Справа № 456/6431/13-п
Головуючий у 1 інстанції: Бучківська
Провадження № 33/783/118/14
Доповідач: Марітчак Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2014 року Апеляційний суд
Львівської області під головуванням
судді апеляційного суду Марітчака Т.М.,
за участі особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 та представника потерпілого
ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м.
Львові апеляційну скаргу представника
потерпілого на постанову судді
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 28.01.2014 року
стосовно ОСОБА_1, -

в с т а н о в и в:

цією постановою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, тимчасово не
працюючого, уродженця і мешканця
АДРЕСА_1, одруженого, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей,

визнано винним у вчиненні
адміністративних правопорушень за ст.
124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на 1
(один) рік, без оплатного вилучення
транспортного засобу.

Постановою судді, ОСОБА_1 визнаний
винним за те, що він 26.11.2013 року близько
14.00 год. на вул. Дрогобицькій у м. Стрию
Львівської області, керуючи
автомобілем «Фіат Скудо» д.н.з. НОМЕР_1,
не врахувавши дорожньої обстановки та
стан транспортного засобу, виїхав на
смугу зустрічного руху, де здійснив
зіткнення з автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з.
НОМЕР_2 під керуванням потерпілого
ОСОБА_2, внаслідок чого вказані
автомобілі отримали технічні
пошкодження, а ОСОБА_1 в подальшому
відмовився від проходження огляду на
стан алкогольного сп'яніння, чим
порушив вимоги п.п. 12.1, 2.5 Правил
дорожнього руху в Україні.

Не погоджуючись із постановою судді
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 28.01.2014 року
стосовно ОСОБА_1, не заперечуючи проти
фактичних обставин події, викладених у
постанові суду першої інстанції та
доведеності провини ОСОБА_1 в порушенні
Правил дорожнього руху і кваліфікації
судом його дій за ст. 124, ч. І ст. 130 КпАП
України, представник потерпілого
адвокат ОСОБА_3 подав на неї апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову судді скасувати і
постановити нову постанову та накласти
на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у
вигляді позбавлення прав керування
транспортними засобами на строк до 2
(двох) років.

Апелянт покликається на те, що на час,
коли відбулася вказана подія, санкція
ч. І ст. 130 Кодексу України про
адміністративне правопорушення
передбачала покарання у вигляді
штрафу, адміністративного арешту,
громадських робіт так і позбавлення
права керування транспортними
засобами на строк від одного до двох
років, а тому позбавлення прав винного
на термін один рік, на думку апелянта, є
таким, що не відповідає особі
правопорушника, а відтак судом першої
інстанції не було враховано в повній
мірі усі обставини справи.

Суд першої інстанції, на думку
апелянта, також не в повній мірі дав
оцінку особі правопорушника, зокрема
тому, що ОСОБА_1 неодноразово
притягувався за керування
транспортними засобами у нетверезому
стані та за дії, що були кваліфіковані
за ст. 173 КУпАП, які також були вчинені у
стані алкогольного сп'яніння (а.с. 60) та
не врахував покази свідків ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, які були присутні при відмові
порушника пройти медичний огляд на
стан сп'яніння та надавали пояснення,
згідно яких ОСОБА_1 перебував з явними
ознаками сп'яніння, ледь тримався на
ногах (а.с. 6, 7).

Окрім цього, на думку апелянта, суд
першої інстанції не врахував покази
самого потерпілого ОСОБА_2, який у
судовому засіданні зазначив, що після
факту ДТП, правопорушник вийшовши з
автомобіля та оцінивши наслідки своїх
дій, намагався втекти з місця ДТП, а
відтак потерпілий був змушений після
отриманих травм ще й доганяти
винуватця.

Викладені вище обставини не були
враховані судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваної постанови, а
тому і не знайшли свого аналізу та
оцінки в її мотивувальній частині, що
призвело до накладення
несправедливого стягнення.

Заслухавши доповідача, думку
представника потерпілого ОСОБА_3, який
підтримав подану ним апеляційну
скаргу, особи, що притягається до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1 про залишення оскаржуваної
постанови без змін, апеляційний суд
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, оскаржувану постанову
скасувати та постановити нову
постанови з наступних підстав.

Згідно ст. 33 КУпАП, при накладенні
адміністративного стягнення, суд
повинен врахувати цілий ряд обставин, а
саме характер вчиненого
правопорушення, особу порушника,
ступінь його вини, майновий стан,
обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а за наявності у
санкції конкретного правопорушення
альтернативних видів стягнень, суд
повинен мотивувати своє рішення про те,
чому саме він обирає такий вид
адміністративного стягнення.

Відповідно до вимог ст. 34 КУпАП
обставинами, що пом'якшують
відповідальність за адміністративне
правопорушення є: щире каяття винного
та відвернення винним шкідливих
наслідків правопорушення, добровільне
відшкодування збитків або усунення
заподіяної шкоди.

Однак, як убачається з матеріалів
справи та пояснення представника
потерпілого ОСОБА_3 під час
апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1
на час розгляду справи судом першої
інстанції не розкаявся у вчиненому, не
прийняв мір до добровільного
відшкодування заподіяної шкоди, не
попросив вибачення у потерпілого.

З вимог ст. 23 КУпАП вбачається, що
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Однак, як убачається з матеріалів
справи, суд першої інстанції, на час
винесення своєї постанови, не в повній
мірі дав оцінку особі правопорушника
ОСОБА_1, зокрема тому, що він раніше
неодноразово притягувався до
адміністративної відповідальності за
керування транспортними засобами у
нетверезому стані, що підтверджується
постановами Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 11.10.2010 року, 17.03.2011 року (а.с.
61, 31) та від 14.09.2010 року про вчинення ним
правопорушення за ст. 173 КУпАП в стані
алкогольного сп'яніння (а.с. 60).

Суд першої інстанції необґрунтовано
прийшов до переконання про щире каяття
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому
правопорушень, оскільки в його
формальному каятті відсутній його
обов'язковий елемент - добровільне
відшкодування винним заподіяної шкоди,
а тому апеляційний суд приходить до
висновку про відсутність у ОСОБА_1
щирого каяття за вчинені ним
правопорушення.

Суд першої інстанції, прийшовши до
правильного висновку про винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень за ст.
124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак не дав оцінки
вказаним вище обставинам, на які
покликається заявник, внаслідок чого
наклав на ОСОБА_1 адміністративне
стягнення, яке не відповідає вимогам
ст. 33 КУпАП.

Суд першої інстанції, на думку
апеляційного суду, також не врахував
суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_1
правопорушень у сфері дорожнього руху,
їх можливі наслідки для інших
учасників дорожнього руху.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП
за наслідками розгляду апеляційної
скарги суд апеляційної інстанції має
право скасувати оскаржувану постанову
та постановити нову постанову.

Висновки суду першої інстанції,
викладені в його постанові щодо
доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні
правопорушень за ст. 124 КУпАП та ч. 1 ст.
130 КУпАП обґрунтовані, не оспорюються
судового розгляду та відповідають
вимогам закону, а тому апеляційний суд
на підставі доказів, досліджених судом
першої інстанції, перевірених
апеляційним судом приходить до
висновку про винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні правопорушень за ст. 124 КУпАП
та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Підсумовуючи викладене, апеляційний
суд приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги,
скасування оскаржуваної постанови та
постановлення нової постанови про
накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
позбавлення права керувати
транспортними засобами терміном на 2
роки.

Суд першої інстанції помилково вказав
у своїй постанові про недоцільність
оплатного вилучення у винного
транспортного засобу, оскільки він
належить іншій особі, так як редакція ч.
1 ст. 130 КУпАП як до внесення до неї змін
відповідно до Закону України «Про
внесення змін до статті 130 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення щодо посилення
відповідальності за керування
транспортними засобами у стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння» від 19 листопада 2013 року, так
і після їх внесення не передбачала
оплатного вилучення транспортного
засобу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
Львівської області, -

постановив:

апеляційну скаргу представника
потерпілого - адвоката ОСОБА_3
задовольнити, а постанову судді
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 28.01.2014 року
стосовно ОСОБА_1 скасувати.

ОСОБА_1 визнати винним за ст. 124, ч. 1 ст. 130
КУпАП і накласти на нього
адміністративне стягнення у вигляді
позбавлення права керувати
транспортними засобами строком на 2
(два) роки.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 36
(тридцять шість) грн. 54 коп. судового
збору.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного

суду Львівської області
підпис Т.М.
Марітчак.

Копія відповідно до оригіналу.

Суддя апеляційного суду
Т. Марітчак