Справа № 369/2235/13-п Головуючий у І
інстанції Лисенко Владислав
ВікторовичПровадження № 33/780/1/14
Доповідач у 2 інстанції
ІгнатюкКатегорія 138
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 січня 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд Київської області у
складі:

судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Ігнатюка О.В., з
участю правопорушника ОСОБА_3,
захисника ОСОБА_4, потерпілого ОСОБА_5,
представників потерпілого ОСОБА_6,
ОСОБА_7, розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
березня 2013 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
березня 2013 року на

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Російської Федерації, громадянина
України, працюючого помічником ректора
Київського університету управління та
підприємництва, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП накладене адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 425
грн.

ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності
за те, що він 24.02.2013 року близько 17 год. 25
хв. в с. Софіївська Борщагівка
Києво-Святошинського району Київської
області, на вул. Леніна, 118, керуючи
автомобілем марки «DODGE», д.н.з. НОМЕР_1,
виїжджаючи з території АЗС
«Софіївська», в порушення п.10.2 ПДР
України не надав перевагу у русі
автомобілю марки «HYUNDAI» д.н.з. НОМЕР_2,
який рухався по головній дорозі, під
керуванням водія ОСОБА_5, що призвело до
зіткнення указаних автомобілів та
наступного їх пошкодження.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 указано на
незаконність постанови оскільки вона
винесена із порушенням норм чинного
законодавства, обставини справи
з'ясовані із неналежною повнотою.
Стверджував, що ДТП сталося з вини
водія ОСОБА_5, який перевищував
швидкість руху, здійснив обгін
транспортного засобу у недозволеному
місці, рухався по зустрічній смузі
руху, на яку ОСОБА_3 виїхав після
закінчення маневру. Зіткнення
транспортних засобів відбулося на
зустрічній смузі руху по відношенню до
руху автомобіля HYUNDAI, ближче до обочини
цієї смуги руху. Вважав, що водій
автомобіля HYUNDAI ОСОБА_5 був засліплений
сонцем і не вжив заходів для зупинки
автомобіля. Просив постанову скасувати
та прийняти нову постанову, якою
визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні ДТП.

В запереченні на апеляційну скаргу
водій автомобіля «HYUNDAI» ОСОБА_5 указав
на необґрунтованість її доводів,
просив залишити її без задоволення, а
постанову суду - без змін. В
обґрунтування вказав на те, що ДТП
сталося внаслідок того, що автомобіль
марки «DODGE» раптово виїхав із території
заправки, створивши небезпеку для його
руху, що змусило його гальмувати та
виконати маневр об'їзду небезпеки
зліва. Зазначені дії виявились
неефективними, після чого відбулося
зіткнення транспортних засобів.
Зіткнення відбулося по середині
проїзної частини дороги, в районі
роздільної смуги.

Вислухавши пояснення:

ОСОБА_3, який апеляційну скаргу
підтримав, підтвердив їх доводи, просив
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову, якою визнати ОСОБА_5
винним у вчиненні ДТП;

захисника ОСОБА_4, який апеляційну
скаргу ОСОБА_3 підтримав, просив її
задовольнити, постанову суду скасувати
та прийняти нову постанову, якою
визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні ДТП;

потерпілого ОСОБА_5, який заперечував
проти апеляційної скарги ОСОБА_3,
вважав доводи викладені в ній,
необґрунтованими, просив залишити її
без задоволення, а постанову суду - без
змін;

представників потерпілого ОСОБА_6,
ОСОБА_7, які заперечували проти
апеляційної скарги ОСОБА_3, просили
залишити її без задоволення, а
постанову суду - без змін;

вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Як вбачається із протоколу про
адміністративне правопорушення,
ОСОБА_3 було постановлено у вину те, що у
зазначеній дорожній обстановці він
допустив порушення вимог п. 10.2 ПДР
України. Сутність вказаного пункту ПДР
України полягає в тому, що виїжджаючи
на дорогу з автозаправної станції,
водій повинен перед проїзною частиною
чи тротуаром дати дорогу пішоходам і
транспортним засобам, що рухаються по
ній.

Суддя, дослідивши зібрані у справі
докази, дійшов до обґрунтованого
висновку про доведеність факту
порушення водієм ОСОБА_3 зазначених
вище вимог ПДР України, що призвело до
наслідків у виді зіткнення та
пошкодження транспортних засобів.

Зазначені висновки стверджуються
зібраними у справі доказами, а саме:
протоколом про адміністративне
правопорушення, схемою до протоколу
огляду місця дорожньо-транспортної
пригоди, протоколом огляду
транспортного засобу, поясненнями
ОСОБА_5, та іншими доказами.

Із урахуванням схеми місця ДТП,
пояснень водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_3 суд
вважає доведеною ту обставину, що
зіткнення транспортних засобів
відбулося у місці, яке указано на
зазначеній вище схемі.

Ця обставина вбачається також із
пояснень свідка ОСОБА_1, який був
допитаний у суді апеляційної
інстанції. Із цих пояснень також
вбачається і те, що зіткнення
транспортних засобів сталося в
результаті раптового виїзду
автомобіля під керуванням ОСОБА_3 на
проїздну частину дороги, що створило
небезпеку для руху автомобіля під
керуванням потерпілого ОСОБА_5

Висновок експерта № 6046/6047/13-52 від 27.12.2013
року суд оцінює критично, оскільки він
не дає однозначних підстав вважати, що
ОСОБА_5 мав технічну можливість
уникнути зіткнення, а також оцінки його
дій з точки зору їх відповідності
вимогам дорожнього знаку 3.29 «Обмеження
максимальної швидкості руху 50 км/год».

Враховуючи викладене, суд оцінює дії
ОСОБА_5 та ОСОБА_3 виходячи із первинних
фактичних даних які зазначені у
вищезазначених зібраних у справі
доказах, а також поясненнями свідка
ОСОБА_1, поясненнями інспектора ДАІ
ОСОБА_8, який виїзджав на місце ДТП для
оформлення протоколу.

Із пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10
не вбачається та обставина, що ДТП
сталось внаслідок порушення водієм
ОСОБА_5 вимог ПДР України.

Пояснення ОСОБА_3 про те, що ДТП сталося
внаслідок порушень вимог ПДР України
водієм ОСОБА_5, які проявлялися у тому,
що він перевищив швидкість руху та
рухався по зустрічній смузі руху, де і
сталося зіткнення не знайшли свого
підтвердження у суді.

Так, матеріали справи указують на те, що
зіткнення транспортних засобів
сталося в середній частині проїзної
частини дороги. Причиною ДТП сталось
ненадання ОСОБА_3 переваги у русі
транспортному засобу, який рухався по
дорозі.

Матеріали справи не містять будь-яких
даних, які б указували на перевищення
водієм ОСОБА_5 дозволеної швидкості
руху.

Будь-яких доказів того, що ОСОБА_5
рухався на зустрічній смузі руху, у
справі не зібрано.

Та обставина, що при виявленні
небезпеки для його руху у вигляді
виїзду автомобіля із території АЗС
водій ОСОБА_5 вчинив дії, направлені на
об'їзд автомобіля, виїхавши при цьому
раптово на зустрічну смугу руху не може
указувати на вину водія ОСОБА_5 у
зіткненні транспортних засобів,
оскільки саме порушення водієм ОСОБА_3
вимог п. 10.2 ПДР України, яке полягало у
ненаданні переваги у русі
транспортному засобу під керуванням
водія ОСОБА_5 та раптового виїзду на
дорогу, вимусили ОСОБА_5 виконати
зазначений вище маневр. Із урахуванням
зазначеної вище дорожньої обстановки
та вимог п. 2.14 «е» ПДР України,
невідповідності вимогам ПДР України в
діях водія ОСОБА_5 не вбачається.

Таким чином, суд вважає доведеною ту
обставину, що ДТП сталося за обставин,
викладених у протоколі про
адміністративне правопорушення, що
вказує на наявність у діях ОСОБА_3
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Непрямим доказом вини ОСОБА_3 у ДТП за
указаних вище обставин, є розписка
ОСОБА_3 у якій він зобов'язується
відшкодувати ОСОБА_5 завдану
матеріальну шкоду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо
неповноти дослідження обставин справи
не ґрунтуються на матеріалах справи із
яких вбачається, що усі обставини
справи суддею були досліджені
всебічно, повно і об'єктивно, висновки
судді ґрунтуються як на матеріалах
справи, так і на вимогах закону.

Наведені ОСОБА_3 у суді апеляційної
інстанції доводи не указують на
помилковість висновків судді та на
незаконність постанови судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 11 березня 2013 року
і не можуть бути підставою для
скасування чи зміни цієї постанови.

Підстав для скасування чи зміни
постанови судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
березня 2013 року щодо ОСОБА_3 суд не
вбачає у зв'язку із чим залишає цю
постанову без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 11
березня 2013 року щодо ОСОБА_3 залишити
без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
(підпис) Ігнатюк О.В.