інстанції Шевчук М. П.Провадження №
33/780/23/14 Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 147
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 січня 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд Київської
області у складі:

судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Свінціцької О.П., з
участю правопорушника ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову судді
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 16 грудня 2013 року;

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 16 грудня 2013 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Челябінська Російської Федерації,
українця, громадянина України, не
працюючого, одруженого, проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів на строк один рік.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що він 09 грудня
2013 року близько 03 години 00 хвилин біля
будинку №2 по вулиці Олімпійській в м.
Бровари Київської області керував
автомобілем марки «Пежо 406» державний
номерний знак НОМЕР_1 в стані
алкогольного сп'яніння. В присутності
свідків пройшов огляд для встановлення
стану алкогольного сп'яніння за
допомогою приладу Alcotest «Drager» №0623, тест
1723, висновок огляду: стан алкогольного
сп'яніння 1,42 %, чим порушив п.2.9 ПДР
України, тобто, вчинив правопорушення,
передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
змінити постанову в частині накладання
стягнення та накласти на нього
адміністративне стягнення за ч.1 ст.130
КУпАП у виді штрафу. Вважає оскаржувану
постанову суду першої інстанції
необґрунтованою, винесеною без
всебічного з»ясування обставин справи
та без врахування конкретних обставин
вчинення адміністративного
правопорушення, особи правопорушника
та його щирого розкаяння і активного
сприяння в розкритті вчиненого
адміністративного правопорушення,
наявності інших пом'якшуючих обставин
та відсутності обтяжуючих обставин.
Зазначає, що суд першої інстанції,
накладаючи на нього стягнення у
вигляді позбавлення права керування
транспортними засобами, не повною
мірою врахував конкретні обставини, а
саме: те, що він активно сприяв
розкриттю адміністративного
правопорушення, в суді визнав себе
винним, щиро розкаявся у вчиненому.
Також те, що він працює неофіційно, має
на утриманні вагітну дружину, виховує
двох прийомних дітей, позитивно
характеризується за місцем проживання,
в результаті вчинення
адміністративного правопорушення не
було заподіяно ніякої шкоди іншим
особам, раніше до адміністративної чи
кримінальної відповідальності не
притягувався, на обліку у
лікаря-нарколога та лікаря-психіатра
не перебуває, має тривалий стаж
керування транспортними засобами і за
цей час не допускав порушень Правил
дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_2 подану ним
апеляційну скаргу підтримав, просив
накласти на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу у мінімальному
розмірі.

Вислухавши пояснення ОСОБА_2,
вивчивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляції, суд
приходить до наступних висновків.

Висновки судді про доведеність події
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП за обставин, наведених у
постанові та доведеність вини ОСОБА_2 у
його вчиненні стверджуються зібраними
у справі доказами. На підставі зібраних
у справі доказів суддя дійшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із
накладенням на нього стягнення за цією
статтею.

При прийнятті рішення, суд врахував
дані про особу правопорушника,
характер вчиненого правопорушення та
ступінь його суспільної небезпеки, що
дане правопорушення являється грубим
порушенням правил дорожнього руху та
становить реальну небезпеку учасникам
дорожнього руху, загрожує їх життю та
здоров`ю і не знайшов підстав для
застосування іншого стягнення, крім
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк один
рік.

Так, суддею вірно встановлено та
наведено в постанові, що ОСОБА_2 порушив
вимоги п.2.9 ПДР, оскільки керував
транспортним засобом в стані
алкогольного сп`яніння.

При цьому адміністративне стягнення
ОСОБА_2 призначено в межах санкції ч.1
ст.130 КУпАП та у відповідності до
положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним
видом адміністративного стягнення
апеляційний суд погоджується,
враховуючи характер вчиненого
правопорушення та ступінь його
суспільної небезпеки, а тому підстав
для його зміни та пом`якшення не вбачає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
необхідність пом`якшення накладеного
на нього стягнення не ґрунтуються як на
матеріалах справи, так і на вимогах
закону. Доводи апелянта про те, що він
працює, на утриманні має вагітну
дружину та виховує двох прийомних
дітей, позитивно характеризується за
місцем проживання та вперше
притягується до адміністративної
відповідальності, не може бути
безумовною підставою для зміни йому
адміністративного стягнення на штраф.

Враховуючи наведене, постанова судді
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 16 грудня 2013 року
щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону,
підстав для її зміни чи скасування суд
не вбачає, у зв`язку з чим залишає
апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову судді
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 16 грудня 2013 року
- без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя