АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 33/790/86/14
Категорія: ст.124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2014 року
м. Харків

Суддя судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Харківської області Шевченко В.В.,
за участю особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_2, його захисника - адвоката
ОСОБА_3, особи, відносно якої
провадження у справі закрито на
підставі п.1 ст.247 КУпАП, ОСОБА_4,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову судді Московського
районного суду м. Харкова від 11 грудня
2013 року по справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.124
КУпАП, відносно

ОСОБА_2, що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
не працює, мешкає за адресою: м Харків
АДРЕСА_1,

ОСОБА_4, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
пенсіонера, мешкає за адресою :
АДРЕСА_2,

ВСТАНОВИВ:

11 грудня 2013 року постановою судді
Московського районного суду м. Харкова
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.124 КУпАП, відносно
ОСОБА_4 закрите на підставі п.1 ст.247
КУпАП, за відсутністю в його діях
складу адміністративного
правопорушення, а іншого учасника ДТП -
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано
адміністративному стягненню у вигляді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік.

Не погодившись з прийнятим
процесуальним рішенням судді, ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просив
постанову від 11 грудня 2013 року
скасувати та винести нову постанову,
якою провадження відносно нього
закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, а
водія ОСОБА_4 визнати винним у вчинені
ДТП та піддати адміністративному
стягненню в межах санкції ст. 124 КУпАП.
На думку апелянта, постанова судді є
незаконною та належним чином не
вмотивованою, а висновок суду про
закриття провадження у справі відносно
ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки,
виходячи із фактичних обставин
вчинення ДТП та матеріалів справи у
сукупності, саме в діях водія ОСОБА_4
наявний склад зазначеного
правопорушення. ОСОБА_2 вказує на
відсутність доказів того, що він мав
технічну можливість запобігти
зіткненню транспортних засобів, що, на
його переконання, має бути визначено
шляхом проведення автотехнічної
експертизи. Апелянт вважає, що
протокол про адміністративне
правопорушення відносно нього не
відповідає вимогам ст. 256 КУпАП,
оскільки в описовій частині протоколу
фактично сформульоване порушення ним
вимог п.12.1 ПДР України, а в графі
порушення зазначено п.12.3 ПДР України.
Окрім того, ОСОБА_2 посилається на те, що
застосоване до нього адміністративне
стягнення є занадто суворим, оскільки
він раніше до адміністративної
відповідальності не притягувався, має
батьків похилого віку та малолітню
дитину, в інтересах та для забезпечення
потреб яких використовується єдиний
транспортний засіб в родині.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши ОСОБА_2 та його захисника ,
які підтримали апеляційну скаргу,
пояснення ОСОБА_4, який заперечував
проти її задоволення, перевіривши
доводи апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280
КУпАП при розгляді справи про
адміністративне правопорушення суд
зобов'язаний повно, всебічно та
об'єктивно з'ясувати всі обставини
справи, дослідити в судовому засіданні
наявні у справі докази, дати їм належну
правову оцінку і, в залежності від
встановленого, прийняти мотивоване
законне рішення.

Суд першої інстанції вказаних
вимог закону в повному обсязі не
виконав.

Так, встановивши наявність події ДТП
за участю водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в
результаті якої їх транспортні засоби
отримали механічні пошкодження, суд
дійшов висновку, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини водія ОСОБА_2 внаслідок порушення
ним п.12.3 ПДР України, відповідно до
якого у разі виникнення небезпеки для
руху або перешкоди, яку водій
об*єктивно спроможний виявити, він
повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об*їзду
перешкоди. Натомість, закриваючи
провадження у справі на підставі п.1
ст.247 КУпАП України відносно ОСОБА_4, суд
взагалі не навів жодного обґрунтування
щодо відсутності в діях водія ОСОБА_4
порушень ПДР України.

Проте, такий висновок суду
суперечить фактичним обставинам
справи, а саме :

Зі змісту протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АВ2 №143836 вбачається, що 13 листопада 2013
року об 11 год.10 хв. ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «FIAT DOBLO» держномер НОМЕР_1
по пр.50 років ВЛКСМ в районі будинку № 40
в м.Харкові не вибрав безпечну
швидкість руху так, щоб при виникненні
перешкоди безпечно зупинити
автомобіль, чим порушив вимоги п.12.3 ПДР
України. А водій ОСОБА_4, відповідно до
протоколу серії АВ2 №143835, керуючи
автомобілем «ВАЗ-2107» держномер НОМЕР_2
на зазначеній ділянці дороги перед
зміною напрямку руху не впевнився в
безпеці маневру, чим порушив вимоги
п.10.1 ПДР України.

Апеляційний суд вважає, що викладені
у протоколах про адміністративні
правопорушення фактичні обставини
свідчать про наявність обопільної вини
водіїв у виникненні ДТП, наслідком якої
стало пошкодження їх транспортних
засобів.

Такий висновок підтверджується
даними протоколів (а.с.1-2) та не
спростовується поясненнями водіїв -
учасників ДТП, наданих ними
безпосередньо на місці пригоди, а
саме: водій ОСОБА_2 підтвердив
здійснення маневру перестроювання
автомобілем «ВАЗ-2107» та відповідно
виникнення перешкоди для руху та
зазначав, що, рухаючись зі швидкістю
близько 60 км/год, застосував
гальмування, але внаслідок ожеледиці
не зміг запобігти зіткненню
транспортних засобів (а.с.5); водій
ОСОБА_4 не спростовував факту
здійснення ним маневру перестроювання
в крайню ліву смугу руху для здійснення
в подальшому повороту ліворуч та
зазначав, що до зіткнення транспортних
засобів не бачив, де рухався
автомобіль «FIAT DOBLO»(а.с.8).

Зазначені пояснення учасників ДТП
відповідають характеру механічних
пошкоджень транспортних засобів та
повністю узгоджуються зі схемою ДТП,
зауважень до якої від водіїв не
надходило (а.с.3) ; фотознімком місця
пригоди та транспортних засобів (а.с.4).

Оцінюючи у сукупності зібрані у
справі докази, вважаю доведеною вину
обох водіїв у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП при
зазначених у протоколі про
адміністративне правопорушення та
встановлених апеляційним судом
обставинах.

З огляду на викладене постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 - притягненню до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП.

З урахуванням вимог ст.33 КУпАП, за
відсутності обставин, передбачених
ст.35 КУпАП, що обтяжують
відповідальність за адміністративне
правопорушення, до ОСОБА_2 та ОСОБА_4
слід застосувати стягнення у вигляді
штрафу в межах санкції ст.124 КУпАП.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» в редакції
від 19.09.2013 року, в разі ухвалення судом
постанови про накладення
адміністративного стягнення
сплачується судовий збір у розмірі 0,03
розміру мінімальної заробітної плати,
що на даний момент становить - 36 грн.54
коп.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково .

Постанову судді Московського
районного суду м. Харкова від 11 грудня
2013 року по справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст.124
КУпАП, відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 -
скасувати.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 винними у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, та піддати кожного стягненню у
вигляді штрафу у розмірі 25-ти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а саме - у розмірі 425
(чотирьохсот двадцяти п*яти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
користь держави судовий збір у розмірі
36 грн.54 коп.( тридцять шість гривень 54
коп.) з кожного.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

В.В.Шевченко