Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/84/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Осадчук В.П.
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Лещенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Лещенко Р.М.,
за участі особи, яка притягнута до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу
останнього на постанову
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 16.01.2014
року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Новоукраїнського
районного суду Кіровоградської
області 16.01.2014 року ОСОБА_3 визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП та на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 2550 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний
винним в тому, що 11.11.2013 року о 20 годині 35
хвилин в м. Новоукраїнка
Кіровоградської області по вулиці
Кірова 63 він керував автомобілем Опель
Вектра д/н НОМЕР_2 з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з ротової порожнини), від
проходження медичного огляду для
визначення стану алкогольного
сп'яніння відмовився в присутності
двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5
Правил дорожнього руху.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить скасувати постанову суду
стосовно нього та закрити провадження
у справі, за відсутності в його діях
складу адміністративного
правопорушення, мотивуючи це тим, що
суд не взяв до уваги те, що в його діях
не має складу адміністративного
правопорушення, а інкриміноване йому
діяння не відповідає фактичним
обставинам справи. Так він наполягав на
проведенні огляду на становлення стану
алкогольного сп'яніння безпосередньо
на місці зупинки, однак працівник ДАІ
віднісся до його прохання як до відмови
від проходження огляду на предмет
вживання алкоголю. Не відповідають
дійсності, на думку апелянта, й
письмові пояснення свідків, яких
районний суд безпідставно не викликав
в судове засідання, та які були
відсутні під час його спілкування з
інспектором ДАІ. Тому вважає, що його
вина у скоєнні адміністративного
правопорушення не доведена. Також
звертає увагу на те, що суд взагалі не
обґрунтував необхідність накладення
такого адміністративного стягнення як
штраф, та його розмір.

Заслухавши ОСОБА_3, який підтримав свою
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення, зваживши доводи
апеляції, вважаю, що вона задоволенню
не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив
всі обставини справи, та правильно
дійшов висновку про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1
КУпАП, так як відповідальність за
вказане адміністративне
правопорушення настає у разі керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції, а також передачу
керування транспортним засобом особі,
яка перебуває в стані такого сп'яніння
чи під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмови особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
підтверджується: протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №899942 (а.с.1); письмовими поясненнями
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з яких
вбачається, що вони бачили , що 11.11.2013
року в АДРЕСА_1 по вул. Кірова 63 водій
автомобіля Опель Вектра д/н НОМЕР_2
ОСОБА_3, який вів себе зухвало, та не
виходив з вищевказаного автомобіля,
відмовився проїхати до лікарні на факт
встановлення стану алкогольного
сп'яніння, відсторонити вказаного
водія від керування автомобілем
працівникам ДАІ не вдалося, так як
останній зачинився в автомобілі
зсередини, а також відмовився від
підписів та пояснень в протоколі
(а.с.3-4).

Ніяких порушень законодавства про
адміністративні правопорушення, які б
вплинули на правильність прийнятого
місцевим судом рішення, та були б
підставою для його скасування, під час
складання протоколу про
адміністративні правопорушення, та під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, допущено не було.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне
стягнення, суд першої інстанції,
відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, у
повному обсязі врахував суспільну
небезпеку вчиненого правопорушення,
особу правопорушника, ступінь його
вини, обставини, що пом'якшують
відповідальність - а саме його щире
каяття, через що обґрунтовано наклав на
нього найбільш м'яке адміністративне
стягнення, передбачене санкцією ч. 1 ст.
130 КУпАП, у виді мінімального штрафу.

За вказаних обставин апеляційні
ствердження ОСОБА_3 щодо недоведеності
його провини у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є
безпідставними, а тому постанову
районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суддя
апеляційного суду Кіровоградської
області

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Новоукраїнського районного суду
Кіровоградської області від 16.01.2014 року
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладення
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 2550 грн. - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області

Лещенко Р.М.