справа № 389/5486/13
провадження №3/389/2123/13
Знам‘янський міськрайонний суд
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2014 Суддя Знам‘янського
міськрайонного суду Кіровоградської
області Павловська І.А., розглянувши
матеріали, що надійшли від
територіальної Державної інспекції
праці у Кіровоградській області про
притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,
голова Селянського (фермерського)
господарства «Росток», проживає
ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч.1 ст.41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2013 року при проведенні
перевірки інспекцією праці окремих
питань додержання законодавства про
працю, загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у Селянському
(фермерському) господарстві «Росток»,
встановлене порушення вимог
законодавства про працю, а саме:

- облік робочого часу працівників
ведеться недостовірно, так, відповідно
до встановленого режиму роботи
охоронник працює щоденно з 20:00 год. до
08:00 год., при цьому табелями обліку
використання робочого часу робочий час
охоронника обліковано у наступному
порядку. Протягом тижня щоденна робота
по 8 год., два дні (субота, неділя)
вихідний. Також не обліковуюються
нічні години. Так із табелю робочого
часу за жовтень 2013 року, охоронник
ОСОБА_2 відпрацював норму тривалості
робочого часу встановлену на жовтень
2013, а саме: 23 дні 184 год. (щоденно по 8
год.), робота в нічний час у табелі не
облікована, що свідчить про
недостовірність обліку виконуваної
працівником роботи. Зазначеними діями
порушуються вимоги ч. 2 ст. 30 Закону
України «Про оплату праці», що у свою
чергу призводить до неправильного
нарахування заробітної плати у розмірі
меншому за належний.

- при звільненні порушуються строки
виплати остаточного розрахунку. Так,
ОСОБА_3 звільнено з посади робітника з 30
вересня 2013 року (наказ від 30.09.13 №11). При
цьому, остаточний розрахунок у сумі 528,33
грн. виплачено їй 2 жовтня 2013 року
видатковим касовим ордером №38, чим
порушуються вимоги ст.116 КЗпП України
щодо виплати звільненому працівнику
всіх сум, що належать йому в день
звільнення.

- при звільненні окремим працівникам
не виплачується компенсація за дні
невикористаної щорічної відпустки.
Так, наказом від 30 вересня 2013 року №11
звільнено з посади робітника ОСОБА_3,
проте у наказі не вказано про
необхідність виплати їй компенсації за
невикористані дні щорічної відпустки,
не визначено кількості днів
невикористаної відпустки. Трудовий
договір із останньою тривав з 6 серпня
2013 року (наказ від 06.08.13 №10) по 30 вересня
2013 року, відпустка впродовж дії
трудового договору їй не надавалася,
накази про надання відпустки -
відсутні. Відповідно до книги обліку
нарахування та виплати заробітної
плати за вересень 2013 року сума
нарахування компенсації за
невикористані дні щорічної відпустки
відсутня, що свідчить про невиплату при
звільненні компенсації за
невикористані щорічні відпустки
працівнику, який мав на це право. Цими
діями порушуються вимоги ст. 83 КЗпП
України, ст. 24 Закону України «Про
відпустки» щодо виплати грошової
компенсації звільненому працівнику за
всі невикористані ним дні щорічної
відпустки.

З огляду на зазначене ОСОБА_1, як
посадовій особі, ставиться за провину
вчинення правопорушення,
передбаченого ст.41 КУпАП.

У суді ОСОБА_1 факт вчинення даного
правопорушення визнав у повному
обсязі.

Частина 1 ст. 41 КУпАП передбачає
відповідальність громадян і посадових
осіб за порушення вимог законодавства
про працю та про охорону праці.

Вина останнього у вчиненні зазначеного
правопорушення також підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення серії №11-12-025/1076 від 11
листопада 2013 року, актом перевірки
додержання суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №11-12-025/1520 від 11
листопада 2013 року, статутом СФГ
«Росток», табелем робочого часу,
наказами про прийняття та звільнення з
роботи ОСОБА_4, відомостями про
заробітну плату, видатковим касовим
ордером.

Повно, всебічно та об’єктивно
дослідивши матеріали справи,
враховуючи характер і ступінь тяжкості
скоєного, обставини що пом‘якшують
відповідальність і відсутність
обтяжуючих відповідальність обставин,
особу ОСОБА_1, те що він визнав себе
винним у вчиненому, працює, є посадовою
особою, а також зважаючи на мету
адміністративного стягнення, що є
мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень, як самим
порушником, так і іншими особами,
ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41
КУпАП і накласти адміністративне
стягнення у виді штрафу. Дане стягнення
є достатнім заходом впливу для
виховання у особи, що вчинила
порушення, законослухняної поведінки у
подальшому.

Керуючись ст.ст. 283-285 КУпАП, п.5 ч.2 ст.4 ЗУ
«Про судовий збір»,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41
КУпАП і накласти адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 510
(п’ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 36 (тридцять
шість) грн. 54 коп.

Постанова може бути оскаржена та на неї
може бути внесено подання прокурора
протягом десяти днів з дня винесення
до апеляційного суду Кіровоградської
області.

Суддя Знам‘янського міськрайонного
суду

Кіровоградської області

ОСОБА_5