АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ 33/796/62/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду міста Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову судді
Дніпровського районного суду м. Києва
від 05 грудня 2013 року відносно ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Києва,
громадянина України, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 3 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_2 02 червня 2013 року о 05 годині 05
хвилин керував автомобілем «Шевролет»,
д. н. з. НОМЕР_1 по пр-ту. Броварському
(центральний заїзд в ПКіВ «Гідропарк»)
в м. Києві, з ознаками алкогольного
сп'яніння, а саме: запах алкоголю з
порожнини рота, нестійка хода. Від
проходження медичного огляду у лікаря
нарколога або визначення стану
алкогольного сп'яніння за допомогою
алкотестера «Драгер», у встановленому
законом порядку, відмовився в
присутності двох свідків, чим порушив
п. 2.5 ПДР України.

Постановою судді Дніпровського
районного суду м. Києва від 05 грудня 2013
року ОСОБА_2, як особу, яка раніше двічі
притягувалась до адміністративної
відповідальності за ст. 130 КУпАП, було
визнано винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, а
провадження по справі було закрито у
зв'язку із закінченням строків
притягнення до адміністративної
відповідальності на підставі ст. 38
КУпАП.

На зазначене рішення судді, ОСОБА_2
подав до Апеляційного суду м. Києва
скаргу в якій, посилаючись на те, що він
02.06.2013 року не керував транспортним
засобом у стані алкогольного сп'яніння,
просить постанову скасувати, а
провадження у справі закрити за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги, ОСОБА_2 вказує, що проведена на
виконання постанови Апеляційного суду
міста Києва від 05.08.2013 року додаткова
перевірка є сфальсифікованою
працівниками Державтоінспекції.
Зокрема, не було встановлено належним
чином особу ОСОБА_2, оскільки останній
не надавав своїх документів працівнику
Державтоінспекції, а будь-які
відомості про встановлення особи водія
ОСОБА_2 по базі АІ ПС АРМОР в матеріалах
справи відсутні.

Крім того, під час проведення
додаткової перевірки працівниками
Державтоінспекції не були викликані
свідки, оскільки будь-яких даних з
цього приводи (копії листів, розписок) у
справі немає. Що стосується наданого
працівниками ДАІ відеозапису, то
ОСОБА_2 вважає, що цей запис не
стосується безпосередніх подій, за
якими був складений протокол, оскільки
на ньому відображена розмова з ОСОБА_2 в
іншому місці та в інший час.

У судове засідання ОСОБА_2, будучи
належним чином повідомленим про день і
час розгляду справи, не з'явився.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції
вважає її такою, що не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Висновок судді в постанові про
винуватість ОСОБА_2 в порушенні п. 2.5 ПДР
України є обґрунтованим, відповідає
фактичним обставинам подій та
підтверджений наявними у справі
доказами у їх сукупності, зокрема
даними протоколу про адміністративне
правопорушення, який підписаний
відповідною посадовою особою та
свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
засвідчили своїми підписами ту
обставину, що ОСОБА_2 фактично
відмовився підписувати складений
відносно нього протокол про
адміністративне правопорушення.

Крім того відповідно до пояснень
вказаних осіб, вони стали свідками
того, як ОСОБА_2 керував транспортним
засобом з ознаками алкогольного
сп'яніння, від нього був чутний різкий
запах алкоголю з порожнини роту, а від
проходження огляду на стан сп'яніння у
медичному закладі та із застосуванням
приладу «Драгер» у встановленому
порядку відмовився.

Доводи ОСОБА_2 про те, що
адміністративне правопорушення він не
вчиняв, не керував транспортним
засобом у стані алкогольного сп'яніння
та не відмовлявся від проходження
освідування були ретельно перевірені
судом першої інстанції та
обґрунтовано відхилені як неспроможні,
оскільки повністю спростовуються
наявними у справі доказами. При цьому
особою, яка була притягнута до
адмінвідповідальності, не було надано
будь-яких даних, які б підтвердили
висунуту ним версію. Більш того, будучи
раніше допитаним у судах першої
інстанції та суді апеляційної
інстанції, а також під час додаткової
перевірки обставин порушення ОСОБА_2 не
зміг назвати та представити
відповідним органам дані особи, якій
він начебто передавав ключі від свого
транспортного засобу, а тому такі
пояснення суд апеляційної інстанції
розцінює як спробу ОСОБА_2 уникнути
відповідальності.

Що стосується тверджень апелянта про
те, що його особа не була належним чином
встановлена, то вони також були
повністю спростовані поясненнями
ОСОБА_5, який вказував, що дані особи,
відносно якої був складений протокол,
були встановлені та перевірені
представленим цією особою паспортом,
про що була зроблена відмітка у
протоколі.

Більше того, під час складення
протоколу про вчинення ОСОБА_2
адміністративного правопорушення у
протоколі працівники
Державтоінспекції, встановивши
анкетні дані особи, що припустилася до
порушення ПДР України, крім серії та
номеру паспорта ОСОБА_2 також зазначили
і точну адресу його проживання
відповідно до паспортних даних ОСОБА_2,
а тому доводи апелянта в цій частині є
такими, що не ґрунтуються на матеріалах
справи.

До того ж, всупереч доводам апеляції
про те, що долучений до матеріалів
справи відеодиск хоча і не містить
даних про безпосереднє порушення
ОСОБА_2 ПДР, які були зафіксовані у
протоколі, оскільки на ньому
відображені послідуючі події, проте
повністю спростовує висунуту ним
версію про те, що за кермом його
автомобіля перебувала інша особа.

За таких обставин, суддя районного
суду, повно, всебічно та об'єктивно
дослідивши матеріали справи, дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність винуватості ОСОБА_2 у
вчиненні адміністративного
правопорушення, закривши провадження
по справі у зв'язку із сплином терміну,
передбаченого ст. 38 КУпАП, а тому
апеляція ОСОБА_2 є безпідставною та
задоволенню не підлягає.

З огляду на наведене та керуючись ст. 294
КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову судді
Дніпровського районного суду м. Києва
відносно ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва
С.І. Стрижко