Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/95/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
Бондарчук Р.< Суддя-доповідач По
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2014 року суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області

Бондарчук Р.А.,

з участю:

особи, що подала апеляційну скаргу
ОСОБА_3,

представника особи, яка подала скаргу -
адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кіровограда
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28 січня 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, з повною вищою освітою,
працюючого викладачем історії та права
ДНЗ «Кіровоградське вище професійне
училище № 4», депутата Кіровської
районної в м. Кіровограді ради,
інваліда ІІІ-ої групи з дитинства по
зору, одруженого, на утриманні 2
неповнолітніх дітей, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, -

визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді адміністративного арешту на
строк 12 діб, -

в с т а н о в и в:

Постановою Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 28 січня 2014 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП і накладено
на нього адміністративне стягнення у
вигляді адміністративного арешту
строком на 12 діб.

Згідно вказаної постанови, 26.01.2014 року
приблизно о 17 год. 20 хв. по вул.
В.Перспективна в м. Кіровограді,
поблизу зупинки громадського
транспорту «Дитячий світ», ОСОБА_3
висловлювався в бік перехожих громадян
нецензурною лайкою, на зауваження не
реагував, чим порушив громадський
порядок, тобто вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 173
КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та закрити провадження по
справі у зв'язку з відсутністю події
правопорушення, посилаючись на те, що
26.01.2014 року о 17 год. 20 хв. він прямував
автобусом з м. Кіровограда до м. Мала
Виска, що підтверджується чеком про
придбання квитка, а тому не міг, у
визначений у протоколі про
адміністративне правопорушення час,
перебувати на місці події. Крім того,
пояснення, які містяться в матеріалах
справи, він власноручно не складав
через поганий зір, а зачитаний йому
працівником міліції текст суперечить
тексту пояснень, які містяться в
матеріалах справи. Також, судом першої
інстанції безпідставно взято до уваги
пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
так як останні є працівниками міліції,
тобто являються заінтересованими
особами.

В судовому засіданні апеляційного суду
ОСОБА_3 підтримав вимоги апеляції.
Вважає, що протокол стосовно нього було
сфальсифіковано працівниками міліції
в зв'язку з участю в протестних акціях
«Євро майдану» та з метою залякати
його. Доповнив, що коли підписував
пояснення працівникам міліції з
приводу його перебування по вул.
Великій Перспективній в м. Кіровограді
він їх не зміг прочитати в зв'язку з
вадами зору та поганим освітленням у
відділенні міліції.

Вважає, що з нього зробили алкоголіка
та хулігана, в зв'язку з чим він повинен
виправдовуватись перед студентами де
викладає. Проте він алкоголь взагалі не
вживає в зв'язку з постійним високим
тиском.

Свідок ОСОБА_7 суду апеляційної
інстанції пояснила, що є другом родини
ОСОБА_3 26 січня 2014 року з 12.00 години вона
перебувала разом з ОСОБА_3 в м.
Кіровограді, де ще разом знімала кошти
в банкоматі. О 16 год. 40 хв. вони разом в
касі автовокзалу № 2 м. Кіровограда
придбали квитки на автобус та поїхали в
м. Мала Виска Кіровоградської області
де проживають її батьки та батьки
ОСОБА_3 Вказані квитки збереглися у неї
і вона намагалася передати їх ОСОБА_3 в
день розгляду справи Ленінським
районним судом м. Кіровограда, проте не
встигла.

Повернулися до м. Кіровограда 27 січня
2014 року о 07.00 годині теж автобусом,
проте квитки у неї не збереглися, так як
вони сідали на автобус за межами
автостанції.

Вивчивши матеріали адміністративної
справи, перевіривши доводи, викладені в
апеляційній скарзі, апеляційний суд
вважає, що її необхідно задовольнити
частково, - постанову судді суду першої
інстанції змінити, виходячи з таких
підстав.

Відповідальність за ст. 173 КУпАП настає
у разі вчинення дрібного хуліганства,
тобто нецензурна лайка в громадських
місцях, образливе чіпляння до громадян
та інші подібні дії, що порушують
громадський порядок і спокій громадян.

З протоколу про адміністративне
правопорушення КД № 000561 та постанови
за справою про адміністративне
правопорушення вбачається, що 26.01.2014
року о 17 год. 20 хв. по вул. В.Перспективна
в м. Кіровограді, поблизу зупинки
громадського транспорту «Дитячий
світ», ОСОБА_3 висловлювався в бік
перехожих громадян нецензурною лайкою,
на зауваження не реагував, чим порушив
громадський порядок (а.с. 1-2).

З пояснень оперуповноважених УБОЗ УМВС
України в Кіровоградській області
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які надавалися суду
першої інстанції та їх рапортів, які
містяться в матеріалах справи
встановлено, що 26.01.2014 року о 17 год. 20 хв.
по вул. В.Перспективна в м. Кіровограді,
поблизу зупинки громадського
транспорту «Дитячий світ», помітили
раніше невідомого громадянина, який
поводив себе неадекватно,
висловлювався в бік перехожих громадян
грубою нецензурною лайкою, на
зауваження не реагував, вів себе
зухвало. Даний громадянин
представився, на запрошення пройти до
відділу міліції не погодився та втік з
місця події, а затримати його було не
можливо (а.с. 3-4, 18-19).

З пояснень самого правопорушника, які
містяться в матеріалах справи
вбачається, що 26.01.2014 року приблизно о
17.00 год. він приймав участь у мітингу на
площі ім. Кірова в м. Кіровограді.
Приблизно в цей час, він рухався з
учасниками мітингу з площі ім. Кірова
до площі ім. Б.Хмельницького, під час
якого вигукував гасла, але нецензурною
лайкою не виражався (а.с. 5).

В судовому засіданні в суді
першої інстанції ОСОБА_3 пояснив, що у
вищевказаний час він на вул. В.
Перспективній в м. Кіровограді не
перебував, оскільки прямував в
автобусі з м. Кіровограда до м. Мала
Виска (а.с. 17-18).

На підставі викладеного, судом
першої інстанції було зроблено
висновок про наявність в діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 173
КУпАП. Даний на висновок судді, на думку
апеляційного суду, є обґрунтованим. Суд
першої інстанції в судовому засіданні
проаналізував усі обставини події
правопорушення та всебічно дослідив
матеріали справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції безпідставно
взято до уваги пояснення свідків
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, так як останні є
працівниками міліції, тобто являються
заінтересованими особами є
необґрунтованими. Оскільки, сумнівів у
правдивості показань вказаних свідків
у апеляційного суду не виникає, а те, що
вони є працівниками міліції жодним
чином не спростовує вини порушника у
вчиненні ним правопорушення.

Посилання скаржника на те, що
пояснення, які містяться в матеріалах
справи, він власноручно не складав
через поганий зір, а зачитаний йому
працівником міліції текст суперечить
тексту пояснень, які містяться в
матеріалах справи є безпідставними.
Так, згідно власноручних записів
ОСОБА_3 пояснення ним було особисто
прочитано та підтримано в повному
обсязі, що підтверджується його
підписом. При цьому суд враховує, що
ОСОБА_3 більше 10 років працює
викладачем права має вищу освіту та є
магістром педагогічної освіти, а тому є
досвідченою людиною, яка добросовісно
повинна користуватись своїми правами,
тим більше під час складання щодо нього
протоколу про адміністративне
правопорущення.

Крім того під час розгляду справи в
суді першої інстанції ОСОБА_3 не
зазначав про погане освітлення, а
вказував на те, що давав пояснення про
перебування його о 17.00 год. в центрі м.
Кіровограда в зв'язку з тим, що не
зорієнтувався в часі. Таким чином, суд
розцінює ці пояснення ОСОБА_3, як
намагання уникнення від
адміністративної відповідальності.

Суд не приймає до уваги твердження
апелянта, про те, що його намагаються
зробити алкоголіком, оскільки в
матеріалах справи не має будь-яких
достовірних даних, що ОСОБА_3 перебував
саме в стані алкогольного сп'яніння.

Також, суд критично ставиться до
свідчень свідка ОСОБА_7, оскільки вона є
подругою родини ОСОБА_3, а тому
заінтересована в результатах розгляду
справи.

Аргументи апеляційної скарги про те, що
на місці події правопорушення ОСОБА_3
не перебував є необґрунтованими.

Зокрема, з чеку про придбання квитка
встановлено, що квиток з м. Кіровограда
до м. Мала Виска був куплений ОСОБА_3
26.01.2014 р. о 16 год. 40 хв. Однак, доказів
того, що ОСОБА_3 26.01.2014 року о 17.20 год.
рухався автобусом з м. Кіровограда до м.
Мала Виска суду апеляційної інстанції
не надано, а наданий правопорушником
квиток не спростовує його перебування
на місці події правопорушення у
вказаний у протоколі час (а.с. 35),
оскілки міг бути придбаний, але не
використаний, або використаний іншою
особою. Не містить цих даних і довідка
без номеру і дати, видана начальником
Кіровоградської автостанції № 2,
оскільки лише факт придбання квитка та
від'їзду підтверджується
технологічною документацією.

В той же час, при призначенні стягнення
суд в достатній мірі врахував, що після
вчинення правопорушення ОСОБА_3 втік
від працівників правоохоронних
органів, з метою ухилитися від
встановленої законом відповідальності
та міг продовжувати протиправну
діяльність, що в цілому впливає на
авторитет держави.

Суд виходив з того, що забезпечення
правопорядку є дієвим засобом захисту
нормальних умов життя людей,
поновлення порушених прав громадян.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, кожен має право на свободу та
особисту недоторканість. Нікого не
може бути розбавлено свободи, крім
таких випадків і відповідно до
процедури, встановленої законом:
Пунктом с) вказаної конвенції
визначено, що законний арешт або
затримання особи, здійснене з метою
допровадження її до компетентного
судового органу за наявності
обґрунтованої підозри у вчиненні нею
правопорушення або якщо обґрунтовано
вважається необхідним запобігти
вчинення нею правопорушення чи її
втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції
передбачено, що кожен, кого
заарештовано або затримано згідно з
положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї
статті, має негайно постати перед
суддею чи іншою посадовою особою, якій
закон надає право здійснювати судову
владу, і йому має бути забезпечено
розгляд справи судом упродовж
розумного строку або звільнення під
час провадження. Таке звільнення може
бути обумовлене гарантіями з'явитися
на судове засідання.

Таким чином на момент розгляду справи
судом першої інстанції були наявні
реальні ознаки справжнього
суспільного інтересу, який, не зважаючи
на принцип поваги до особистої свободи
людини, має пріоритет в державі. При
цьому судом першої інстанції було
оцінено можливість подальшого
розвитку інциденту та визнано за
реальну небезпеку можливість
продовження правопорушення у разі,
обрання щодо ОСОБА_3 іншого виду
стягнення не пов'язаного з арештом.

Вищезазначені обставини є
виправданими та необхідними
елементами (ризиками), що визначають та
виправдовують потребу в арешті
правопорушника.

Згідно ст. 33 ч. 2 КУпАП при накладенні
стягнення враховується характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Разом тим, на час розгляду справи
апеляційною інстанцією враховані
обставини, передбачені ст. 33 ч. 2 КУпАП,
зокрема ставлення особи, яка
притягується до адміністративної
відповідальності до скоєного, її
особисті моральні якості, особу
правопорушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Також, суд враховує особу ОСОБА_3, який
на даний час не становить значної
громадської небезпеки. Зокрема, він є
інвалідом ІІІ групи з дитинства по
зору, хворіє гіпертонічною хворобою,
обраний депутатом Кіровської районної
ради в м. Кіровограді, працює,
займається суспільно корисною працею,
одружений, має на утриманні двох
неповнолітніх дітей, з яких одна дитина
- малолітня, позитивно
характеризується за місцем роботи,
вперше притягається до
адміністративної відповідальності,
раніше не притягувався до кримінальної
відповідальності.

Тому, призначене адміністративне
стягнення ОСОБА_3 у виді
адміністративного арешту на даний час
є занадто суворим та таким, що не
відповідає особі порушника та його
ставлення до вчиненого правопорушення.

На думку апеляційного суду, накладення
адміністративного стягнення саме у
вигляді мінімального розміру штрафу,
буде необхідним і достатнім для
виправлення правопорушника та нестиме
превентивну мету - попередження
скоєння ним інших правопорушень.

За таких обставин, постанову необхідно
змінити в частині виду
адміністративного стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 28 січня 2014 року
про притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ст. 173 КУпАП України змінити в частині
визначення виду адміністративного
стягнення.

Накласти на ОСОБА_3 за вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП,
адміністративне стягнення у виді
штрафу, в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн.,
в дохід держави. В решті постанову
судді Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.А. Бондарчук