АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції - Герчаківська О.Я.
Провадження № 33/789/23/14 Доповідач -
Декайло П.В.Категорія - ч.1 ст.130, ч.1 ст.139
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2014 р. м. Тернопіль

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Декайло П.В. , з
участю особи, у відношенні якої
складено протокол про адміністративне
правопорушення - ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи про адміністративні
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 22 січня 2014
року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, громадянина України,
з середньою освітою, одруженого, на
утриманні перебуває одна неповнолітня
дитина, непрацюючого, -

визнано винним у вчиненні
адміністративних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.139 КУпАП, і
накладено на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 3400
грн. у доход держави.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий
збір в розмірі 36 грн. 54 коп.

Як зазначено у постанові, 23 листопада
2013 року близько 08 год. 40 хв. ОСОБА_1, в с.
Ігровиця Тернопільського району
Тернопільської області, керував
трактором марки "ЮМЗ-6" б/н з явними
ознаками алкогольного сп'яніння
(почервоніння обличчя, різкий запах
алкоголю з рота), від продуття апарату
"Драгер" на місці та від проходження
медичного освідчення на стан сп'яніння
у медичному закладі категорично
відмовився в присутності свідків, чим
порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього
руху України.

Окрім цього, 23 листопада 2013 року
близько 08 год. 40 хв. ОСОБА_1, в с. Ігровиця
Тернопільського району, керуючи
трактором марки "ЮМЗ-6" б/н виносив
болото на проїжджу частину дороги та
забруднював її, чим порушив вимоги п.2.3
Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з рішенням суду,
скаржник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу у якій просить постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 22 січня 2014 року в частині визнання
його винним за ч.1 ст.130 КУпАП скасувати
у зв'язку з тим, що вона є незаконною, не
відповідає фактичним обставинам
справи та винесена з порушенням
законодавства України, і закрити
провадження у справі.

На його думку, судом належним чином не
з'ясовано усі обставини справи, не
оцінено докази, які було надано в
судовому засіданні, і не спростовано
розбіжності в показаннях свідків.

Вказує на те, що працівниками міліції
не було дотримано встановлено законом
порядку проведення його огляду на стан
алкогольного сп'яніння на місці
зупинки, зокрема, нічим не підтверджено
чи пройшов апарат "Драгер" державну
реєстрацію, сертифікацію та відповідну
перевірку, і чи останній допущено до
використання.

Також стверджує про те, що працівники
міліції не роз'яснили йому його права і
обов'язки згідно Конституції України
та Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Окрім цього, звертає увагу на те, що
судом не дано належної оцінки наявному
у матеріалах справи відеозапису, і не
встановлено його допустимість та
достовірність.

Заслухавши скаржника ОСОБА_1, який
підтримав подану ним апеляційну скаргу
та, з мотивів викладених у ній, просить
скасувати дану постанову суду в
частині визнання його винним за ч.1 ст.130
КУпАП, і закрити провадження у справі,
розглянувши матеріали справи та
дослідивши доводи апеляційної скарги,
провівши судові дебати, приходжу до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення виходячи з
таких міркувань.

Так, згідно до вимог ст.ст. 245, 252 КУпАП
під час провадження в справах про
адміністративні правопорушення
забезпечується всебічне, повне і
об'єктивне дослідження всіх обставин
справи.

За змістом ст.280 КУпАП орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

При цьому, обвинувачення у скоєнні
адміністративного правопорушення має
бути обґрунтовано конкретними
доказами. В основу постанови мають бути
покладені лише достовірні докази,
досліджені у судовому засіданні.

Цих вимог закону, при винесенні
постанови по даній справі, судом першої
інстанції у повній мірі дотримано не
було.

Зокрема, висновок суду першої
інстанції про доведеність вини ОСОБА_1
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП не відповідає фактичним
обставинам справи, і не підтверджений
наявними доказами, а дослідженим
доказам не дано належної оцінки, що
мало істотне значення для вирішення
питання про наявність в діях ОСОБА_1
складу адміністративного
правопорушення.

На підставі ч.2 ст.283 КУпАП постанова у
справі про адміністративне
правопорушення, окрім іншого, має
містити опис обставин, установлених
при розгляді справи та підтверджених
доказами, які повинні бути об'єктивно і
належно досліджені та детально
викладені в постанові.

На обґрунтування свого висновку про
винність ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої
інстанції зіслався на протокол про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №128286 від 23 листопада 2013 року,
письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, відеофіксацію вчиненого
правопорушення, яким не було дано
належної оцінки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.256 КУпАП у
протоколі про адміністративне
правопорушення зазначаються: дата і
місце його складення, посада, прізвище,
ім'я, по батькові особи, яка склала
протокол; відомості про особу, яка
притягається до адміністративної
відповідальності; місце, час вчинення і
суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності та
інше.

Вивченням матеріалів справи
встановлено, що при складенні
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 №128286 від 23
листопада 2013 року відносно ОСОБА_1 за ч.1
ст.130 КУпАП, даних вимог ч.1 ст.256 КУпАП,
державтоінспектором ВДАІ ТРВ
Іванишиним Т.Т., в повному обсязі
дотримано не було.

Так, згідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП
відповідальність особи, яка керувала
транспортним засобом настає за умов
відмови особи від проходження огляду
на стан алкогольного сп'яніння, який
пропонується пройти чи проводиться
відповідно до встановленого порядку.

В протоколі про адміністративне
правопорушення серії АА2 №128286 від 23
листопада 2013 року складеного
державтоінспектором ВДАІ ТРВ
Іванишиним Т.Т. відносно ОСОБА_1 за ч.1
ст.130 КУпАП, в порушення вимог ч.1 ст.256
КУпАП не вказано серійний номер
технічного пристою (апарату "Драгер"),
за допомогою якого ОСОБА_1, як
убачається з протоколу, пропонувалося
на місці зупинки пройти огляд на стан
алкогольного сп'яніння.

Відсутність таких даних позбавило суд
першої інстанції можливості
перевірити та зробити висновок, чи
дотримано в повному обсязі
працівниками міліції встановленого
законом порядку проведення огляду
водія на стан алкогольного сп'яніння на
місці зупинки, чи пройшов зазначений
технічний пристрій державну
реєстрацію, сертифікацію та відповідну
перевірку, чи його допущено до
використання тощо.

Ці обставини мають суттєве значення
для правильного вирішення справи,
оскільки не дотримання встановлено
порядку щодо проведення огляду на стан
алкогольного сп'яніння особи на місці
зупинки, унеможливлює визнання судом
здобутих по справі доказів належними
та допустимими, в розумінні вимог ст.251
КУпАП.

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції скаржник ОСОБА_1 категорично
заявив, що працівники міліції не
повідомляючи про причини зупинки, з
допомогою погроз, помістили його у свій
службовий автомобіль, в якому нікого не
було, і склали протокол, у якому
зазначили про те, що він керував
трактором в стані алкогольного
сп'яніння, а також сказали, що заберуть
у нього трактор, якщо він не підпише
усіх їхніх документів.

Тобто скаржник ОСОБА_1 фактично вказує
на недотримання працівниками міліції
порядку проведення його огляду на стан
алкогольного сп'яніння.

Вищенаведені порушення вимог ст.256
КУпАП суд першої інстанції залишив
поза увагою, чим не виконав належним
чином вимог п.2 ч.1 ст.278 КУпАП за змістом
якого, орган (посадова особа) при
підготовці до розгляду справи про
адміністративне правопорушення, окрім
іншого, повинен вирішити чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення.

Як слідує з протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №128286 від 23 листопада 2013 року, його
було складено в присутності свідків
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, однак, ОСОБА_1 під час
розгляду справи в суді першої
інстанції заперечував факт
присутності даних свідків (а.с.23-24, 35-36,
40-41), і наполягав на їх присутності в
судовому засіданні (а.с.49).

Також з показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7, даних ними в судовому
засіданні, вбачається, що інших осіб,
крім працівників ДАІ і ОСОБА_1, під час
складення протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №128286 від 23 листопада 2013 року, не
було (а.с. 47, 48-49).

Всупереч твердженням ОСОБА_1 та
показанням свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 суд першої інстанції не вжив
усіх необхідних мір щодо виклику і
допиту свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а в
порушення закону обмежився лише їхніми
письмовими поясненнями, які наявні у
матеріалах справи.

Окрім цього, в оскаржуваній постанові
суд першої інстанції критично оцінив
та не взяв до уваги показання свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо
відсутності під час складення
протоколу про адміністративне
правопорушення серії АА2 №128286 від 23
листопада 2013 року свідків ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, вказавши на те, що вони
спростовуються оглянутою в судовому
засіданні відеофіксацією відмови
ОСОБА_1 від проходження огляду на стан
алкогольного сп'яніння, а також
наглядовим провадженням №74-176-13,
надісланим з прокуратури
Тернопільського району.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитись неможливо,
оскільки, як слідує з переглянутого
судом апеляційної інстанції
відеозапису, на ньому не зафіксовано
сам факт керування ОСОБА_1 транспортним
засобом - трактором марки "ЮМЗ-6".

Крім того, відеозапис не засвідчує
присутність свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3
під час відмови ОСОБА_1 від проходження
огляду на стан алкогольного сп'яніння.

З огляду на ці обставини, приходжу до
переконання, що в матеріалах справи
відсутні, і судом першої інстанції не
здобуті належні докази про вчинення
ОСОБА_1 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП, а тому постанову
Тернопільського міськрайонного суду
від 22 січня 2014 року в цій частині слід
скасувати та закрити провадження у
справі.

Рішення суду першої інстанції в
частині доведеності вини та
кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.139
КУпАП у апеляційній скарзі не
оспорюється.

Однак, зважаючи на те, що судом першої
інстанції у постанові на ОСОБА_1 було
накладено адміністративне стягнення
відповідно до вимог ст.36 КУпАП в межах
санкції статті, встановленої за більш
серйозне правопорушення, тобто за ч.1
ст.130 КУпАП, провадження по якій на
даний час закрито, виникла
необхідність змінити постанову суду в
частині накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.139 КУпАП.

З урахуванням характеру скоєного
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, особи
порушника - ОСОБА_1, який вперше
притягується до адміністративної
відповідальності, виключно позитивно
характеризується за місцем проживання,
ступеня вини останнього, від його дій
не наступило шкідливих наслідків для
учасників дорожньо-транспортного руху,
приходжу до переконання, що вчинене ним
слід визнати малозначним, що
відповідно до ст.22 КУпАП дає підстави
для звільнення ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності.

Приймаючи до уваги викладене та
керуючись ст.294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 22 січня 2014 року
щодо ОСОБА_1 - змінити:

- в частині визнання ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП - скасувати, і закрити
провадження у справі;

- на підставі ст.22 КУпАП, враховуючи
малозначність вчиненого
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.139 КУпАП, звільнити
ОСОБА_1 від адміністративної
відповідальності та обмежитись усним
зауваженням в даному судовому
засіданні.

В решті постанову Тернопільського
міськрайонного суду від 22 січня 2014 року
щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області П.В. Декайло