Справа № 359/62/14-п Головуючий у І
інстанції Криворучко І.В. Провадження
№ 33/780/86/14 Доповідач у 2 інстанції
ГабрієльКатегорія 138
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 лютого 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд Київської області в
складі судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Габрієля В.О., з
участю особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 січня 2014 року -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 січня 2014 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та
призначено йому стягнення у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на 1
(один) рік.

ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що 06.12.2013 р. о 12
год. 30 хв. на а/д Гора-Требухів водій,
керуючи автомобілем «BMW» д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись заднім ходом, не звернувся за
допомогою до сторонніх осіб, внаслідок
чого допустив зіткнення з автомобілем
«Mersedes» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням
водія ОСОБА_4, чим порушив п. 10.9 ПДР
України. Внаслідок ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження,
потерпілих немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить змінити постанову, а саме
замінити позбавлення права керування
всіма видами транспорту на строк 1
(один) рік на накладення штрафу в
розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що постанова
суду першої інстанції є незаконною та
необґрунтованою в частині
застосування адміністративного
стягнення. Суд першої інстанції, при
винесенні оскаржуваної постанови
допустив порушення закону, а саме ч. 1
ст. 30 КУпАП, оскільки застосував такий
вид адміністративного стягнення, як
позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на один
рік, хоча скоєне за своєю природою та
розміром завданої шкоди грубим не є та
вчинене вперше. В порушення ч. 3 ст. 252
КУпАП, його, як особу яка притягається
до адміністративної відповідальності,
не було взагалі повідомлено про час і
місце розгляду справи і у зв'язку з цим
ОСОБА_3 був позбавлений можливості
користуватись правами передбаченими ч.
2 ст. 252 КУпАП, й зокрема подати до суду
нові докази.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_3, який підтримав апеляційну
скаргу з посиланням на зазначені у ній
доводи, вивчивши матеріали
адміністративної справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Викладені у постанові висновки судді
про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
правильності кваліфікації його дій за
ст. 124 КУпАП є обґрунтованими та
правильними.

Однак судом першої інстанції при
накладенні адміністративного
стягнення не враховані наступні
обставини.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою
адміністративного стягнення є
виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, а також
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні
стягнення враховується характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Зазначені вимоги закону суддею, при
розгляді справи про притягнення ОСОБА_3
до відповідальності за ст. 124 КУпАП не
були дотримані у повній мірі. Судом
першої інстанції не з'ясовано та не
враховано в сукупності всі обставини,
зокрема те, що механічні пошкодження
спричинені автомобілю потерпілого
ОСОБА_4 є незначними, а згідно пояснень
наданих ОСОБА_3 при складенні
протоколу, останній своєї вини у
вчиненні ДТП не заперечував. Зважаючи
на дані обставини, застосування до
ОСОБА_3 адміністративного стягнення у
виді позбавлення права керувати
транспортними засобами на 1 (один) рік,
слід вважати занадто суворим та таким,
що не відповідає особі правопорушника.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі,
щодо неналежного його повідомлення про
місце та час розгляду справи є такими,
що спростовуються матеріалами справи,
оскільки відповідно до протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АГ2 № 132312 від 06.12.2013 року останній
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про що є його підпис.

З огляду на вищезазначене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3
підлягає частковому задоволенню, а
постанова Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 січня 2014 року зміні в частині
накладення адміністративного
стягнення із застосуванням до ОСОБА_3
стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425
грн.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Постанову судді Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 10 січня 2014 року щодо ОСОБА_3 змінити
в частині накладення стягнення.

За вчинення правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП застосувати
до ОСОБА_3 адміністративне стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в
сумі 425 (чотириста двадцять п'ять)
гривень.

В іншій частині постанову залишити без
змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області / підпис /
В.О. Габрієль

З оригіналом згідно.

Суддя
В.О. Габрієль