інстанції Лисенко Владислав
ВікторовичПровадження № 33/780/153/14
Доповідач у 2 інстанції
СвінціцькаКатегорія 147
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд Київської
області у складі:

судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Свінціцької О.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 06 грудня 2013 року;

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
грудня 2013 року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Чернігівської області,

громадянина України, не працюючого,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів на строк два роки.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що він 30 жовтня
2013 року близько 05 години 30 хвилин по
Брест-Литовському шосе в м. Києві
керував автомобілем марки «ВАЗ 2109»
державний номерний знак НОМЕР_1 з
ознаками алкогольного сп'яніння, а саме
різкий запах алкоголю з порожнини рота,
тремтіння пальців рук. В присутності
двох свідків від проходження огляду у
встановленому законом порядку на стан
алкогольного сп'яніння у лікаря
нарколога відмовився, тобто, порушив
вимоги п.2.5 ПДР України і вчинив
правопорушення, передбачене ч.1 ст.130
КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій вказує,
що адміністративне стягнення,
застосоване до нього не відповідає
вимогам законодавства, матеріалам та
обставинам справи, тому просить
замінити його на штраф. На думку
апелянта постанова суду є такою, що
постановлена без урахування всіх
фактичних обставин справи та не
відповідає вимогам законодавства.
Звертає увагу, що розгляд
адміністративної справи в суді першої
інстанції щодо нього відбувався у його
відсутності, так як повістка
направлялась за адресою, за якою він не
проживає, і відповідно, він її не
отримував, про час, місце та дату
розгляду справи належним чином
повідомлений не був, що позбавило його
можливості дати суду пояснення і
навести свої заперечення щодо
недоцільності позбавлення його права
керувати автомобілем.

Як зазначає апелянт, суд першої
інстанції не вказав жодного доводу, на
підставі якого обирає адміністративне
стягнення саме у вигляді позбавлення
права керування транспортними
засобами. Крім цього вказує, що в
матеріалах справи в якості доказів
міститься характеристика на ОСОБА_2,
але з тексту постанови не вбачається,
щоб вона досліджувалась, окрім того, в
протоколі про адміністративне
правопорушення АГ2 №922123 від 30.01.2013
стоїть відмітка (завірена належним
чином) про відсутність в його діях
повторності, що є істотною обставиною
при обранні виду стягнення. Звертає
увагу, що автомобіль використовується
ним у робочих цілях і позбавлення права
керувати транспортними засобами
ставить його в дуже скрутне становище
та позбавляє можливості брати активну
участь в громадському житті населених
пунктів, адже він не має можливості
іншого заробітку для існування. Окрім
того, зазначає, що свою провину визнав
та щиро розкаявся, а у сукупності з тим,
що вчинене ним правопорушення не
заподіяло шкідливих наслідків, не
заподіяно шкоди, вважає це
пом'якшуючими обставинами при обранні
виду стягнення.

Крім того, ОСОБА_2 просить поновити
строк на подачу апеляційної скарги
посилаючись на те, що постанову суду
він отримав лише 29.01.2014 року, а тому
строк на подачу апеляції ним було
пропущено з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи, та
перевіривши доводи апеляції, суд
приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 294 КУпАП
апеляційний суд має право поновити
строк для апеляційного оскарження
постанови місцевого суду.

Наведені ОСОБА_2 причини пропуску
строку на подачу апеляційної скарги
визнаються судом поважними, оскільки в
матеріалах справи відсутні дані, що він
отримав судову повістку на 06.12.2013, а
копію постанови суду першої інстанції
ним було отримано 29.01.2014, що
стверджується також його показами,
даними в судовому засіданні в
апеляційному суді, у зв'язку із чим суд
вважає за необхідне поновити строк на
оскарження постанови суду від 06.12.2013.

Висновки судді про доведеність події
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КУпАП за обставин, наведених у
постанові та доведеність вини ОСОБА_2
його вчиненні стверджуються зібраними
у справі доказами і не оспорюються
самим ОСОБА_2 На підставі зібраних у
справі доказів суддя дійшов до
обґрунтованого висновку про
необхідність притягнення ОСОБА_2 до
відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із
накладенням на нього стягнення за цією
статтею.

Але поряд з цим суд вважає, що при
вирішенні питання про вид стягнення
суддя припустився помилки.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою
адміністративного стягнення є
виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, а також
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні
стягнення враховується характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Зазначених вимог закону суддею, при
розгляді справи про притягнення ОСОБА_2
до відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП
та накладенні на нього стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами у повній мірі
не дотримано. На думку суду, із
урахуванням обставин вчинення
правопорушення, даних про особу
правопорушника, який позитивно
характеризується за місцем проживання,
раніше до адміністративної
відповідальності не притягувався та
обставин, які пом'якшують
відповідальність правопорушника,
якими є: визнання ОСОБА_2 своєї вини у
вчиненні правопорушення, потреба у
використанні транспортного засобу для
матеріального забезпечення сім'ї -
визначеній у ст. 23 КУпАП меті
адміністративних стягнень буде
сприяти стягнення у виді штрафу. В
зв'язку із цим суд вважає за необхідне
змінити вид накладеного на ОСОБА_2
стягнення, застосувавши щодо нього
стягнення у виді штрафу.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 268
КУпАП справа про адміністративне
правопорушення розглядається у
присутності особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності.
Під час відсутності цієї особи справу
може бути розглянуто лише у випадках,
коли є дані про своєчасне її сповіщення
про час і місце розгляду справи і якщо
від неї не надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
зазначена справа була розглянута у
відсутності ОСОБА_2, при цьому
матеріали справи не містять будь - яких
даних про те, що він був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи. Розглянувши справу за
відсутності правопорушника суддя
допустив порушення гарантованих ст. 268
КУпАП прав ОСОБА_2, та позбавив його
права надати пояснення по суті справи
та докази на їх підтвердження чи
спростування, що є порушенням вимог
закону.

Враховуючи наведене, постанова судді
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 06 грудня 2013 року
щодо ОСОБА_2 підлягає зміні в частині
накладеного адміністративного
стягнення шляхом його пом'якшення до
штрафу.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне
оскарження постанови
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 06 грудня 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову судді Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 06
грудня 2013 року щодо ОСОБА_2 змінити в
частині стягнення.

Накладене на ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП
стягнення у виді позбавлення права
керування усіма видами транспортних
засобів строком на два роки пом»якшити
до штрафу в розмірі 3400 гривень, який
підлягає стягненню в доход держави.

В іншій частині постанову
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 06 грудня 2013 року -
залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя
О.П.Свінціцька