставин, вважаю за необхідне
призначити ОСОБА_3 стягнення у виді
штрафу в мінімальному розмірі,
передбаченому санкцією ст. 172-9 КУпАП.

Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП,
вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_3
судовий збір.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суддя
апеляційного суду Кіровоградської
області,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора
Кіровоградського району
Кіровоградської області задовольнити.

Постанову Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 05.03.2014
року, якою закрито провадження у справі
про адміністративне правопорушення, у
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-9
КУпАП - скасувати.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-9 КУпАП та накласти
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 50 (п'ятдесяти)
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, тобто 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 34 грн. 41 коп.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.М.
Лещенко