АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 604/1667/13-пГоловуючий у 1-й
інстанції Могачевська В.Й. Провадження
№ 33/789/1/14 Доповідач - Кунець
І.М.Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2014 р. Суддя судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області Кунець І.М.

з участю: ОСОБА_1,

розглянувши справу про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_1 за його апеляційною скаргою,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Підволочиського районного
суду від 14 листопада 2013 року ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і
накладено адміністративне стягнення у
виді 2550 гривень штрафу.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави
судовий збір у розмірі 34 гривня 41 коп.

Згідно даної постанови 17 жовтня 2013
року о 02 год. 45 хв., по вул. Незалежності
в м. Волочиськ Хмельницької області, гр.
ОСОБА_1 керував транспортним засобом
марки "ДАФ" державний реєстраційний
знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння, відмовився від
проходження у встановленому порядку
медичного огляду на стан сп'яніння та
продувати техпристрій для визначення
стану алкогольного сп'яніння, чим
порушив п.2.5 Правил дорожнього руху
України.

В апеляційній скарзі та поданій до неї
заяві ОСОБА_1 просить поновити строк на
апеляційне оскарження, а вказану
постанову скасувати і постановити нове
рішення, яким змінити вид стягнення з
штрафу на громадські роботи, оскільки
дана постанова винесена з порушенням
норм процесуального закону. Вважає, що
суд не врахував, що він був під впливом
сильного душевного хвилювання,
оскільки спішив додому, щоб відвести
дитину до лікарні, повністю визнав свою
вину, в вчиненому чистосердечно
розкаявся, в даний час являється
безробітним, дружина не працює, вони
мають на утриманні двоє дітей.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який
підтримав подану апеляційну скаргу,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
приходжу до висновку, що апелянту слід
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги з таких міркувань.

Як видно із матеріалів справи
апеляційна скарга на постанову суду
від 14 листопада 2013 року поступила до
суду 25 листопада 2013 року, а тому строк
на апеляційне оскарження підлягає
поновленню, а апеляційна скарга-
розгляду.

Щодо суті апеляційної скарги, то, як
видно із постанови суду та матеріалів,
справа розглянута з участю ОСОБА_1, з
дотриманням норм процесуального
закону, а тому підстав для її
скасування та прийняття нової
постанови суд апеляційної інстанції
не знаходить.

Щодо зміни постанови суду в частині
накладення стягнення на ОСОБА_1 штрафу
на громадські роботи, як про це він
просить в апеляційній скарзі, то це не
може бути зроблено судом апеляційної
інстанції, виходячи з таких міркувань.

За змістом ст.24 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП
покарання в виді громадських робіт є
важчим від покарання в виді штрафу.

Згідно ч.9 ст.294 КУпАП у разі зміни
постанови в частині накладення
стягнення в межах, передбачених
санкцією статті цього кодексу, воно не
може бути посилене.

Таким чином, згідно закону змінити
накладене судом першої інстанції
стягнення в виді штрафу на громадські
роботи, суд апеляційної інстанції не
може, а тому клопотання ОСОБА_1 в цій
частині також задоволенню не підлягає.

Оскільки на ОСОБА_1 судом першої
інстанції накладено стягнення в виді
штрафу в мінімальному розмірі,
передбаченому ч.1 ст.130 КУпАП, то ця міра
стягнення вже не може бути пом'якшена.

Виходячи із наведеного, керуючись
ст.ст.7, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Підволочиського районного суду
Тернопільської області від 14 листопада
2013 року, стосовно нього - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.М. Кунець