Справа № 315/1953/13-п
Номер провадження № 3/315/4/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2014 року м. Гуляйполе
Суддя Гуляйпільського районного суду
Запорізької області Н.Д.Каракай,
розглянувши матеріали, які надійшли з
ВДАІ Гуляйпільського РВ ГУМВС України
в Запорізькій області про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого,
проживає: АДРЕСА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

В протоколі про адміністративне
правопорушення серії АА2 №879407 від
19.12.2013року вказано, що 19.12.2013 року о 14
год. 30 хв. гр. ОСОБА_1 в м.Гуляйполе
Запорізької області, по вулиці
Донецькій керував автомобілем НОМЕР_1
з явно вираженими ознаками
алкогольного сп'яніння ( запах алкоголю
з порожнини рота, почервоніння очей).
Від огляду на стан сп'яніння відмовився
в присутності свідків, чим порушив
вимоги п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою
вину у вчиненні правопорушення не
визнав і пояснив, що 19.12.2013 року він
керував автомобілем НОМЕР_1 по вулиці
Донецькій в м.Гуляйполе Запорізької
області, де був зупинений працівниками
ДАЇ, які склали відносно нього протокол
про адміністративне правопорушення за
керування транспортним засобом в стані
алкогольного сп'яніння, проте у той
день він вживав з ранку 0,33 «Лонгер»,
напій, тому відмовився від проходження
медичного огляду для встановлення
стану алкогольного сп'яніння в лікарні.
Йому не пропонували пройти тест за
допомогою пристрою та дихнути в нього.
В цей же день, в межах години він
самостійно за власної ініціативи
поїхав в Гуляйпільську районну
лікарню, де отримав висновок, що він
тверезий. Просить не притягувати його
до адміністративної відповідальності,
а провадження по справі закрити за
відсутністю в його діях складу
правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що провадження у
справі про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1
підлягає закриттю за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення з наступних підстав.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що
суддя при розгляді справи про
адмінправопорушення має своєчасно,
всебічно, повно, об'єктивно з'ясувати
обставини справи і вирішити її в точній
відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненням особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото і кінозйомки, відеозапису,
які використовуються при нагляді за
виконанням правил норм і стандартів, що
стосується забезпечення безпеки
дорожнього руху, протоколом про
вилучення речей і документів, а також
іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова
особа) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність, чи заподіяно
матеріальну шкоду, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог п. 2 ст 278 КУпАП
та п. 24 постанови № 14 Пленуму
Верховного Суду України від 23.12.2005 року
«Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті», суд під
час підготовки справи до розгляду
повинен виявити недоліки наданих
матеріалів та протоколу, з'ясувати всі
обставини, перелічені у статтях 247 і 280
КУпАП, у тому числі допиту свідків та
призначення експертизи, зміст
постанови судді має відповідати
вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284
КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести
докази, на яких ґрунтується висновок
про вчинення особою адміністративного
правопорушення та зазначити мотиви
відхилення інших доказів, на які
посилався правопорушник, чи
висловлених останніх доводів.

З протоколу про адміністративне
правопорушення вбачається, що ОСОБА_1
при зупинці його працівниками ДАІ 19
грудня 2013 року о 14-30 годині від
проходження медичного огляду на стан
сп'яніння відмовився. Однак, це
спростовуються актом медичного огляду
з метою виявлення стану
алкогольного,наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції № 175,
виданого Гуляйпільською районною
лікарнею 19 грудня 2013 року о 15-30 год.,
відповідно до якого вбачається, що
ОСОБА_1 на момент обстеження був
тверезий, що також було підтверджено
допитаним в судовому засіданні свідком
ОСОБА_2, лікарем-психіатром-наркологом
Гуляйпільської ЦРЛ Запорізької
області..

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП
огляд на стан сп'яніння водія
транспортного засобу проводиться
працівником міліції на місці зупинки з
використанням спеціальних технічних
засобів у присутності двох свідків, а
для проведення такого огляду в
закладах охорони здоров'я може бути
лише дві підстави: незгода водія на
проведення огляду на стан сп'яніння
працівником міліції з використанням
спеціальних технічних засобів; незгода
водія з результатами огляду
проведеного працівником міліції. Що
також передбачено Інструкцією про
виявлення у водіїв транспортних
засобів ознак алкоголю, наркотичного
чи іншого сп'яніння або перебування
під впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції,
(затвердженою Наказом Міністерства
внутрішніх справ України та
Міністерства охорони здоров'я України
09.09.09 N 400/666, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 6.10.2009 за N
931/16947 р.), а також п.6 Порядку направлення
водіїв транспортних засобів для
проведення огляду з метою виявлення
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції, і
проведення такого огляду (затв.
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 грудня 2008 р. N 1103), а саме, що «Водій
транспортного засобу, що відмовився
від проведення огляду на місці
зупинки транспортного засобу або
висловив незгоду з його результатами,
направляється уповноваженою особою
Державтоінспекції для проведення
огляду до відповідного закладу охорони
здоров'я».

Але згідно протоколу про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1, не зазначено, що йому
було запропоновано на місці із
застосуванням спеціальних технічних
засобів в присутності двох свідків
пройти огляд на стан сп'яніння, не
підтвердили це і допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
підтвердили, що працівники міліції
відразу запропонували ОСОБА_1 пройти
освідування у лікарні, на що останній
відмовився.

А до пояснень свідка ОСОБА_5 в судовому
засіданні, що у працівників міліції був
«Алкотестер», від дихання в який
відмовився ОСОБА_1, суд відноситься
критично, поскільки вони
спростовуються змістом протоколу про
адміністративне правопорушення, де не
зазначено, що огляд проводився за
допомогою технічного засобу (назва,
номер).

Відповідно до п. 5 ст 266 КпАП
Укрїни, огляд особи на стан
алкогольного сп'яніння або щодо
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, проведений з
порушенням вимог цієї статті,
вважається недійсним.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади, їх посадові особи
зобов'язанні діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
законами України.

Згідно з ст. 62 Конституції України
обвинувачення не може ґрунтуватися на
доказах одержаних незаконним шляхом, а
також на припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Наведене свідчить, що працівник ВДАІ
при порушенні щодо ОСОБА_1 провадження
в справі про адміністративне
правопорушення діяв не у відповідності
до своїх повноважень та способу, що
передбачені чинним законодавством, а
пояснення в судовому засіданні ОСОБА_6
суд не приймає до уваги, враховуючи, що
саме він склав протокол про
адміністративне правопорушення..

За таких обставин, враховуючи даний
конституційний принцип, вважаю, що
відомості у протоколі про
адміністративне правопорушення про те,
що ОСОБА_1 порушив п. 2.5 а ПДР України не
можуть бути визнані доказами,
оскільки фактично ґрунтуються
виключно на обставинах викладених в
протоколі працівником ДАІ та не
відповідають дійсним обставинам
справи, а тому не можуть бути прийняті
судом як достовірні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, провадження в справі
про адміністративне правопорушення не
може бути розпочато, а розпочате
підлягає закриттю у випадку
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 7 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
ніхто не може бути підданий заходу
впливу в зв'язку з адміністративним
правопорушенням не інакше як на
підставах і в порядку, встановлених
законом.

У зв'язку з цим, провадження у
даній справі підлягає до закриття на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 221, 247 п.1, 266, 283, 284 КУпАП та
відповідно до ст.130 ч.1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, -

П О С Т
А Н О В И В :

Провадження у справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ст.130 ч. 1 КУпАП
відносно ОСОБА_1 закрити у зв'язку з
відсутністю події адміністративного
правопорушення.

Постанову судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або
прокурором протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Суддя: Каракай Н. Д.