Справа № 163/2873/13-п Провадження №33/773/14/14
Суддя в 1 інстанції: Мосієвич І.В.
Категорія:ст. 472 МК України Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2014 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
Волинської області Оксентюк В.Н.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Любомльського районного
суду Волинської області від 24 жовтня 2013
року, якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянин України, українець, житель
АДРЕСА_1, закордонний паспорт НОМЕР_2,
виданий 15.08.2013 року,

визнаний винним у вчиненні
правопорушення передбаченого ст.472
Митного кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.472 МК
України і на нього накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 16400 грн. з конфіскацією
в дохід держави товару, а саме: однієї
картини Г.А.Пожедаєва «Осінній пейзаж»
та ліногравюру Пабло Пікассо «Жінка в
кольє», загальною вартістю 16400
(шістнадцять тисяч чотириста) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь
Ягодинської митниці 0,28 грн. витрат за
зберігання товарів.

ОСОБА_2 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
те, що він 27 січня 2013 близько 08 годині 29
хв. слідуючи з Республіки Польща в
Україну через митний пост "Ягодин"
Ягодинської митниці в якості водія
вантажного автомобіля «Renault Magnum 440», р.н.
НОМЕР_3 не задекларував за встановленою
формою товар, а саме твори живопису:
картину Г.А. Пожедаєва «Осінній пейзаж»
вартістю 14000,00 грн. та ліногравюру Пабло
Пікассо «Жінка в кольє», вартістю 2400
грн., що знаходились на верхній полиці
спального місця в кабіні водія
вищевказаного вантажного автомобіля
без ознак приховування та були
виявлені під час проходження
прикордонно-митного контролю, чим
вчинив правопорушення, передбачене
ст.472 МК України.

Не погоджуючись із постановою суду
першої інстанції ОСОБА_2 17 грудня 2013
року подав апеляційну скаргу в якій
просить поновити строк на апеляційне
оскарження постанови Любомльського
районного суду від 24 жовтня 2013 року.
Посилається на те, що з постановою суду
про притягнення його до
адміністративної відповідальності
ознайомився через Єдиний державний
реєстр судових рішень 16 грудня 2013 року,
тому вважає, що строк на оскарження
постанови ним пропущений з поважних
причин.

Також вказує на те, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
які мають значення для справи. Вказує,
що відповідно до вимог ч.1 ст.29 КУпАП
конфіскації підлягають лише предмети,
які є приватною власністю порушника,
якщо інше не передбачено законами
України. Так, з матеріалів
адміністративного провадження
вбачається, що він не є власником не
задекларованих картин, тому вважає, що
судом вони були конфісковані
неправомірно.

Просить постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою визнати його
винним у вчиненні правопорушення
передбаченого ст.472 МК України та
накласти на нього стягнення у виді
штрафу у розмірі 16400 грн.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
про причини неявки не повідомив, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, приходжу
до висновку, що клопотання про
поновлення строку на апеляційне
оскарження постанови суду першої
інстанції до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст.529 МК України
порядок оскарження постанови суду у
справі про порушення митних правил
визначається КУпАП та іншими законами
України.

Так, згідно ст.289 КУпАП скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою особи, щодо якої
винесено постанову, може бути
поновлено органом ( посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до вимог ст.294 КУпАП у разі
порушення строку на апеляційне
оскарження, а також у випадку відмови в
поновленні цього строку, апеляційна
скарга повертається особі, яка її
подала.

З матеріалів справи вбачається, що
постанова про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст.472 МК України Любомльським районним
судом винесена 24 жовтня 2013 року. ОСОБА_2,
який був належним чином повідомлений
про час і дату розгляду справи саме в
цей день (а.с.3), в судове засідання не
з'явився, клопотання про відкладення
розгляду справи не подав. Відповідно до
ч.2 ст.268 КУпАП участь ОСОБА_2 при
розгляді даної справи не є
обов'язковою. За таких обставин суд
першої інстанції правомірно розглянув
справу у його відсутності, а 30 жовтня 2013
року надіслав копію постанови на
адресу ОСОБА_2 (а.с.45).

Посилання апелянта, на те, що з
постановою суду про притягнення його
до адміністративної відповідальності
він ознайомився через Єдиний державний
реєстр судових рішень 16 грудня 2013 року
не є поважною причиною пропуску строку
на апеляційне оскарження постанови,
оскільки ОСОБА_2 точно знав про дату та
час розгляду справи в суді першої
інстанції, мав можливість прибути в
судове засідання на розгляд справи та
протягом встановленого законом строку
на оскарження постанови міг
ознайомитись з рішенням суду і подати
апеляційну скаргу.

В своїй апеляції ОСОБА_2 не навів
достатніх доказів, які би вказували на
поважність причини пропуску строку на
оскарження вказаної постанови, а тому у
поновленні строку на апеляційне
оскарження постанови Любомльського
районного суду Волинської області від
24 жовтня 2013 року ОСОБА_2 слід відмовити,
а апеляційну скаргу повернути
апелянту.

Керуючись ст. 289, 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_2 у поновленні строку
на апеляційне оскарження постанови
Любомльського районного суду
Волинської області від 24 жовтня 2013 року
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 472 МК України.

Апеляційну скаргу повернути ОСОБА_2

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Волинської області
В.Н. Оксентюк