Справа № 460/3887/13-п
Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С..
Провадження № 33/783/58/14
Доповідач: Волинець М. М.
Категорія: ст.124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2014 року Апеляційний суд
Львівської області в складі:

судді Волинця М.М.

з участю правопорушника
ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові справу про
адміністративне правопорушення за
апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_1
на постанову судді Яворівського
районного суду Львівської області від
13 грудня 2013 року,

в с т а н о
в и в :

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та накладено стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 6
місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 500
грн. в рахунок відшкодування
заподіяної майнової шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 34 грн.
41 коп. судового збору.

ОСОБА_1 визнано винним в тому, що 08
жовтня 2013 року біля 19.00 год. на 44 км + 380 м.
автодороги Львів-Краковець, керуючи
автомобілем марки «Рено»,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
перебуваючи в стані алкогольного
сп»яніння, порушуючи п.13.1 Правил
дорожнього руху, під час руху не вибрав
безпечної швидкості, не врахував
дорожню обстановку, не дотримався
безпечної дистанції, внаслідок чого
здійснив зіткнення з попутним
автомобілем марки «Фольксваген»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3, заподіявши
даному автомобілю технічні ушкодження.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив
адміністративне правопорушення,
передбачене ст.124 КУпАП.

На постанову суду ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій покликається
на те, що місцевим судом невірно
відображено факти, порушені норми
процесуального права, не застосовані
норми матеріального права, які
підлягали до застосування, у зв»язку з
чим постанова судді є незаконною. Суддя
не повідомив його про дату розгляду
справи, хоча він є потерпілим і в нього
є свідки і поняті, які були на місці
події, а про постанову судді від 21.10.2013
року, він дізнався випадково, коли
закінчилися строки на апеляційне
оскарження. При розгляді справи не
було з»ясовано чи є у власника
документи, що підтверджують право
власності на автомобіль, чи
зареєстрована машина, чому власник не
повідомив та не викликав страхову
компанію на місце події, суддя не
залучив страхову компанію в якості 3-ї
особи та роз»яснив, що він має право
ставити вимоги до страхової компанії,
якої навіть не знає. Посвідчення водія
було повернуто правопорушнику ще до
винесення постанови, а тому він
спокійно керує своїм автомобілем, а він
(потерпілий) позбавлений такого права,
немає чим добиратися на роботу, йому
завдана значна матеріальна та
моральна шкода. Вже на другий день
після ДТП ОСОБА_1 пропонував забрати
заяву, бо в нього все домовлено, а тому
він лише добровільно відшкодує шкоду,
однак згодом став переховуватися та
уникати зустрічі. Згідно висновку
експерта вартість ремонту його
автомобіля складає 48 194, 51 грн. 51 коп.
Крім того, він переніс сильний стрес,
чим спричинена моральна шкода в
розмірі 20000 грн. За проведення
експертного дослідження він заплатив
562 грн., що підтверджується квитанцією,
однак суд в постанові не зазначив, чому
відмовляє у відшкодуванні шкоди.

Просить скасувати постанову судді від
13.12.2013 року та стягнути з ОСОБА_1 на його
користь майнову шкоду в сумі 48757, 31 грн.
та моральну шкоду 20000 грн., судові
витрати 200 грн.

На постанову судді від 13.12.2013 року
правопорушник ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на те, що
постанова є незаконною в частині
призначення йому стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
місяців, що є надто суворим. Він визнає,
що вчинив ДТП, однак не спричинив
нікому тілесних ушкоджень, а лише
заподіяв технічні ушкодження
автомобілю марки «Фольксваген», в
скоєному розкаюється, просить
вибачення в потерпілого, з яким
намагався в добровільному порядку
врегулювати відшкодування шкоди.
Вважає, що викликані ОСОБА_3 на місце
події автоінспектори очевидцями руху
не були і описали обстановку на свій
розсуд та зі слів потерпілого, вжитий
ним алкоголь не погіршив його уваги та
реакції. Судом не враховано його
пояснення, що його засліпив зустрічний
транспорт. Спричинену реальну
матеріальну шкоду він запропонував
потерпілому компенсувати ремонтом
пошкодженого автомобіля або оплатою
грошима вартості аналогічного не
розмитненого автомобіля. Експертиза
була проведена на замовлення ОСОБА_3
без повідомлення його про час
проведення та без його участі. Суддею
не конкретизовано, чи прийнято до уваги
важкі матеріально-побутові умови
правопорушника, який так як і його
дружина є безробітними, утримують
малолітню дитину, мають батька
інваліда і живуть лише за рахунок
автомобіля, який вони хотіли продати
щоб розрахуватися з потерпілим.

Просить змінити постанову судді
місцевого суду в частині накладення
стягнення та винести нову, якою
пом»якшити накладене стягнення.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши
матеріали справи, думку ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4, які підтримали
подану апеляційну скаргу, а апеляційну
скаргу правопорушника заперечили,
думку ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,
які підтримали подану ними апеляційну
скаргу, а апеляційну скаргу
потерпілого заперечили, перевіривши
доводи апеляційних скарг, апеляційний
суд приходить до висновку, що такі до
задоволення не підлягають, виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про винність
ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст.124 КУпАП, який є
обґрунтованим, відповідає фактичним
обставинам справи, підтверджується
сукупністю зібраних і перевірених у
судовому засіданні доказів та не
заперечується самим правопорушником.

Викладені в апеляційній скарзі
покликання потерпілого ОСОБА_3 про те,
що судом першої інстанції порушені
норми процесуального права, не
застосовані норми матеріального права,
які підлягали до застосування у
зв»язку з чим просить стягнути з ОСОБА_1
на його користь майнову шкоду в сумі
48757, 31 грн. та моральну шкоду 20000 грн.,
судові витрати 200 грн., до задоволення
не підлягають, оскільки потерпілому
було роз»яснено право звернення з
цивільним позовом про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди в
порядку цивільного судочинства.

Щодо покликань в апеляційній скарзі
правопорушника ОСОБА_1 про те, що
оскаржувана постанова є незаконною в
частині призначення йому стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
місяців, яке є надто суворим, то
апеляційний суд їх до уваги не бере,
оскільки при призначенні стягнення
ОСОБА_1 місцевим судом вже було
враховано характер та обставини
адміністративного правопорушення,
дані про особу правопорушника, ступінь
його вини, майновий стан, а саме, те, що
він не працює, на утриманні має
малолітню дитину та дружина, яка не
працює, обставини, що пом»якшують та
обтяжують покарання, а саме вчинення
правопорушення в стані алкогольного
сп»яніння.

Враховуючи наведене, апеляційні скарги
потерпілого та правопорушника до
задоволення не підлягають, а тому
підстав для скасування постанови судді
Яворівського районного суду
Львівської області від 13 грудня 2013
року не вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н
о в и в :

Постанову судді Яворівського
районного суду Львівської області від
13 грудня 2013 року, якою ОСОБА_1 визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП, залишити без змін, а апеляційні
скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - без
задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя
М.М. Волинець