Справа № 381/6136/13-п Головуючий у І
інстанції Буймов Л. П. Провадження №
33/780/58/14 Доповідач у 2 інстанції
ГабрієльКатегорія 147
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2014 року
м. Київ

Апеляційний суд Київської області в
складі судді судової палати з розгляду
кримінальних справ Габрієля В.О., з
участю особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 на
постанову судді Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 02 грудня 2013 року -

в с т а н о в и в :

Постановою судді Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 02 грудня 2013 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, не працюючого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та
призначено йому стягнення у виді
позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на 2
(два) роки.

ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної
відповідальності за те, що 15.10.2013 року о
20 год. 25 хвилин в с. Веприк Фастівського
району Київської області ОСОБА_2
керував автомобілем SKODA FABIA, номерний
знак НОМЕР_1 в стані алкогольного
сп'яніння, що було встановлено під час
використання технічного засобу
газоаналізатору, на екрані алкотестеру
висвітився результат - 0,5 ‰.

В апеляційній скарзі захисник
ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить
постанову суду першої інстанції
скасувати, а справу про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
постанова суду першої інстанції
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Так, суд не прийняв до уваги належні
докази того, що ОСОБА_2 був тверезий, але
виніс рішення на підставі протоколу,
який був складений з великою кількістю
порушень і не міг підтверджувати той
факт, що ОСОБА_2 знаходився у стані
алкогольного сп'яніння. Працівниками
ДАІ було грубо порушено норми
Інструкції «Про виявлення у водіїв
транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції», а саме
ОСОБА_2 не було доставлено до
найближчого медичного закладу, він
самостійно пройшов повторний тест на
встановлення стану алкогольного
сп'яніння в медичному закладі , де того
ж дня було видано протокол медичного
огляду, де зазначалося, що ОСОБА_2
тверезий. Також зазначає, що апеляційна
скарга, згідно поштового чеку, була
подана 06.12.2013 року, тобто у встановлений
законом строк, але згідно постанови
Апеляційного суду Київської області
від 19 грудня 2013 року скарга була
повернута через те, що в ній був
відсутній підпис представника. Дана
постанова була отримана 23 грудня 2013
року та одразу похибка була виправлена
у зв'язку з чим просить поновити строк
для подання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які
підтримали свою апеляційну скаргу з
посиланням на зазначені у ній доводи,
вивчивши матеріали адміністративної
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Викладені у постанові висновки судді
про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
правильності кваліфікації його дій за
ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджуються
зібраними у справі доказами.

Так, вина ОСОБА_2 підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення серії АГ2 № 109518, який
був складений 15.10.2013 року за фактом
керування ОСОБА_2 транспортним засобом
в стані алкогольного сп'яніння та
квитанцією алкотесту DRAGER 6810.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_2,
останній себе винним не визнав, в своїх
письмових поясненнях вказав, що був
абсолютно тверезий, що може
підтвердити свідок, що був з ним в
машині на час зупинки, а також
протоколом медичного огляду для
встановлення факту вживання
психотропної речовини та стану
сп'яніння від 15.10.2013 року.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 15.10.2013
року був на рейсі в с. Веприк
Фастівського району на автобусі ПАЗ.
Ввечері, вже в темну пору часу його
спинили працівники ВДАІ і попросили
засвідчити факт перевірки особи на
стан алкогольного сп'яніння на
алкотестері, де було 0,5 ‰, про що
останній розписався в протоколі і
поїхав по маршруту.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що 15.10.2013
року разом зі своїм товаришем ОСОБА_2
повертався з м. Києва після роботи,
будь-яких алкогольних напоїв в цей день
вони не вживали. Після того, як
працівники ВДАІ зупинили їх машину,
свідок пояснив, що він весь час
перебував в машині, а ОСОБА_2 десь
відходив. Під час складання
адмінпротоколу працівники ВДАІ хотіли
поставити машину на штраф майданчик,
однак свідок маючи водійське
посвідчення написав працівникам ВДАІ
розписку про те, що зобов'язується не
допускати до керування громадянина
ОСОБА_2 до повного його витверезіння, в
чому власноручно розписався.

Суд першої інстанції належним
чином надав оцінку доказам в їх
сукупності, прийшов до правильного
висновку про те, що протокол про
адміністративне правопорушення
складений у відповідності до вимог ст.
256 КУпАП та обґрунтовано надав оцінки
тому факту, що протокол медичного
огляду для встановлення факту вживання
психотропної речовини та стану
сп'яніння від 15.10.2013 року в силу ст. 266
КУпАП є недійсним, а отже не може бути
допустимим доказом.

Міськрайонний суд обґрунтовано
критично віднісся до пояснень ОСОБА_2,
щодо обставин вчинення правопорушення,
що мало місце 15.10.2013 року, як таких, що
спрямовані на уникнення
відповідальності за вчинене.

У відповідності до ст. 23 КУпАП метою
адміністративного стягнення є
виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, а також
запобігання вчиненню нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

За змістом ст. 33 КУпАП при накладенні
стягнення враховується характер
вчиненого правопорушення, особа
порушника, ступінь його вини, майновий
стан, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність.

Зазначені вимоги закону суддею, при
розгляді справи про притягнення ОСОБА_2
до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП
та накладенні на нього стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами були дотримані
у повній мірі.

Також слід зазначити, що апеляційна
скарга на постанову Фастівського
міськрайонного суду Київської області
від 02 грудня 2013 року була направлена до
суду першої інстанції 06.12.2013 року, а
отже строк на її оскарження не був
пропущений. Однак, згідно постанови
Апеляційного суду Київської області
від 19 грудня 2013 року була повернута,
оскільки в ній був відсутній підпис
представника. Після усунення вказаного
недоліку, апеляційна скарга була
направлена до суду першої інстанції
повторно 24 грудня 2013 року. Враховуючи
дані обставини та з метою захисту прав
особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
строк на подання апеляційної скарги
підлягає поновленню.

З огляду на вищезазначене постанова
судді Фастівського міськрайонного
суду Київської області від 02 грудня 2013
щодо ОСОБА_2 відповідає вимогам закону,
підстав для її зміни чи скасування суд
не вбачає у зв'язку із чим залишає цю
постанову без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Представнику ОСОБА_3, який діє в
інтересах ОСОБА_2 поновити строк на
подачу апеляційної скарги на постанову
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 02 грудня 2013 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3,
який діє в інтересах ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову судді
Фастівського міськрайонного суду
Київської області від 02 грудня 2013 року
щодо ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області / підпис /
В.О. Габрієль

З оригіналом згідно.

Суддя
В.О. Габрієль