АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 33/796/9/2014
Постанова винесена суддею Сальниковою
Н.М.

Категорія: ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В
А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

16 січня 2014 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва Павленко
О.П., з участю ОСОБА_2 та її захисника
ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу
захисника ОСОБА_3 на постанову судді
Голосіївського районного суду м. Києва
від 04 листопада 2013 року,

в с т а н о в
и в:

Постановою судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2013 року

ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області та проживає за адресою:
АДРЕСА_1, (ідентифікаційний номер
НОМЕР_1)

визнано винною у вчиненні
адміністративних правопорушень,
передбачених ст. 124, ч.1
ст. 130 КУпАП, та накладено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік.

Згідно з постановою, 21 вересня 2013 року о
01 год. 00 хв. ОСОБА_2, здійснюючи
керування транспортним засобом марки
«Mitsubishi», державний номерний знак
НОМЕР_2, в м. Києві по вул. Байковій, для
забезпечення безпеки дорожнього руху
не врахувала дорожню обстановку, не
впоралась з керуванням транспортного
засобу, в результаті чого здійснила
наїзд на бетону огорожу, що призвело до
пошкодження транспортного засобу та
отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень,
чим порушила вимоги п. 2.3 б, 12.1, 12.3 ПДР
України та вчинила адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП.

Крім того, о 01 год. 00 хв. 21 вересня 2013
року на вимогу працівника ДАІ ОСОБА_2
відмовилась від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо вживання лікарських препаратів,
що знижують увагу на швидкість реакції
у лікаря нарколога в Київській міській
наркологічній клінічній лікарні
«Соціотерапія» відділення швидкої
медичної консультативної
наркологічної допомоги, чим порушила
вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинила
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_3,
не оспорюючи правильність висновків
судді місцевого суду щодо вчинення
ОСОБА_2 адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, просить скасувати постанову
судді Голосіївського районного суду м.
Києва від 04 листопада 2013 року щодо
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП та закрити в цій частині
провадження у зв'язку з відсутністю в
діях ОСОБА_2 складу цього
правопорушення; накласти на ОСОБА_2
адміністративне стягнення за ст. 124
КУпА у виді штрафу.

Як вважає апелянт, вирішуючи
справу щодо ОСОБА_2, суддя не звернув
увагу на те, що відомості, викладені в
протоколі про адміністративне
правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо
фактичних обставин, не відповідають
дійсним подіям. 21 вересня 2013 року
безпосередньо на місці ДТП
працівниками ДАІ первинних ознак
алкогольного сп'яніння у ОСОБА_2
виявлено не було, остання була
доставлена з тілесними ушкодженнями,
отриманими внаслідок ДТП, в Київську
міську клінічну лікарню № 17, де їй була
надана необхідна медична допомога,
проте лікарем - наркологом вона не
оглядалася, від надання зразків
біологічного середовища або крові для
дослідження на вміст алкоголю не
відмовлялася, а лікар ОСОБА_4, яка
взагалі не спілкувалася з ОСОБА_2, на
власний розсуд дійшла висновку про
начебто її відмову від проходження
огляду. Такі дії лікаря суперечать
Інструкції про виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, а тому її
висновок не може вважатися дійсним. Між
тим, протокол про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130
КупАП було складено виключно на
підставі цього висновку.

При розгляді справи суддя
заперечення ОСОБА_2 щодо незаконного
складення відносно неї працівником
міліції протоколу про адміністративне
правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП до
уваги не прийняв, у задоволенні
клопотань про допит додаткових свідків
з метою перевірки таких тверджень
відмовив, чим порушив вимоги ст.ст. 251,
268, 271, 272, 273 КУпАП, а тому в частині
визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП, постановив незаконне рішення.

Оскільки фактичні обставини
справи, на думку апелянта, свідчать про
те, що ОСОБА_2 фізично не могла бути
оглянута лікарем-наркологом і не
відмовлялась від проходження
медичного огляду, зважаючи на її тяжкий
фізичний стан та перебування в
операційній лікарні, з огляду на те, що
її огляд був проведений лікарями КМКЛ
№ 17 і не виявлено ознак алкогольного
сп'яніння, в діях ОСОБА_2 відсутній
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її
захисника, які підтримали апеляційну
скаргу, просили скасувати постанову
судді місцевого суду в частині
визнання винною ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130
КУпАП і закрити провадження в справі за
відсутністю в її діях складу цього
правопорушення, а за ст. 124 КУпАП, з
урахуванням фактичних обставин ДТП,
відношення ОСОБА_2 до вчиненого, даних
про її особу, призначити стягнення у
виді штрафу; опитавши свідків;
перевіривши матеріали справи та
дослідивши доводи апеляційної скарги,
вважаю, що апеляційна скарга захисника
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Висновок судді місцевого суду
про доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин,
викладених у постанові від 04 листопада
2013 року, є обґрунтованим, оскільки
підтверджується як поясненнями самої
ОСОБА_2, так і письмовими доказами,
дослідженими в суді. Такий висновок
апелянтом не оспорюється, а тому не є
предметом апеляційного розгляду.

Що стосується висновку судді про
доведеність винуватості ОСОБА_2 в
порушенні п. 2.5 ПДР України, що тягне за
собою відповідальність за ч. 1 ст. 130
КУпАП, то він не тільки не відповідає
фактичним даним, викладеним у
протоколі про адміністративне
правопорушення, а й не узгоджується з
іншими доказами в справі.

Так, у протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначено, що ОСОБА_2 21 вересня 2013 року о
01 годині керувала автомобілем марки
«Mitsubishi», державний номерний знак
НОМЕР_2, в м. Києві по вул. Байковій, з
явними ознаками алкогольного сп'яніння
(різкий запах алкоголю з рота, невнятна
мова, нестійка хода і т.д.), від
проходження огляду на стан сп'яніння і
здачі біологічного середовища на
аналізи відмовилась у лікаря нарколога
в КМКЛ №17.

За змістом постанови,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення та
проаналізувавши наявні в ній докази, в
тому числі і протокол про
адміністративне правопорушення та
висновок щодо результатів медичного
огляду № 004887 від 21 вересня 2013 року,
суддя місцевого суду встановив, що о 01
год. 00 хв. 21 вересня 2013 року на вимогу
працівника ДАІ ОСОБА_2 відмовилась від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу на
швидкість реакції у лікаря нарколога в
Київській міській наркологічній
клінічній лікарні «Соціотерапія»
відділення швидкої медичної
консультативної наркологічної
допомоги.

На обґрунтування зазначеного,
суддя у постанові фактично послався
лише на висновок № 004887 від 21 вересня 2013
року, вказавши при цьому, що ОСОБА_2,
будучи в приміщенні Київської міської
наркологічної клінічної лікарні
«Соціотерапія» відділення швидкої
медичної консультативної
наркологічної допомоги о 02 год. 45 хв. в
присутності лікаря нарколога і
працівника міліції відмовилася від
проходження відповідного медичного
огляду.

Проте, у зазначеному висновку
щодо результатів медичного огляду
відсутні дані, які б свідчили, що огляд
ОСОБА_2 відбувався саме в приміщенні
КМНКЛ «Соціотерапія» та в присутності
працівника міліції, а запис у висновку
про відмову ОСОБА_2 від здачі
біологічного середовища на аналізи
здійснила лікар ОСОБА_4

На вказані обставини суддя місцевого
суду увагу не звернув, а тому, в
порушення вимог ст. 245 КУпАП, залишив
нез'ясованими обставини справи, які
мають значення для її вирішення в
точній відповідності з законом.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП
передбачена відповідальність за
відмову особи, яка керує транспортним
засобом, від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

У відповідності до положень ч. 4,
ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують їх увагу та швидкість реакції,
здійснюється в закладах охорони
здоров'я не пізніше двох годин з
моменту встановлення

підстав для його здійснення. Огляд у
закладі охорони здоров'я та складення
висновку за результатами огляду
проводиться в присутності працівника
міліції. Кожний випадок огляду осіб на
стан алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або щодо

перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції, у закладі
охорони здоров'я реєструється в
порядку, визначеному спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади в галузі охорони
здоров'я. Огляд особи на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують її увагу та швидкість реакції,
проведений з порушенням вимог цієї
статті, вважається недійсним.

Згідно з Інструкцією «Про виявлення у
водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції»,
затвердженою спільним наказом МВС
України та МОЗ України від 09.09.2009 р. №
400/666, у разі дорожньо-транспортної
пригоди, унаслідок якої є особи, що
загинули або травмовані, проведення
огляду на стан сп'яніння учасників цієї
пригоди є обов'язковим у закладах
охорони здоров'я, якому надано право на
проведення такого огляду відповідно до
ст. 266 КУпАП (п.п. 1.7, 1.8); якщо водій -
учасник дорожнього руху внаслідок ДТП
перебуває у несвідомому стані або з
тяжкими травмами, обов'язково
проводиться дослідження біологічного
середовища або крові на вміст алкоголю,
наркотичних чи психотропних речовин у
закладах охорони здоров'я, куди він
доставлений (п.п. 3.14); за результатами
огляду на стан сп'яніння та
лабораторними дослідження
встановлюється діагноз, який вноситься
до акта медичного дослідження (п.п. 3.15);
висновок щодо результатів медичного
огляду з метою виявлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, видається
на підставі акта медичного огляду
(п.п.3.16); зміст висновку щодо
результатів медичного огляду особи на
стан сп'яніння повідомляється
оглянутій особи в присутності
уповноваженої особи Державтоінспекції
МВС, яка її доставила, про що робиться
запис у згаданому вище висновку (п.п.
3.17); висновок щодо результатів
медичного огляду особи на стан
сп'яніння складається в усіх випадках
безпосередньо після огляду особи у
трьох примірниках: перший примірник
видається під підпис уповноважений
особі Державтоінспекції МВС, яка
доставила дану особу на огляд, другий
видається оглянутій особі, а третій
залишається в закладі охорони здоров'я
(п.п.3.20); висновки щодо результатів
медичного огляду осіб на стан
сп'яніння, складені з порушенням вимог
цієї Інструкції, вважаються
недійсними.

Таким чином, за змістом положень
вищевказаної Інструкції, у разі
отримання учасником дорожнього руху
внаслідок ДТП травм дослідження
біологічного середовища або крові на
вміст алкоголю, наркотичних чи
психотропних речовин у закладах
охорони здоров'я, куди він доставлений,
проводиться обов'язково.

Між тим, і приписами ст. 266 КУпАП,
і вищезгаданої Інструкції передбачено,
що огляд у закладі охорони здоров'я та
складення висновку за результатами
огляду проводиться в присутності
працівника міліції; огляд особи,
проведений з порушенням вимог ст. 266
КУпАП, вважається недійсним.

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 пояснила, що відразу ж після ДТП
унаслідок отримання тілесних
ушкоджень вона була доставлена
лікарями швидкої медичної допомоги до
КМКЛ № 17, після чого тривалий час
перебувала у спеціальному приміщенні,
де їй надавали невідкладну медичну
допомогу, оскільки було травмовано
обличчя. В подальшому вона оглядалася
черговим лікарем ОСОБА_6, який наклав їй
гіпсову пов'язку для фіксування руки.
Крім медперсоналу лікарні № 17 її ніхто
більше не оглядав і здати зразки
біологічного середовища на аналізи не
пропонував; з лікарем-наркологом вона
не спілкувалася; про те, що лікар ОСОБА_4
склала висновок про її відмову від
здачі зразків біологічного середовища
дізналася лише після складення щодо
неї протоколу про адміністративне
правопорушення.

До того ж, як зазначила ОСОБА_2,
під час її перебування в лікарні № 17
вона неодноразово здавала кров та
зразки біологічного середовища на
різні дослідження і підстав
відмовлятися від цього у неї не було.

Будучи опитаним у судовому
засіданні апеляційного суду свідок
ОСОБА_6- лікар-травматолог КМКЛ № 17
пояснив, що ОСОБА_2 була доставлена в
лікарню вночі 21 вересня 2013 року без
ознак алкогольного сп'яніння, що було
зафіксовано і лікарями чергової
бригади. Оскільки травми вона отримала
внаслідок ДТП, чергова медсестра
викликала лікаря-нарколога з лікарні
«Соціотерапія» з метою перевірки
ОСОБА_2 на стан сп'яніння. Безпосередньо
він протягом півтори години надавав
медичну допомогу ОСОБА_2, але
лікаря-нарколога не бачив.
Стверджувати про те, що лікар-нарколог
взагалі не прибув на виклик він не може,
але під час його перебування в ту ніч у
відділенні лікарні, де знаходилась і
ОСОБА_2, йому ніхто не повідомляв, що
остання відмовляється або відмовилася
від огляду лікарем-наркологом і від
здачі зразків біологічного середовища.

Свідок ОСОБА_4 - лікар-нарколог
КМНКЛ «Соціотерапія» в суді
апеляційної інстанції пояснила, що їй
було доручено оглянути ОСОБА_2 в
приміщенні КМКЛ № 17 з метою виявлення
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння. Вона спілкувалася з
ОСОБА_2 в приймальному приміщенні
лікарні і остання відмовилась надати
зразки біологічного середовища для
проведення відповідних досліджень, а
тому її огляд фактично не відбувся. В
акт медичного огляду була внесена
інформація з медичної картки хворого, а
у висновку зроблено запис про відмову
ОСОБА_2 від надання зразків
біологічного середовища.

Проте, як убачається з виписки із
медичної карти № 1420 КМКЛ № 17 щодо
ОСОБА_2, остання 21 вересня 2013
року поступила в стаціонар лікарні в
стані середньої тяжкості, де
перебувала до 01 жовтня 2013 року. Під час
перебування в лікарні їй проведені ряд
обстежень, у тому числі й дослідження
крові та сечі, а тому твердження
лікаря-нарколога ОСОБА_4 про відмову
ОСОБА_2 від надання зразків
біологічного середовища на вміст
алкоголю, наркотичних чи психотропних
речовин, як такі, що не підтверджується
будь-якими іншими доказами, не можуть
бути прийняті до уваги.

Свідок ОСОБА_8 - інспектор з
дізнання ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС
України в м. Києві в суді апеляційної
інстанції пояснив, що ним складався
протокол про адміністративне
правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130
КУпАП виключно на підставі даних
медичного висновку, який він отримав в
КМКЛ №17 через декілька днів після ДТП.
Обставини відмови ОСОБА_2 від медичного
огляду на стан сп'яніння йому невідомі,
безпосередньо в день, коли відбулася
ДТП, він ОСОБА_2 не бачив, в лікарню
працівники ДАІ її не супроводжували, в
присутності працівників ДАІ
ОСОБА_2 пройти медичний огляд для
визначення стану алкогольного
сп'яніння не відмовлялася.

З огляду на викладене,
враховуючи пояснення ОСОБА_2, а також
встановлені в суді апеляційної
інстанції фактичні обставини, які
свідчать про те, що працівниками
міліції ОСОБА_2 в заклад охорони
здоров'я для огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння не направлялася, огляд ОСОБА_2
лікарем-наркологом фактично не
відбувся, оскільки відомості в акт
огляду внесені лікарем на підставі
даних, наявних у медичній картці
ОСОБА_2, а не в результаті
безпосереднього її огляду, відмова
ОСОБА_2 від здачі біологічного
середовища на аналізи зафіксована з
порушенням вимог ст. 266 КУпАП та
Інструкції «Про виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції», прихожу до
висновку, що постанова судді
Голосіївського районного суду
м. Києва від 04 листопада 2013 року в
частині визнання ОСОБА_2 винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, як
необґрунтована, підлягає скасуванню із
закриття провадження в справі в цій
частині на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Що стосується адміністративного
стягнення за вчинення ОСОБА_2
правопорушення за ст. 124 КупАП, то
враховуючи, що вона свою провину
визнала та щиросердно покаялась у
вчиненому, характеризується позитивно,
вперше притягається до
адміністративної відповідальності, а
також за відсутності в справі даних про
обставини, які б обтяжували
відповідальність, вважаю можливим
пом'якшити їй стягнення, визначивши
його у виді штрафу в розмірі,
передбаченому санкцією ст. 124 КупАП.

З огляду на викладене,
апеляційна скарга захисника ОСОБА_3
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову судді Голосіївського
районного суду м. Києва від 04 листопада
2013 року в частині визнання ОСОБА_2
винною у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, -
скасувати та закрити провадження в
справі в цій частині за відсутністю в
її діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Пом'якшити стягнення ОСОБА_2 за ст. 124
КУпАП, піддавши її адміністративному
стягненню у виді штрафу в розмірі
двадцяти п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, що
становить 340 (триста сорок) гривень.

У решті постанову залишити без змін.

Постанова Апеляційного суду м. Києва
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду міста
Києва Павленко О.П.