Справа № 201/804/2014-п
Провадження № 3/201/206/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2014 рокум. ДніпропетровськСуддя
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська Мельниченко С.П.,
розглянувши в м. Дніпропетровську
справу про адміністративне
правопорушення, що надійшла
Територіальної державної інспекції
праці у Дніпропетровській області,
відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина Туреччини, працюючого
керівником ТОВ «СІМІТО.ЛТД», який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1,
притягнутого до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 41КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколу № 04-01-21/238 від 06.12.2013
року ОСОБА_1, будучи керівником
«СІМІТО.ЛТД», допустив порушення вимог
законодавства про працю, а саме: в ході
проведення перевірки ТОВ «СІМІТО. ЛТД»,
зареєстрованого АДРЕСА_2, було виявлено
ряд порушень, які носять систематичний
та довготривалий характер, виявлено, що
колективний договір у ТОВ «СІМІТО. ЛТД»
відсутній, чим не виконуються вимоги ч.
7 ст. 65 Господарського Кодексу України,
порушено ст. 11 КЗпП України, згідно якої
колективний договір укладається на
підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форм
власності і господарювання, які
використовують найману працю і мають
права юридичної особи, порушено вимоги
ст. 9 Закону України «Про колективні
договори та угоди», згідно якої на
новоствореному підприємстві
колективний договір укладається за
ініціативою однієї із сторін у
тримісячний строк після реєстрації
підприємства, якщо законодавством
передбачено реєстрацію, або після
рішення про заснування підприємства,
яке не передбачено його реєстрацію.
Допущено порушення ст. 5 Закону України
«Про оплату праці», згідно з якою
організація оплати праці здійснюється
на підставі: законодавчих та інших
нормативних актів, генеральної угоди
на державному рівні, галузевих,
регіональних угод, колективних
договорів, трудових договорів.
Суб'єктами організації оплати праці є:
власники, працівники, ст. 97 КЗпП та ст. 15
КЗпП України «Про оплату праці», згідно
якої у разі, коли колективний договір
на підприємстві не укладено, власник
або уповноважений ним орган
зобов'язаний погодити ці питання з
виборним органом первинної
профспілкової організації, що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво органом, що також не
виконано. Відсутність на підприємстві
колективного договору або іншого
нормативного акту з питань оплати
праці, погодженого з представником
трудового колективу, означає
відсутність на ньому основного
нормативного акту, що має регулювати
соціально-трудові відносини між
роботодавцем і найманими
працівниками. Виходячи з
вищевикладеного у Товаристві питання
щодо оплати праці вирішуються
одноосібно директором Товариства, що є
порушенням ст. 5, 15 Закону України «Про
оплату праці» ст. 97 КЗпП Ураїни.

У ТОВ «СІМІТО. ЛТД» відсутні правила
внутрішнього трудового розпорядку (на
момент перевірки не надані, що
вважається за відсутнє), чим порушено
ст.. 29, 142 КЗпП України, в ст. 142 КЗпПУ
зазначено, що трудовий розпорядок на
підприємствах, визначається правилами
внутрішнього трудового розпорядку, які
затверджуються трудовими колективами
за поданням власника або
уповноваженого ним органу в ст. 29 КЗпПУ
зазначено, що до початку роботи за
трудовим договором власник або
уповноважений ним орган ознайомив
працівника з правилами внутрішнього
трудового розпорядку та колективним
договором.

До перевірки не надані посадові і
робочі інструкції, таким чином
порушується вимога ст. ст. 96, 97, ч. 1ст. 21,
п. 1ст. 29 КЗпПУ пунктів 4, 5, 6, 7, 8 Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій робітників. Відсутність
зазначених інструкцій унеможливлює
будь які дії керівника підприємства
щодо зміни умов праці у відповідності
до ст.ст. 96,97,ч. 1, ст. 21, п. 1ст. 29 КЗпП
України, п. 4,5,6,7,8 Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій робітників, відсутність
зазначених інструкцій унеможливлює
будь які дії керівника підприємства
щодо зміни умов праці у відповідності
до ч.3 ст. 32 ст. 33 КЗпП України, згідно
вимог ст. 31 КЗпП України.

Вимогами ст. 115 КЗпП України» визначено,
що заробітна плата виплачується
працівниками регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, погодженим з виборним
органом первинної профспілкової
організації чи іншим уповноваженим на
представництво трудовим колективним
органом. Але не рідше двох разів на
місяць через проміж уток часу, що не
перевищує 16 календарних днів. В ході
проведення перевірки було надано
договір № 37/4 від 01 жовтня 2013 року про
надання робочих місць проходження
учнями професійно-технічних
навчальних закладів виробничого
навчання та виробничої практики між
Вищим професійним училищем № 17 та ТОВ
«СІМІТО. ЛТД», згідно договору прийняли
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на
виробниче навчання та виробничу
практику (згідно графіку початок з 19
листопада 2013 року), відповідно до п. 3.7
вищезазначеного договору нараховані
учням кошти в розмірі 100% перерахувати
на розрахунковий рахунок навчального
закладу у встановленому порядку з
метою використання 50 % заробітної плати
навчальним закладом, але станом на 04
грудня 2013 року ТОВ «СІМІТО. ЛТД»
заробітну плату вищезазначеним
практикантам не перераховано, чим
порушено вимоги ст.115 КЗпП України.

ОСОБА_1 у судовому засіданні свою вину у
вчиненні правопорушення визнав.

Винність правопорушника
підтверджуються актом перевірки
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Дніпропетровській
області № 04-01-21/238 від 06 грудня 2013 року,
яким зафіксовано факти вчинення ОСОБА_1
зазначених правопорушень у сфері
оплати праці працівникам зазначеного
підприємства, відповідно до ОСОБА_1
дійсно допустив зазначене
правопорушення.

Приймаючи до уваги викладене, роблю
висновок про доведеність вини
правопорушника в порушенні вимог
законодавства про працю, тобто у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

При визначені виду і розміру стягнення,
враховую характер скоєного
правопорушення, особистість
правопорушниці, ступінь його вини,
майновий стан і обставини, що
пом'якшують та обтяжують його
відповідальність.

З урахуванням викладеного вважаю за
необхідне накласти на правопорушника
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в дохід держави.

Крім того, відповідно до ст. 4 Закону
Україні «Про судовий збір», із змінами
та доповненнями, стягнути з
правопорушника судовий збір у розмірі
0,03 мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 283, 284, 299 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та
накласти на останнього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в дохід держави в сумі п'ятсот
десяти гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави
судовий збір у сумі тридцяти шести
гривень п'ятдесяти чотирьох копійок.

Постанову може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом десяти днів
з дня винесення постанови.

Суддя:С.П. Мельниченко