Апеляційний суд міста Севастополя
Справа № 33/797/6/14
інстанції: Бурлаков Г.С.
Категорія: ч.1 ст.130 КпАП України
Доповідач: Кабаль І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2014 року Суддя судової палати з
кримінальних справ Апеляційного суду
міста Севастополя Кабаль І.І.,за участю
особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_4, захисника- адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду в місті Севастополі апеляційну
скаргу ОСОБА_4 на постанову судді
Нахімовського районного суду міста
Севастополя від 06 грудня 2013 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
Вінницької області, громадянин
України,який працює приватним
підприємцем, зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст.130 КпАП
України та підданий адміністративному
стягненню у виді позбавлення права
керування всіма видами транспортних
засобів строком на 1 рік,

в с т а н о в и в:

Згідно постанови районного суду ОСОБА_4
визнаний винним у скоєнні
адміністративного правопорушення за
наступних підстав.

Так, 30 жовтня 2013 року, о 19 год. 10 хв., на
вул.Жовтневої Революції в
м.Вознесенську, Миколаївської області,
ОСОБА_4 керував транспортним засобом -
автомобілем «Renawt AE 10», державний номер
НОМЕР_1, з ознаками алкогольного
сп`яніння (запах алкоголю з порожнини
рота). Від огляду у встановленому
порядку ухилився, відмовився слідувати
в медичну установу в присутності двох
свідків.

Своїми діями ОСОБА_4 порушив вимоги
п.2.5.Правил дорожнього руху України, чим
скоїв адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.130 КпАП України.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4, не
заперечуючи фактичні обставини справи,
доказів і кваліфікації дій, просить
постанову в частині накладеного на
нього стягнення змінити та призначити
адміністративне стягнення, не
пов`язане з позбавленням права
керування транспортними засобами.

Апеляція мотивована тим, що при
призначенні стягнення районний суд
врахував тільки обставини, які
обтяжують відповідальність та не
прийняв до уваги його щире каяття та
визнання провини під час складення
протоколу, та те, що робота водієм є
єдиним джерелом його доходу, щоб
утримувати сім`ю.

Заслухавши доповідача, думку ОСОБА_4,
його захисника, які підтримали
апеляційну скаргу у повному обсязі,
перевіривши справу та обговоривши
доводи апеляції, Апеляційний суд
вважає за необхідним її задовольнити з
наступних підстав.

Крім особистого визнання, вина ОСОБА_4 у
скоєнні правопорушення, передбаченого
ч.1 ст.130 КпАП України, підтверджена
сукупністю дослідженими судом доказів,
яким дана належна оцінка в постанові.

У протоколі про адміністративне
правопорушення зафіксований факт
управління ОСОБА_4 автомобілем «Renawt AE
10», державний номер НОМЕР_1, у стані
алкогольного сп`яніння, а також відмова
від медичного огляду ( а.с.1).

Аналізуючи викладені докази в їх
сукупності, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України.

Разом з тим, при призначенні ОСОБА_4
виду адміністративного стягнення у
вигляді позбавлення права керування
транспортними засобами, районний суд в
порушення вимог ст.33 КпАП України, не
належним чином мотивував своє рішення
та не врахував всіх обставин, що
пом'якшують відповідальність.

Згідно ч.2 ст.33 КпАП України при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Так, в матеріалах справи відсутні
будь-які данні про те, що ОСОБА_4 раніше
притягувався до адміністративної
відповідальності за порушення Правил
дорожнього руху України.

На обтяжуючі відповідальність
обставини суд першої інстанції в
постанові не вказує.

У відповідності зі ст. 294 КпАП
України, Апеляційний суд, переглядаючи
справу в межах апеляційної скарги, може
дослідити нові докази, які не
досліджувалися раніше, якщо визнає
обґрунтованими ненадання їх до
місцевого суду.

Так, згідно виписки з Єдиного
Державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_4 є
фізичною особою-підприємцем.

На його утриманні знаходяться
неповнолітня донька ОСОБА_7,1998 року
народження, та донька ОСОБА_1, яка є
студенткою вищого навчального
закладу.

При складенні протоколу про
адміністративне правопорушення ОСОБА_4
вину визнав повністю (а.с.1).

Вказані обставини свідчать про те, що
позбавлення ОСОБА_4 права керування
транспортними засобами позбавить його
та осіб, які знаходяться на його
утриманні, основного джерела
існування.

Аналізуючи викладені обставини та
враховуючи, що адміністративне
стягнення є не тільки мірою
відповідальності за скоєння
правопорушення, але має мету виховання
особи в дусі дотримання Законів
України, попередження скоєння нових
правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами,
Апеляційний суд вважає необхідним
призначити ОСОБА_4 стягнення у вигляді
штрафу, у зв`язку з чим постанова
районного суду в частині накладеного
адміністративного стягнення підлягає
зміні.

Керуючись ст.ст.293,294 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Нахімовського районного
суду міста Севастополя від 06 грудня 2013
року стосовно ОСОБА_4 в частині
накладення адміністративного
стягнення,- змінити.

ОСОБА_4 піддати адміністративному
стягненню за скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України у
вигляді штрафу в розмірі 2550 гривень.

В іншій частині постанови суду першої
інстанції щодо ОСОБА_4 залишити без
змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

міста Севастополя І.І. Кабаль