Провадження № 33/779/13/2014
Категорія ч.1 ст.172-7 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І.
Суддя-доповідач Шкрібляк Ю.Д.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2014 року
м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області Шкрібляк
Ю.Д., з участю особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 та прокурора Івано-Франківської
прокуратури з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Кітраля С.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Івано-Франківську справу
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2 за апеляційною скаргою
прокурора, на постанову
Івано-Франківського міського суду від
13 грудня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою щодо ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с-ща Млинів,
Рівненської області, мешканця АДРЕСА_1
громадянина України,?

провадження у справі про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-7 Кодексу
України про адміністративне
правопорушення (далі КУпАП) - закрито за
відсутності в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Своє рішення суд мотивував тим, що як
вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення від 25
листопада 2013 року (далі Протокол),
ОСОБА_2 вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-7
КУпАП, оскільки свідомо та умисно не
вжив заходів щодо недопущення
будь-якої можливості виникнення
конфлікту інтересів та не повідомив
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів, однак в
протоколі не зазначено, в чому саме
полягає конфлікт інтересів,
суперечність між особистими
інтересами ОСОБА_2 та службовими
повноваженнями, які саме рішення
можуть прийматись ним, а також на
вчинення чи невчинення ОСОБА_2 певних
дій під час виконання наданих йому
службових повноважень.

Окрім цього, суддя зазначає, що
матеріалами справи не підтверджується
те, що ОСОБА_2 мав наміри реалізувати
або реалізував свій особистий інтерес,
який би знаходився в суперечності з
його посадовими обов'язками
юрисконсульта.

Також, матеріалами справи не знайшло
свого підтвердження і те, що ОСОБА_2 є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення згідно п.п.
«а» п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про
засади запобігання і протидії корупції
».

З урахуванням цього, суддя дійшов
висновку, що провадження у справі про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.172-7 КУпАП слід закрити на підставі
п.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

У своїй апеляційній скарзі прокурор
Івано-Франківської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Кітраль С.І. покликається
на незаконність постанови, оскільки
вона винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду суперечать фактичним
обставинам справи.

Просить постанову скасувати та
прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати
винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КУпАП та накласти
на нього відповідне адміністративне
стягнення.

В засіданні апеляційного суду прокурор
Кітраль С.І. підтримав подану ним
апеляційну скаргу і пояснив, що на його
думку ОСОБА_2 являється суб'єктом
адмінправопорушення, передбаченого
ст.172-7 КУпАП. На його думку, доказом
того, що ОСОБА_2 є посадовою особою
юридичної особи публічного права є
отримання ним заробітної плати за
рахунок державного бюджету і
підтвердженням цьому є довідка з
Івано-Франківської КЕЧ району з цього
приводу. Однак, інших доказів про те, що
юрисконсульт Івано-Франківської КЕЧ
району ОСОБА_2 є посадовою особою в
контексті Закону України «Про державну
службу», роз'яснень Пленуму Верховного
Суду України, а також листів
Міністерства юстиції України з цього
приводу представити не може.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_2
заперечив доводи апеляційної скарги
прокурора та надав суду письмові
пояснення про те, що він не є суб'єктом
даного адміністративного
правопорушення, і наявними в
матеріалах справи доказами не доведено
наявність в його діях конфлікту
інтересів, тобто корупційного
правопорушення.

Заслухавши пояснення прокурора
Кітраля С.І., який підтримав подану ним
апеляційну скаргу, просить постанову
суду скасувати та прийняти нову, якою
ОСОБА_2 визнати винуватим та накласти
адміністративне стягнення за ст.172-7
КУпАП; пояснення ОСОБА_2, який заперечив
доводи апеляційної скарги прокурора,
постанову щодо себе просить залишити
без зміни; перевіривши матеріали
справи про адміністративне
правопорушення та додані під час
апеляційного розгляду документи,
вважаю, що апеляційну скаргу прокурора
слід залишити без задоволення,
зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ст.ст.280 та 283 КУпАП,
при розгляді справи про
адмінправопорушення суддя
зобов'язаний з'ясувати чи винна дана
особа в його вчиненні, чи підлягає вона
адмінвідповідальності, а також інші
обставини, необхідні для правильного
вирішення справи. Постанова судді
повинна бути законною і обґрунтованою.

Таким вимогам закону постанова судді
відповідає.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі
на те, що ОСОБА_2 є суб'єктом
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-7 КУпАП, є
помилковими, виходячи із наступного.

У відповідності до Примітки ст.172-7
КУпАП, суб'єктами відповідальності за
вчинення даного адміністративного
правопорушення є особи, зазначені у
пункті 1, підпунктах «а», «б» пункту 2
частини першої статті 4 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», тобто посадові особи
юридичних осіб публічного права, які не
зазначені в п.1 ч.1 цієї статті Закону.

З урахуванням цього, особу може бути
визнано суб'єктом корупційного
правопорушення, якщо вона є посадовою
особою на підприємствах, в установах чи
організаціях, що мають статус
юридичної особи публічного права.

Покликання прокурора на те, що ОСОБА_2 є
посадовою особою юридичної особи
публічного права лише через те, що він
отримує заробітну плату за рахунок
державного бюджету, є безпідставними,
оскільки така ознака на час складення
Протоколу була виключена із п.п. «а» п. 2
ч.1 ст.4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»
Законом України від 14 травня 2013 року
«Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
реалізації державної антикорупційної
політики».

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України
«Про державну службу», посадовими
особами вважаються керівники та
заступники керівників державних
органів та їх апарату, інші державні
службовці, на яких законами або іншими
нормативними актами покладено
здійснення організаційно-розпорядчих
та консультативно-дорадчих функцій.

Як вбачається із постанову Пленуму
Верховного Суду України від 26 квітня 2002
року № 5 "Про судову практику у справах
про хабарництво",
організаційно-розпорядчими
обов'язками є обов'язки по здійсненню
керівництва галуззю промисловості,
трудовим колективом, ділянкою роботи,
виробничою діяльністю окремих
працівників на підприємствах, в
установах чи організаціях незалежно
від форм власності.

У той же час, під
адміністративно-господарськими
обов'язками розуміються обов'язки по
управлінню або розпорядженню
державним, колективним чи приватним
майном (установлення порядку його
зберігання, переробки, реалізації,
забезпечення контролю за цими
операціями тощо).

Як зазначено в листах Міністерства
юстиції України від 10 липня 2012 року та
від 22 лютого 2013 року, для визначення
поняття "посадова особа" необхідно
виходити з правозастосовної практики,
зокрема, що головним критерієм
віднесення особи до кола посадових
осіб є наявність в неї
організаційно-розпорядчих або
адміністративно-господарських
функцій.

Як видно з матеріалів справи про
адміністративне правопорушення,
зокрема копії Положення про
Івано-Франківську КЕЧ району,
затверджене 01 листопада 2013 року, а
також з довідки з ЄДРПОУ №91/12, згадана
установа дійсно є державною і здійснює
діяльність у сфері оборони, має
самостійний баланс, реєстраційні
рахунки у відділеннях Державного
казначейства та поточний рахунок в
установі банку, гербову печатку зі
своїм найменуванням, а майно установи є
державною власністю і закріплене за
нею на праві оперативного управління
(а.с.23-29; 30). Окрім цього, як вбачається з
листа ГУ ДКС в Івано-Франківській
області, виплата заробітної плати
працівникам Івано-Франківської КЕЧ
району здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету.

З урахуванням цього, Івано-Франківська
КЕЧ району дійсно є юридичною особою
публічного права.

Стосовно віднесення посади
юрисконсульта Івано-Франківської КЕЧ
району, обіймає ОСОБА_2, до посадової
особи в контексті Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», серед його посадових
обов'язків відсутні будь-які
організаційно-розпорядчі чи
адміністративно-господарські функції
(а.с.36-38), про що суд вірно зазначив у
своїй постанові.

Покликання прокурора у своїй
апеляційній скарзі на те, що судом не
досліджено дану обставину, і його було
позбавлено можливості подати
відповідні документи, є надуманим,
оскільки у відповідності до положень
ст.250 КУпАП, прокурор, здійснюючи нагляд
за додержанням і правильним
застосуванням законів при провадженні
в справах про адміністративне
правопорушення має право заявляти
клопотання та збирати докази по справі.

На час апеляційного розгляду жодного
доказу про те, що ОСОБА_2 є посадовою
особою юридичної особи публічного
права, прокурор Кітраль С.І. не надав,
хоча судом така можливість йому була
надана.

Таким чином, ОСОБА_2 не є посадовою
особою юридичної особи публічного
права в контексті Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», а тому не являється
суб'єктом адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП.

Покликання прокурора в апеляції на те,
що в діях ОСОБА_2 наявний конфлікт
інтересів є необґрунтованими.

У відповідності до примітки до ст.172-7
КУпАП та в контексті ст.1 Закону України
«Про засади запобігання і протидії
корупції», під конфліктом інтересів
слід розуміти суперечність між
особистими інтересами особи та її
службовими повноваженнями, наявність
яких може вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень.

В основі звинувачення ОСОБА_2 у
вчиненні вищезгаданого
адмінправопорушення є Протокол, із
змісту якого вбачається, що ОСОБА_2
невідкладно, у письмовій формі, не
повідомив безпосереднього курівника
про те, що Івано-Франківською
прокуратурою з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері до нього було
пред'явлено позов про вилучення
земельної ділянки з чужого незаконного
володіння.

Згідно вимог ч.1 ст.256 КУпАП, обов'язково
у протоколі про адміністративне
правопорушення має бути зазначено,
окрім іншого, суть адміністративного
правопорушення та нормативний акт,
який передбачає відповідальність за
дане правопорушення.

Однак, із вищевказаного Протоколу не
вбачається , в чому саме полягає
суперечність між особистими
інтересами ОСОБА_2 та наданими йому
службовими повноваженнями, тому
висновки судді з цього приводу є
обґрунтованими.

Окрім цього, в матеріалах справи про
адміністративне правопорушення
відсутні докази того, що ОСОБА_2, будучи
юрисконсультом Івано-Франківської КЕЧ
району, вчиняв або ж не вчиняв будь-які
дії, які би свідчили про наявність
конфлікту між його інтересами та
інтересами державної служби.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що безпосередньо ОСОБА_2
використав свої службові повноваження
і особисто підготував та подав до
Надвірнянського районного суду заяву
про відкликання прокурором цивільного
позову щодо нього. Доказом цього є
копія ухвали Надвірнянського
районного суду, що міститься в
матеріалах справи.

Те, що ОСОБА_2, перебуваючи у відпустці,
в телефонному режимі давав вказівки
юрисконсульту Івано-Франківської КЕЧ
району ОСОБА_4 підготувати заяву до
Надвірнянського районного суду по
цивільній справі №348/2438/13-ц від імені
установи про залишення позову
Івано-Франківського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері щодонього без розгляду, і
що саме останній підготував проект
вказаного документу та подав його до
суду, спростовується наявною в
матеріалах справи копією відповідної
заяви, яка підписана начальником
Івано-Франківської КЕЧ району ОСОБА_5
(а.с.19-21). Апеляційний суд не визнає
примірники цієї ж заяви, ніби-то
виконані представником
Івано-Франківської КЕЧ району ОСОБА_4
та ОСОБА_2 належними і достовірними
доказами (а.с.145-147, 148-150).

Стосовно покликань прокурора про те, що
суд не в повній мірі дослідив показання
свідків, зокрема ОСОБА_6, то вони є
безпідставними, оскільки як
вбачається із змісту протоколу
судового засідання та постанови, судом
було оголошено пояснення цього та
інших свідків і дано відповідну
правову оцінку.

З урахуванням викладеного, апеляційний
суд вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2
не є суб'єктом відповідальності за
корупційне правопорушення,
передбачене ст.172-7 КУпАП, а тому
обґрунтовано і вмотивовано закрив
провадження у справі на підставі п.1
ст.247 цього ж Кодексу, тобто у зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Таким чином, доводи прокурора про
незаконність постанови є
безпідставними, і апеляційний суд не
знаходить підстав для її скасування.

Враховуючи вищенаведене, апеляційну
скаргу прокурора слід залишити без
задоволення, а постанову судді - без
зміни.

На підставі наведеного та керуючись
вимогами ст.294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Подані документи прокурором
Івано-Франківської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Кітралем С.І. та ОСОБА_2
долучити до матеріалів справи.

Апеляційну скаргу прокурора
Івано-Франківської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері Кітраля С.І. залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського міського суду від
13 грудня 2013 року щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області
Ю.Д. Шкрібляк

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області
Ю.Д. Шкрібляк