Провадження № 33/792/52/14
Справа № 678/89/14-п
Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ч.1 ст.41КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2014 року
м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Хмельницької області Матущак М.С., за
участю секретаря судового засідання
Молодої І.О., розглянув матеріали
справи про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_2,

у с т а н о в и в:

Постановою судді Летичівського
міськрайонного суду від 04 березня 2014
року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, директора ТОВ „Південний Буг",
притягнуто до адміністративної
відповідальності за вчинення
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП, з накладенням стягнення у виді
штрафу в розмірі 510 грн., стягнуто з
нього на користь держави судовий збір у
розмірі 36 грн. 54 коп.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він за
період з 01 січня 2013 року по 06 лютого 2014
року, перебуваючи на посаді директора
ТОВ „Південний Буг", допустив
порушення вимог законодавства про
оплату праці.

Так, усупереч вимогам ч.1 ст.53, ч.2 ст.65,
ст.106 КЗпП України: напередодні свята 07
січня 2014 року працівник ОСОБА_3 06 січня
2014 року відпрацювала 8 робочих годин, з
яких 1 годину надурочно, при цьому облік
надурочних годин не вівся, оплата праці
в надурочний час в подвійному розмірі
годинної ставки не нараховувалась та
не виплачувалася.

У порушення вимог ч.3 ст.115 КЗпП України,
ст.24 Закону України „Про оплату праці":
працівнику ОСОБА_3 16 січня 2014 року
виплачено заробітну плату за першу
половину місяця (аванс) у розмірі 345 грн.
при розмірі заробітної плати в місяць 1
218 грн., що є меншим за фактично
відпрацьований час з розрахунку
посадового окладу працівника.

Крім того, всупереч вимогам ч.4 ст.114
КЗпП України, ст.21 Закону України „Про
відпустки" при наданні щорічної
основної відпустки працівнику ОСОБА_4 з
01 грудня 2013 року оплата часу відпустки
здійснена 28 грудня 2013 року та в
порушення вимог ст.116 КЗпП України
звільнено її з 03 січня 2014 року, однак
розрахункові кошти виплачені лише 16
січня 2014 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
постанову судді змінити та звільнити
його від адміністративної
відповідальності за малозначністю.

Уважав, що судом залишено поза увагою,
що порушення вимог законодавства про
працю були пов'язані з відсутністю
коштів на рахунках підприємства та
мали швидкоплинний характер і їх
вчиненням не була заподіяна шкода.

Крім того, він вперше притягується до
адміністративної відповідальності,
щиро розкаявся в скоєному, усунув
виявлені порушення, є пенсіонером та
інвалідом третьої групи, позитивно
характеризується за місцем проживання,
має нагороди за великі досягнення в
розвитку народного господарства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи, вважаю,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_2 у порушенні вимог ч.1 ст.53, ч.2
ст.65, ст.106, ч.4 ст.114, ч.3 ст.115 КЗпП України,
ст.24 Закону України „Про оплату праці":
ст.21 Закону України „Про відпустки"
підтверджений даними протоколу про
адміністративне правопорушення від 06
лютого 2014 року, актом перевірки,
табелями обліку робочого часу за
грудень 2013 року, січень 2014 року,
відомістю по нарахуванню та виплату
заробітної плати за грудень 2013 року,
січень 2014 року, видатковими касовими
ордерами № 3, 4 від 16 січня 2014 року, № 101
від 28 грудня 2013 року, наказами ТОВ
„Південний Буг" № 13 від 30 листопада 2013
року, № 1 від 03 січня 2014 року.

Зібраним доказам суддя місцевого суду
дав належну оцінку і правильно
кваліфікував дії ОСОБА_2 за ч.1 ст.41
КУпАП.

Разом з тим, при накладенні стягнення
за адміністративне правопорушення
недостатньо враховано характер
вчиненого, позитивні дані про особу
порушника, ступінь його вини та
обставини, що пом'якшують
відповідальність.

Зокрема, ОСОБА_2 щиро розкаявся у
вчиненому, усунув усі виявлені
порушення, позитивно характеризується,
раніше до адміністративної
відповідальності не притягувався, є
інвалідом третьої групи.

У зв'язку з наведеним, а також за
відсутності обставин, що обтяжують
відповідальність та тяжких наслідків
правопорушення, яке само по собі не
становить великої суспільної
шкідливості, уважаю за справедливе
звільнити ОСОБА_2 від адміністративної
відповідальності за малозначністю
вчиненого адміністративного
правопорушення і обмежитись усним
зауваженням.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.22, 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Летичівського районного
суду від 04 березня 2014 року щодо ОСОБА_2
змінити.

На підставі ст.22 КУпАП звільнити ОСОБА_2
від адміністративної відповідальності
за ч.1 ст.41 КУпАП і обмежитись усним
зауваженням.

У решті постанову суду залишити без
зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду
М.С. Матущак