Справа № 145/2602/13-п
Провадження № 33/772/31/2014
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач : Дедик В.П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2014 р.
м. Вінниця

Суддя апеляційного суду
Вінницької області Дедик В.П.,
розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2 на постанову Тиврівського
районного суду Вінницької області від
09 січня 2014 року, якою його притягнуто до
адмінвідповідальності за ч. 1 ст. 130 КпАП
України у виді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів строком на 1 рік,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 30.11.2013 року о 08 год. 15 хв., в с.
Строїнці на автодорозі Т-02-30, керував
транспортним засобом «ВАЗ 21061» з
ознаками алкогольного сп'яніння. Від
проходження огляду на стан сп'яніння в
установленому законом порядку
відмовився.

В апеляції ОСОБА_2 просить скасувати
постанову суду та винести нову про
закриття провадження в даній справі з
передачею матеріалів
адміністративного правопорушення на
розгляд трудового колективу ПАТ «Сад
Поділля», який направив клопотання про
це та в якому він працює
юрисконсультом, оскільки суд не в
повній мірі дослідив обставини справи
та призначив суворе покарання,
безпідставно відмовивши в клопотанні
трудовому колективу.

Заслухавши ОСОБА_2, який підтримав свою
апеляційну скаргу та пояснив, що він
дійсно за день до проходження тесту
вживав алкоголь, а тому визнав свою
вину і перевищення допустимої норми
алкоголю в своєму організмі на час
перевірки, просить скасувати оскаржену
постанову та передати на поруки
трудовому колективу, врахувати його
матеріальний стан, що водійське
посвідчення є життєвою необхідністю
для нього, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляції, вважаю, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судом першої інстанції вірно
встановлено обставини правопорушення,
винність ОСОБА_2 та вірно кваліфіковано
дії правопорушника за статтею 130 ч. 1
КУпАП, оскільки ОСОБА_2 зізнався, що
минулого дня вживав спиртні напої, та
відмовився пройти освідування на стан
сп'яніння, що підтверджується його
власними поясненнями, які він
власноручно вніс в протокол про
вчинення ним адміністративного
правопорушення.

Що стосується відмови суду у
клопотанні про звільнення ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності з
передачею матеріалів на розгляд
трудового колективу то суд з
урахуванням характеру правопорушення
та особи порушника має право прийняти
таке рішення, але не зобов'язаний.

Апеляційний суд також не знаходить
підстав для задоволення клопотання про
передачу на поруки трудового
колективу, оскільки ОСОБА_2 працює
юристом і є недоцільним передавати
його на поруки трудовому колективу, де
він забезпечує правову допомогу.

Проте, при вирішенні питання про вид
стягнення, який слід застосувати до
ОСОБА_2 не в повному об'ємі взято до
уваги положення ст. 33 КУпАП щодо
загальних правил накладення стягнення
за адміністративне правопорушення,
оскільки судом не враховано, що ОСОБА_2
до адмінвідповідальності притягується
вперше, позитивно характеризується за
місцем роботи, щиро розкаявся у
вчиненому, як в місцевому суді так і в
апеляційному суді та зробив для себе
відповідні висновки, водійське
посвідчення потрібне для поїздки на
роботу в інший населений пункт та до
матері, яка проживає в іншому місці, має
83 роки та потребує постійного догляду.

Враховуючи всі обставини справи та
сукупність пом'якшуючих вину обставин,
вважаю за доцільне змінити постанову
суду в частині накладення
адміністративного стягнення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 293, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовільнити частково.

Постанову Тиврівського районного суду
Вінницької області від 09 січня 2014 року
відносно ОСОБА_2 в частині накладення
адміністративного стягнення змінити,
наклавши на нього адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 2550
гривень на користь держави.

В решті постанову залишити без
змін.

Постанова апеляційного суду є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Вінницької області
В.П. Дедик

З оригіналом вірно: