П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2014 Справа №607/2874/14-п Суддя
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області Гуменний П.П.,
розглянувши матеріали, які надійшли з
Територіальної державної інспекції з
питань праці у Тернопільській області
про притягнення до адміністративної
відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1,
громадянина України, директора
Тернопільської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів №24 з
Тернопільської міської ради,
проживаючого АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.41 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Тернопільській області
направлено в Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області матеріали про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ознаками складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

У протоколі про адміністративне
правопорушення №19-01-008/0057 від 13.02.2014
року зазначено, що громадянин ОСОБА_1,
перебуваючи на посаді директора
Тернопільської загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів №24 Тернопільської
міської ради, вчинив адміністративне
правопорушення за ознаками ч.1 ст.41
КУпАП, а саме: всупереч вимогам ст. 106
КЗпП України заробітна плата
працівникам за роботу в надурочний час
не оплачується в подвійному розмірі
годинної ставки. Так, у грудні 2013 року
бухгалтер ОСОБА_2, гардеробник ОСОБА_3,
бібліотекар ОСОБА_4, секретар-друкарка
ОСОБА_5 відпрацювали кожний по 176 годин,
із яких 1 годину надурочно, однак
заробітна плата за вказаний час даним
працівникам не була нарахована в
подвійному розмірі.

Проведеною перевіркою встановлено, що
із звільненим працівником - лаборантом
ОСОБА_6 (звільнена 08.11.2013 року), сума
остаточного розрахунку становить 26,20
грн., однак розрахунок із вказаним
працівником проведено не у день
звільнення, а 27.11.2013 року, чим порушено
вимоги 1.1 ст. 166 КЗпП україни.

У випадку невиплати в день звільнення
всіх коштів працівнику також не
виплачується середній заробіток за
весь час затримки виплати
розрахункових коштів до дня фактичного
розрахунку. Так, наприклад ОСОБА_6
(звільнена 08.11.2013 року) остаточний
розрахунок з нею проведено 27.11.2013 року,
однак за час затримки виплати
остаточного розрахунку їй не
нараховано середній заробіток за весь
час затримки. Вказане є
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 117
КЗпП України.

Належно заповнена трудова книжка
видається працівникам у день
звільненя, однак розрахунок із
працівником проводиться з порушенням
строків зазначених у ст.116 КЗпП України.
Так, розрахунок із звільненим
працівником ОСОБА_6 проведено не у день
звільнення - 08.11.2013 року, а 27.11.2013 року,
чим порушено вимоги ч. 1 ст. 47 КЗпП
України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину
вчиненому правопорушенні не визнав та
пояснив, що в Управління державного
казначейства м. Тернополя платіжні
доручення щодо нарахувань тих чи інших
виплат працівникам Тернопільської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№24 подавались вчасно. Виплати не
здійснювались через недофінансування
освітньої галузі, а не з його вини.

Суд, у відповідності до вимог ст. 280
КУпАП, при розгляді справи зобов'язаний
з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що
адміністративне правопорушення
(проступом) визначається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Аналізуючи дану норму закону можна
зробити висновок, що однією з складових
структури адміністративного
правопорушення є суб'єктивна сторона,
яка виражається у ставленні особи до
вчиненого нею діяння, тобто вину у
формі умислу або з необережності.

Відповідно до ст. 10 КУпАП
адміністративне правопорушення
визнається вчиненим умисно, коли особа,
яка його вчинила, усвідомлювала
протиправний характер своєї дії чи
бездіяльності, передбачала її шкідливі
наслідки і бажала їх або свідомо
допускала настання цих наслідків.

Положення ч.1 ст.41 КУпАП передбачає
адміністративну відповідальність за
порушення встановлених термінів
виплати пенсій, стипендій, заробітної
плати, виплата їх не в повному обсязі,
терміну надання посадовими особами
підприємств, установ, організацій
незалежно від форми власності
фізичними особами - підприємцями
працівниками, у тому числі колишнім, на
їхню вимогу документів стосовно їх
трудової діяльності на даному
підприємстві, в установі, організації
чи у фізичної особи - підприємця,
необхідних для призначення пенсії (про
стаж, заробітну плату тощо),
визначеного Законом України «Про
звернення громадян», або надання
зазначених документів, що містять
недостовірні дані, порушення терміну
проведення атестації робочих місць за
умовами праці та в порядку її
проведення, а також інші порушення
вимог законодавства про працю.

З досліджених в судовому засіданні
протоколу про адміністративне
правопорушення №19-01-008/0057 від 13.02.2014
року, доданого до нього витягу з акту
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
страхування №19-01-008/0086, довідки про
проведення остаточного розрахунку при
звільненні працівників ТЗОШ І-ІІІ
ступенів №24, пояснень ОСОБА_1, судом
доказів на підтвердження вини у
порушенні вимог ч.1 ст. 41 КУпАП ОСОБА_1 -
не здобуто. У його діях не вбачається
наявності вини у формі умислу, оскільки
ним було прийнято всі необхідні міри
для вчасного нарахування та виплати
заробітної плати, а її не регулярна
виплата та затримка проводилась з
незалежних від останнього обставин.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не
може бути підданий заходу впливу в
зв'язку з адміністративним
правопорушенням інакше як на підставах
і в порядку, встановлених законом.

Згідно із п.7 ст.247 КУпАП, провадження в
справі про адміністративне
правопорушення підлягає закриттю у
випадку відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, беручи до
уваги те, що ОСОБА_1 порушень
передбачених у ч.1 ст.41 КУпАП не
допустив, оскільки в його діях
відсутній склад адміністративного
правопорушення передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП, суд вважає, що його слід
звільнити від адміністративної
відповідальності, а провадження в
даній справі закрити в зв'язку із
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 8, 9, 10, 41, 247, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в адміністративній справі
відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП -
закрити, в зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
подання прокурора.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови до апеляційного
суду Тернопільської області через
Тернопільський міськрайонний суд.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя

П.П.Гуменний