Справа № 122/794/14-п
Провадження по справі 3/122/315/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2014 року Залізничний районний
суд м. Сімферополя Автономної
Республіки Крим у складі:

головуючого, судді - Корогодіної О.Е.,

при секретарі - Бекіровій Л.Ф.,

за участю представника митниці -
Шурлигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Сімферополі
справу про порушення митних правил, що
поступила з Кримської митниці відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
Краснодарського краю, громадянки
Російської Федерації, паспорт НОМЕР_1,
виданий 11.12.2008 ФМС 120, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, не працюючої.

за ст. 472 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 вересня 2013 року в пункті пропуску
«Крим» в зоні митного контролю митного
поста «Керч» Кримської митниці
Міндоходів, в оглядовому залі при
здійсненні митного контролю особистих
речей та багажу гр. Російської
Федерації ОСОБА_2, яка прямувала з
України до Російської Федерації, після
заповнення митної декларації та усного
опитування, в гаманці, що знаходився в
дамській сумочці, без ознак
приховування, було виявлено 2 (дві)
монети 1953 та 1935 років виготовлення.
Зазначені дії мають ознаки порушення
митних правил, передбачених ст. 472 МК
України.

До суду правопорушник не з'явилася,
повідомлена про час і місце розгляду
справи належним чином та своєчасно,
про причину неявки суду не повідомила.
При складенні протоколу про порушення
митних правил надала пояснення, зі
змісту яких убачається, що вказані
монети можуть представляти культурну
цінність та підлягають обов'язковому
письмовому декларуванню вона не знала,
свою провину визнає, монети не
приховувала.

Суд, відповідно до ст. 526 МК України,
вважає можливим розглянути справу про
порушення митних правил у відсутність
особи, яка притягується до
відповідальності.

Заслухавши пояснення представника
митниці, який підтримав подання,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов до висновку про наявність у діях
правопорушника складу порушення
митних правил за ст. 472 МК України.

Статтею 472 МК України встановлено
відповідальність за недекларування
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, тобто незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей (наявність,
найменування або назва, кількість тощо)
про товари, транспортні засоби
комерційного призначення, які
підлягають обов'язковому декларуванню
у разі переміщення через митний кордон
України.

Судом встановлено, що 18.09.13 в пункті
пропуску «Крим» в зоні митного
контролю митного поста «Керч»
Кримської митниці Міндоходів, в
оглядовому залі при здійсненні митного
контролю особистих речей та багажу гр.
Російської Федерації ОСОБА_2, яка
прямувала з України до Російської
Федерації, після заповнення митної
декларації та усного опитування, в
гаманці, що знаходився в дамській
сумочці, без ознак приховування, було
виявлено 2 (дві) монети 1953 та 1935 років
виготовлення.

Вищезгадані монети можуть
представляти історичну та/або
культурну цінність, та не підлягають
пропуску через митний кордон України
без дозвільних документів.

Згідно висновку Кримської
республіканської установи
"Центральний музей Тавріди" № 23,
вилучені у гр. ОСОБА_2 2 (дві) монети:
номіналом « 20 копійок», 1935р., СРСР,
нікелевий сплав та номіналом « 3
копійки», 1953р,СРСР, бронзовий сплав.

Вказані монети представляють
культурну цінність, як об'єкти
матеріальної культури, що мають
історичне значення, включення до
Державного реєстру національного
культурного надбання недоцільне, можна
віднести до музейного фонду України,
орієнтовна вартість 2 (двох) монет - 40
грн.

Відповідно до п. 3 митної декларації, за
формою затвердженою Постановою
Кабінету Міністрів України від 21
травня 2012 р. № 431 «Про затвердження
переліку відомостей, що оголошуються
громадянами у разі переміщення ними
через митний кордон України
предметів», громадяни мають заявляти
митному органу при переміщенні через
митний кордон України відомості про
наявність у багажі предметів,
переміщення яких через кордон
здійснюється за дозвільними
документами відповідних компетентних
органів.

Відповідно до ст. 4 Угоди про вивезення
та ввезення культурних цінностей від
28.09.01 (багатостороння угода СНД,
ратифікована Законом України від 11.01.06
№ 3304-IV), вивезення культурних цінностей
без пред'явлення дозволів під час
перетину митних кордонів
забороняється.

У відповідності із ст. 13 Закону України
«Про вивезення, ввезення та повернення
культурних цінностей» від 21.09.99 №
1068-ХІV, культурні цінності при
вивезенні з території України
потребують спеціального дозволу
(свідоцтва) на право вивезення
культурних цінностей.

Відповідно до п. 1.6 Інструкції про
порядок оформлення права на вивезення,
тимчасове вивезення культурних
цінностей та контролю за їх
переміщенням через державний кордон
України, затвердженою наказом
Міністерства культури і мистецтв
України від 22.04.02 № 258, вивезення
культурних цінностей за межі митної
території України дозволяється за
наявності свідоцтва на право вивезення
культурних цінностей з території
України.

Вищезазначених дозвільних документів
(свідоцтва на право вивезення
культурних цінностей) гр. ОСОБА_2 не
мала.

Згідно пояснень громадянки ОСОБА_2, про
те, що вказані монети можуть
представляти культурну цінність та
підлягають обов'язковому письмовому
декларуванню вона не знала, свою
провину визнає, монети не приховувала.

Таким чином, в діях громадянки
Російської Федерації ОСОБА_2
вбачаються ознаки порушення митних
правил, відповідальність за яке
передбачена ст. 472 Митного кодексу
України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України
повністю підтверджується зібраними у
справі доказами у їх сукупності.

За таких обставин, ОСОБА_2 необхідно
піддати адміністративному стягненню
за порушення митних правил за ст. 472 МК
України, у межах санкції цієї статті, у
вигляді штрафу в дохід держави, який
становить вартість безпосереднього
предмету порушення з конфіскацією
безпосереднього предмету порушення
правил.

На підставі ст. 472 МК України, керуючись
ст.ст. 464, 465, 522, 526-529, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку
Краснодарського краю, громадянку
Російської Федерації, визнати виною у
порушенні митних правил за ст. 472 МК
України та піддати адміністративному
стягненню за даною статтею у вигляді
штрафу в дохід держави в розмірі 40 грн.
з конфіскацією безпосереднього
предмету правопорушення: 2 (дві) монети
1953 та 1935 років виготовлення, які
зберігаються на складі Кримської
митниці Міндоходів. (а.с. 8)

Реквізити для сплати штрафу: код
бюджетної класифікації доходів
Держбюджету 21081100; ЕГРПОУ ДК м.
Сімферополь 34740405, МФО 824026, рр 0002 ГУ
ДК в АР Крим «Штрафи за
адміністративними та кримінальними
справами та по реалізації
конфіскованого майна».

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір у розмірі 36 грн. 54 коп.

Реквізити для сплати судового збору,
подання заяв до Залізничного районного
суду м. Сімферополя, а також за видачу
документів № рахунку - 0003,
Отримувач: УДКСУ в м. Сімферополі
(Залізничний район м. Сімферополя АРК),
Код платежу - 22030001, ЄДРПОУ- 38040558, Банк
одержувача - ГУ ДКСУ в АРК, м.
Сімферополь, МФО - 824026.

Постанова судді у справах про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
протесту прокурора, за винятком
постанов про застосування стягнення,
передбаченого статтею 32 цього Кодексу,
а також постанов, прийнятих за
результатами розгляду справ про
адміністративні правопорушення,
передбачені статтею 185-3 цього Кодексу.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Апеляційна
скарга, протест прокурора, подані після
закінчення цього строку, повертаються
апеляційним судом особі, яка її подала,
якщо вона не заявляє клопотання про
поновлення цього строку, а також якщо у
поновленні строку відмовлено.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову. Місцевий суд
протягом трьох днів надсилає
апеляційну скаргу, протест прокурора
разом із справою у відповідний
апеляційний суд.

Суддя Залізничного районного

суду м. Сімферополя АР Крим
О.Е. Корогодіна