Справа № 434/9378/13
Провадження № 33/782/10/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2014 року

м. Луганськ

Апеляційного суду
Луганської області

у складі: судді Романченко
В.О.,

за участю: прокурора
Таранського О.А.,

правопорушника: ОСОБА_1,

захисника: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Луганська справу про
адміністративне правопорушення
відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Луганська, з вищою освітою, одруженого,
мешкає за адресою: АДРЕСА_1, працює:
лікарем хірургом відділення гнійної
хірургічної інфекції КЗ «Луганська
міська багатопрофільна лікарня №15»,

у скоєнні правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О
В И В :

Відповідно до протоколу про
вчинення корупційного діяння від 06.11.2013
року складеного прокурором міста
Луганська Рєдіним І.О. встановлено, що
ОСОБА_1, який на підставі наказу
головного лікаря КЗ «Луганської
міської багатопрофільної лікарні № 15»
від 02.02.2004 року № 9-К, займає посаду
лікаря - хірурга відділення гнійної
хірургічної інфекції КЗ «Луганська
міська багатопрофільна лікарня № 15» і
який є суб'єктом корупційних діянь та
інших правопорушень, пов'язаних з
корупцією, а також уповноваженим на
виконання функцій держави, порушив
встановленні законом обмеження щодо
використання службового становища, і
дані дії виконав при таких обставинах:

ОСОБА_1 відповідно до
функціональних обов'язків як лікар -
хірург відділення гнійної хірургічної
інфекції КЗ «Луганська міська
багатопрофільна лікарня № 15» здійснює
діагностику, планове та ургентне
лікування хірургічних хворих, у разі
потреби надання невідкладної медичної
допомоги, крім того застосовує сучасні
методи профілактики, диференційної
діагностики, лікування, реабілітації
та диспансеризації хворих в межах
своєї спеціальності, веде медичну
документацію у відділенні, здійснює
нагляд за виконанням хворим правил
внутрішнього розпорядку лікарні,
здійснює нагляд за отриманням, обліком
правильністю оформлення та обігу
листів непрацездатності;

06.02.2013 року о 11 годині 25 хвилин до
відділення гнійної хірургічної
інфекції КЗ «Луганської міської
багатопрофільної лікарні № 15», в
ургентному порядку, поступив хворий
ОСОБА_4, якого оглянув син хворого лікар
- хірург ОСОБА_1 ( згідно даних медичної
карти стаціонарного хворого № 574), і
прийняв рішення про необхідність
госпіталізації свого батька ОСОБА_4, та
виписав лист непрацездатності серія
АВР№697841 з 06.02.2013 року і підписав його у
завідувача відділення ОСОБА_5. В
подальшому ОСОБА_1 на правах лікуючого
лікаря здійснював стаціонарне
лікування свого батька, що
підтверджується щодобовими записами
ОСОБА_1 у медичні картці стаціонарного
хворого № 574); 27.02.2013 року у задовільному
стані виписав свого батька ОСОБА_4 до
праці з 28.02.2013 року і надав лист
непрацездатності серія АВР№697841 до
оплати у повному обсязі, а 29.03.2013 року за
платіжним дорученням № 370 від 29.03.2013
року ОСОБА_4 було зараховано на його
картрахунок суму по тимчасовій втраті
працездатності на підставі вказаного
листа непрацездатності серія АВР№697841
у розмірі 2959 грн. 57 копійок.

17.05.2013 року виїзною перевіркою
щодо обґрунтованості видачі листа
непрацездатності серія АВР№697841 ОСОБА_4
фондом соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
Луганської обласної виконавчої
дирекції, виявлений факт порушення
хворим ОСОБА_4 режиму перебування у
стаціонарному відділенні, що призвело
до збитків ФССзТВП. Зокрема, було
встановлено, що ОСОБА_4 перебуваючи на
посаді лікаря - хірурга Луганської
міської багатопрофільної лікарні № 4
та за сумісництвом лікарем - хірургом
ТОВ «Медичний центр Медар» під час
перебування на стаціонарному
лікуванні з 16.02.2013 року по 27.02.2013 року
здійснював в ТОВ « Медичний центр Медар
» платні оперативні втручання та огляд
хворих, що підтверджується записами у
медичних картках стаціонарних хворих
та протоколами оперативних втручань.

При цьому, ОСОБА_1 в порушення п.3.5,
4.1 та 10 Інструкції про порядок
заповнення листка непрацездатності,
затвердженої наказом МОЗ України №
532/274/136-ос/1406 від 03.11.2004 року, в
суперечність між особистими
інтересами та службовими
повноваженнями в бланк листа
непрацездатності свого батька ОСОБА_4
свідомо не вніс відомості про
порушення режиму перебування у
стаціонарному відділенні з 16.02.2013 року
за час проведення останнім операційних
втручань та огляду хворих у ТОВ
«Медичний центр Медар», в результаті
чого ФСС з ТВП нанесено матеріальну
шкоду у розмірі 2726 грн. 64 коп. (що
підтверджується матеріалами перевірки
ФСС з ТВП).

Виходячи з вищевикладеного,
прокурор, який склав даний протокол,
дійшов висновку, що в діях лікаря -
хірурга ОСОБА_1, який відповідно до п. п.
«а» п. 2 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про засади
запобігання і протидії корупції», є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, порушив
вимоги щодо повідомлення про конфлікт
інтересів, в супереч між особистими
інтересами та своїми службовими
повноваженнями не прийняв відповідні
рішення та дії під час виконання
службових повноважень і не вжив
заходів щодо протидії корупції, що
призвело до збитків державній установі
в розмірі 2726 грн. 64 коп., в чому на думку
прокурора, який складав протокол,
вбачаються ознаки складу порушення,
передбаченого частиною 1 статті 14
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», відповідальність
за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП, - за
дії, які виразились у порушенні вимог
щодо повідомлення про конфлікт
інтересів.

ОСОБА_1 факту скоєння ним
порушення ч. 1 ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання та протидії
корупції» і факту скоєння ним
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП не визнав.
Обставини, викладені у протоколі,
ОСОБА_1 визнав частково, не оспорював
факту знаходження на лікуванні його
батька ОСОБА_4 у відділенні, де він
працює лікарем, і факту видачі батькові
лікарняного, але не визнав факт
допущення ним будь-яких порушень в
своїй діяльності, при лікуванні його
батька і при видачі лікарняного листа,
а також щодо неповідомлення про
конфлікт інтересів;

З приводу обставин, викладених у
протоколі, пояснив, що працює лікарем -
хірургом у відділенні гнійної
хірургічної інфекції у вказаному
лікарняному закладі, що його батько мав
травму, поступив на лікування, був
оглянутий завідувачем відділення
ОСОБА_5, госпіталізований з показаннями
до оперативного втручання, операцію
батькові робив ОСОБА_5, після чого за
приписами й рекомендаціями ОСОБА_5 він
здійснював лікування хворого; після
закінчення стаціонарного лікування
хворому був виданий лікарняний, але
видача лікарняного листа була
узгоджена і з завідувачем відділення, і
з заступником головного лікаря, який
перевіряв правильність заповнення і
підстави видачі лікарняного листа.
Особисто він не заповнював лікарняний
лист, а внесення в нього записів про
порушення режиму лікування не
передбачено, до того ж, він не згоден з
тим, що батько мав порушення режиму
знаходження в стаціонарі, а залишення
стаціонару з дозволу лікуючого лікаря
і завідувача не є порушенням режиму. Не
заперечує, що під час знаходження на
стаціонарному лікуванні батько з
дозволу завідувача відділення ОСОБА_5
залишив відділення з гігієнічних і
побутових причин, що не шкодило
проходженню призначеного лікування,
хворий був відсутній лише на підставі
кожного разу поданої ним заяви на ім'я
завідувача, і лише після отримання
щоденного лікування, тобто після 16
години і до ранку. Про те, що батько при
цьому виходив на свою роботу і
здійснював лікування, в тому числі
операції, він не знав і не повинен був
знати: про те, що ОСОБА_4 є його батьком,
він повідомляв завідувача відділення
ОСОБА_5, і про лікування його батька в
лікарні знав також головний лікар 15-ї
лікарні ОСОБА_6 Просив закрити
провадження у даній справі.

Постановою Артемівського
районного суду м. Луганська закрито
провадження у справі про
адміністративне правопорушення за
протоколом, складеним відносно ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» та за
ст. 172 -7 КУпАП. Приймаючі рішення по
справі суд в мотивувальній частині
постанови посилався на п. 1 ст. 247, п. 7 ст.
241, ч. 3 ст. 38, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, ст. 4, ст. 14
Закону України « Про засади
запобігання і протидії корупції ».

В апеляційній скарзі прокурора
міста Луганська Рєдіна І.О. ставиться
питання про скасування постанови суду
та прийняття нової постанови, якою
визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 14
Закону України « Про засади
запобігання і протидії корупції » і
притягнути останнього до
адміністративної відповідальності за
ст. 172 - 7 КУпАП.

Посилаючись на те, що в
резолютивній частині зазначеної
постанови не зазначені підстави
закриття провадження з посиланням на
статтю КУпАП, в описовій частині
постанови зазначено, що провадження у
справі підлягає закриттю на підставі п.
1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і
складу адміністративного
правопорушення, а також з посиланням на
іншу, закриття провадження за іншою
нормою КУпАП, а саме ст. 38 КУпАП. Суддею
незаконно одночасно застосовані дві
різні по смислу норми щодо закриття
провадження у справах про
адміністративні правопорушення.

Крім того, в цій же частині
постанови зазначено, що суд приймає
рішення по справі керуючись п. 7 ст. 241
КУпАП, яка передбачає відповідальність
за іншим складом адміністративного
правопорушення.

Крім цього, судом в постанові
зазначено, що провадження у справі про
адміністративне правопорушення
підлягає також закриттю на підставі ч. 2
ст. 38 КУпАП. Проте не враховані вимоги ч.
3 ст. 38 цього Кодексу щодо корупційних
правопорушень в частині того, що
адміністративне стягнення за вчинення
корупційного правопорушення може бути
накладено протягом одного року з дня
його вчинення.

Також, в зв'язку з порушенням
судом вимог ст. 277 КУпАП.

Вислухавши прокурора який частково
підтримав апеляційну скаргу прокурора
м. Луганська Рєдіна І.О. та просив
провадження у справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 закрити на підставі ст.
38 КУпАП; ОСОБА_1 та його захисника
ОСОБА_2, які не підтримали апеляційну
скаргу прокурора та просили закрити
провадження на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП,
перевіривши матеріали
адміністративної справи та доводи
апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП одним із
завдань в справах про адміністративне
правопорушення є всебічне, повне і
об'єктивне з'ясування обставин кожної
справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа у його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративні
відповідальності, тощо, а також
з'ясувати інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Ці вимоги закону судом виконані.

Висновки суду про відсутність події і
складу адміністративного
правопорушення в діях ОСОБА_1 базуються
на доказах наведених в постанові суду.

Судом дана справа розглянута в межах
викладених у протоколі про
адміністративне правопорушення
обставин і виходячи з диспозиції ст. 172-7
КУпАП, за якою складено протокол.

При цьому, суд зазначив, що за наказом
№ 108-к від 03.11.2003 р. ОСОБА_1 прийнятий на
посаду лікаря хірурга в поліклініку 15-ї
міської лікарні; за наказом № 9-к від
02.02.2004 р. ОСОБА_1 переведений на посаду
лікаря хірурга 2 категорії у відділенні
гнійної хірургічної інфекції.

Посадової інструкцією лікаря-хірурга
відділення гнійної хірургічної
інфекції ОСОБА_1 встановлено його
робоче місце, основна діяльності
лікаря хірурга хірургічного
відділення та підпорядкованість
головному лікарю ЛМБЛ № 15, заступнику
головного лікаря з медичної частини,
завідуючому відділенням.

Згідно наданих наказів про прийняття
ОСОБА_1 на роботу, він займає
ординаторську посаду лікаря хірурга у
відділенні, щодо питань, пов'язаних з
трудовим договором (прийняття,
звільнення, дисциплінарна
відповідальність) підкоряється
головному лікарю з питань у роботі як
лікаря він безпосередньо
підпорядкований завідувачу
відділенням - в даному випадку ОСОБА_5,
який є його безпосереднім керівником,
крім того - з питань видачі листків
непрацездатності - підпорядкований і
заступнику головного лікаря з медичної
частини в стаціонарі.

З медичної картки № 574 (історії хвороби)
стаціонарного хворого ОСОБА_4 видно, що
він проходив стаціонарне лікування у
відділенні ЛМБЛ № 15 з 06.02.2013 р. по 27.02.2013
р.; є записи про обстеження,
призначення, процедури, заповнені
щоденники лікування, відсутні записи
про порушення режиму знаходження в
стаціонарі, і відсутні заяви з
проханням відпустити додому. Записи в
історії хвороби виконані рукописним
текстом як ОСОБА_1, так і іншими
медичними працівниками.

З листка тимчасової непрацездатності
АВР№697841, виданого ОСОБА_4 в 15-й лікарні,
видно, що він знаходився на
стаціонарному лікуванні у даному
закладі з 06.02.2013 р. по 27.02.2013 р., до праці
виписаний з 28.02.2013 р.; в даному листку
тимчасової непрацездатності стоїть
підпис і печатка лікаря ОСОБА_1, підпис
і печатка завідувача відділенням
ОСОБА_5, крім того на листку наявні всі
інші необхідні реквізити, штампи і
печатки; в листку непрацездатності
відсутні відомості про порушення
режиму пацієнтом.

З наданої довідки перевірки
спеціалістом Фонду соцстрахування по
тимчасовій втраті працездатності від
17.05.2013 р., проведеної спеціалістом
ОСОБА_7, видно, що перевіркою медичної
документації ТОВ МЦ «Медар» виявлено,
що під час стаціонарного лікування в
лікарні № 15 ОСОБА_4 18-го лютого 2013 р. в
період з 16-30 до 16-55 асистував при
операції лікарю Азаб в ТОВ «МЦ Медар» (
згідно протоколу операції ) і крім того
проводив огляд хворих в період з 12.02.2013
р. по 27.02.2013 р., що є порушенням режиму
перебування в цілодобовому стаціонарі,
- про що в порушення п. 3.5, 4.1, 10
Інструкції про порядок заповнення
листків непрацездатності - в листок
непрацездатності ОСОБА_4 не було
внесено відомості про порушення хворим
режиму з 16.02.2013 р. і відповідно до п. 2 ст.
36 Закону «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності і витратами,
обумовленими погребінням", а також п.
3.1.1. Положення про комісію по
соціальному страхуванню підприємств,
закладів, організацій, зі змінами,
внесеними Постановою № 28 від 22.12.2010 р.,
даний листок непрацездатності не
підлягав оплаті за рахунок коштів
Фонду з 16.02.2013 р.

Посилаючись на показання свідка ОСОБА_7
(спеціаліст ФСС ТВП) суд зазначив, що
вона була направлена начальником
відділення ФСС в 15-ту лікарню на
перевірку обґрунтованості видачі
листка тимчасової непрацездатності
хворому ОСОБА_4 Під час перевірки
підтвердився факт лікування ОСОБА_4 у
данному відділенні 15-ї лікарні і
обґрунтованість видачі лікарняного,
але було виявлено, що під час
стаціонарного лікування в лікарні № 15
ОСОБА_4 асистував при операції в ТОВ «МЦ
Медар» і проводив огляд хворих в період
з 12 по 27.02.2013 р., про що в історіях хвороб
є здійснені ним записи, - що на думку
свідка було порушенням режиму
перебування в цілодобовому стаціонарі,
про що в порушення п. 3.5, 4.1, 10 Інструкції
про порядок заповнення листків
працездатності - в листок
непрацездатності ОСОБА_4 не було
внесено відомості про порушення
пацієнтом режиму з 16.02.2013 р. Крім того
свідок ОСОБА_7 пояснила, що при
перевірці не було виявлено фактів, що
стосувались би необґрунтованості
лікування ОСОБА_4 у даному відділенні,
тривалості його лікування і
необґрунтованості видачі листка
тимчасової непрацездатності; ОСОБА_4
лікувався у відділенні, лікування
обґрунтоване, були підстави для видачі
лікарняного листка.

При цьому, ОСОБА_1 факту скоєння ним
порушення ч. 1 ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» і факту скоєння
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 172 -7 КУпАП не визнав.
При цьому, не оспорював факту
знаходження на лікуванні його батька
ОСОБА_4 у відділенні ЛМБЛ № 15, де він
працює лікарем, і факту видачі батькові
лікарняного. Але не визнав факту
допущення ним будь-яких порушень в
своїй діяльності при лікуванні батька
і при видачі лікарняного листа, що було
узгоджено із завідувачем відділення і
заступником головного лікаря, який
перевіряв правильність заповнення і
підстави видачі лікарняного листа, а
також щодо неповідомлення про конфлікт
інтересів. Не заперечував, що під час
знаходження на стаціонарному
лікуванні ОСОБА_4, з дозволу завідувача
відділення ОСОБА_5, залишав відділення
з гігієнічних та побутових причин
після 16 години і до ранку, що не шкодило
проходженню призначеного лікування та
не є порушенням режиму знаходження в
стаціонарі. Про те, що ОСОБА_4 після
цього заходив на свою роботу, йому не
відомо, батько ні його ні завідувача
відділенням про це не повідомляв.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що маючи
нагноєну побутову травму, отримав
направлення на лікування в 15 - ту
лікарню - у відділення гнійної
хірургічної інфекції; 06.02.2013 р. його
оглянув завідувач відділення ОСОБА_5,
зробив операцію, після чого він був
госпіталізований, лікували його
завідувач ОСОБА_5 і хірург ОСОБА_1 - його
син за призначеннями завідувача. Після
16.02.2013 р. він дійсно неодноразово
відпрошувався з стаціонару додому - але
кожного разу він писав відповідно
заяву ( за зразком) і отримував від
ОСОБА_5 дозвіл піти додому після
отримання лікування - зазвичай після 16
години і до ранку: свідок не заперечує,
що дійсно в період з 16-го по 27 лютого 2013
року - під час стаціонарного лікування
в 15-й лікарні, він іноді заходив в ТОВ
«ТЦ Медар» - де працював за
сумісництвом - на прохання оглянути
хворих за своїм фахом, робив певні
записи в історіях хвороби. Про те, що
заходив в ТОВ МЦ «Медар» - він ні сину
-ОСОБА_1, ні завідувачу відділенням
ОСОБА_5 не казав.

Свідок ОСОБА_5 ( завідувач відділення
гнійної хірургічної інфекції 15-ї
лікарні) пояснив, що дійсно на
лікування в відділення гнійної
хірургічної інфекції 06.02.2013 р. поступив
ОСОБА_4, якого він оглянув, рекомендував
прооперуватись; ОСОБА_4 написав заяву
на лікування в цьому відділенні
лікарні з клопотанням про видачу йому
лікарняного листа. Він надав дозвіл на
госпіталізацію, особисто він
прооперував хворого ОСОБА_4, після чого
призначив лікування і лікуючим лікарем
призначив хірурга ОСОБА_1, лікування
проходило в стаціонарі. Починаючи з
16.02.2013 р. він неодноразово дозволяв
хворому ОСОБА_4 залишати стаціонар з
гігієнічних і побутових причин,
оскільки утримання хворих у стаціонарі
мало кошторисне і недостатньо
забезпечене, тому - без шкоди для
лікування - дозволялось після
отримання лікування йти з відділення
додому. ОСОБА_4 у всіх випадках
відпрошування додому писав заяву, яку
він або лікуючий лікар візували, але
дані заяви не є обов'язковими
документами, їх підшивання до історії
хвороби не передбачено ніякими актами,
що саме він на власний розсуд ввів
такий порядок, виходячи з
недостатнього фінансування на
лікування, харчування і забезпечення
санітарних умов (відсутність гарячої
води). Відсутнім хворий ОСОБА_4 у
стаціонарі міг бути після закінчення
прийняття всіх призначень і процедур,
зазвичай після 16 години і до ранку,
тобто до початку огляду і прийняття
процедур. Після закінчення лікування
хворому був виданий лікарняний за весь
час знаходження на стаціонарному
лікуванні; він давав згоду на видачу
лікарняного листа, особисто підписував
лікарняний. Він знав, що ОСОБА_4 є
батьком ОСОБА_1, але вважає, що в даному
випадку ніяких порушень у тому не було
і не існувало конфлікту інтересів. Він
стверджував, що лікарняний лист видано
обґрунтовано, а той факт, що хворий
відлучився зі стаціонару за дозволом
його і лікуючого лікаря - не є
порушенням режиму перебування в
стаціонарі, і такі відомості неповинні
заноситись до лікарняного - жодних
нормативних актів, які б зобов'язували
до цього - нема. Також свідок пояснив, що
він є безпосереднім керівником для
хірурга ОСОБА_1, який працює лікарем -
хірургом в очолюваному їм відділенні, і
у своїй роботі лікар підкоряється
особисто йому.

Свідок ОСОБА_10, лікар ТОВ МЦ «Медар», а з
15.05.2013 р. за сумісництвом директор ТОВ
«ТЦ - Медар», пояснив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4
йому знайомі як колеги, іноді
залучались до операцій в ТОВ МЦ
«Медар», ОСОБА_4 працював в «Медар» за
сумісництвом; у лютому 2013 р. ОСОБА_4 був
на лікарняному у вказаний період у ТОВ
«Медар» не працював, але не виключає, що
міг заходити на роботу, враховуючи
менталітет лікаря, відношення до
роботи і до хворих. Зарплату за період,
коли ОСОБА_4 перебував на лікарняному, в
МЦ «Медар» не отримував. Це він
перевірив по бухгалтерії. Йому не
відомо про наявність такого документу,
який би зобов'язував повідомляти
керівництво про лікування родичів.

Свідок ОСОБА_11 (головний лікар ТОВ МЦ
«Медар» з квітня 2012 р. до травня 2013 р.)
пояснив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за
сумісництвом працювали в МЦ «Медар».
Підтвердив, що прокуратурою міста
Луганська в березні-квітні 2013 р.
проводилась перевірка МЦ «Медар», на
запит прокурора для ознайомлення
видавались історії хвороб. Йому
відомо, що у ОСОБА_4 в лютому 2013 р. була
побутова травма і він лікувався в 15-й
лікарні, куди зазвичай направляються
хворі з гнійними травмами. Під час
лікарняного ОСОБА_4 на роботу в МЦ
«Медар» не виходив, особисто він його
не просив виходити на роботу, але
допускає, що ОСОБА_4 через свій
лікарський менталітет і добросовісне
відношення до роботи міг під час
лікарняного приходити в Медичний центр
для надання консультацій хворим за
його фахом. Він також стверджує, що
ОСОБА_4 однозначно під час лікарняного
не приймав участі у операціях.
Заробітної плати, іншої винагороди за
час перебування на лікарняному в МЦ
«Медар» ОСОБА_4 не отримував.

Свідок ОСОБА_12, яка до 16.09.2013 р. займала
посаду заступника головного лікаря 15-ї
лікарні по медичній частині, пояснила,
що ОСОБА_4 лікувався у відділенні
гнійної хірургічної інфекції
стаціонарно, був прооперований, йому
був виданий лікарняний. Що їй не відомо
таких нормативних документів, які
забороняють лікувати родичів і
видавати їм лікарняні, порядок видачі
лікарняних листів регламентується
наказом № 455 Мінздраву від 13.11.2001 р. зі
змінами « Про затвердження інструкції
про порядок видачі документів, що
посвідчують тимчасову
непрацездатність громадян», згідно
даного наказу лікуючий лікар медичної
установи має право видавати лікарняний
лист, оскільки в даному наказі
міститься вичерпний перелік лікарів,
які такого права не мають, і під даний
перелік ОСОБА_1 не підпадає, тому на
думку свідка, ОСОБА_1 мав право як
лікуючий лікар видавати лікарняний; що
у даному випадку видача лікарняного
листка узгоджувалась з завідувачем
відділення, де лікувався хворий ОСОБА_4,
і також лікарняний листок перевірявся
і узгоджувався або нею як начмедом, або
іншим заступником головного лікаря -
ОСОБА_13, що в даному випадку лікарняний
листок було видано правильно, без
порушень; випадки відсутності в
стаціонарі з дозволу лікаря не є
порушенням режиму і не є підставою для
відмови у видачі лікарняного листа,
який посвідчує непрацездатність особи.

Аналогічні свідчення дала свідок
ОСОБА_13, заступник головного лікаря з
експертизи тимчасової
непрацездатності 15-ї міської лікарні,
крім того затверджувала, що в даному
випадку порушень режиму ОСОБА_4 не було,
вона бачила принаймні одну заяву від
ОСОБА_4 про дозвіл відпустити додому,
яке не підшивалось в історію хвороби,
бо це не передбачено. Наказом про
затвердження нормативних документів
від 2012 р. - такого змісту заяви не
вказані як обов'язкові для зберігання.
ОСОБА_1 працював лікарем хірургом у
відділенні, його безпосереднім
керівником був завідувач ОСОБА_5,
вважає, що ОСОБА_1 за посадою не є
посадовою особою у розумінні закону
про протидію корупції, особисто її як
посадову особу з таким законом
знайомили.

Свідок ОСОБА_6, головний лікар КЗ
«Луганська міська багатопрофільна
лікарня № 15», суду пояснив, що у лікарні
він дозволив відпускати
госпіталізованих хворих з стаціонару
додому на вечерю і на ніч, для прийняття
гігієнічних процедур, через
недостатній кошторис утримання
стаціонарних хворих ( на харчування на
добу 1 грн., на медикаменти 2,75 грн., чого
не вистачає; при цьому у лікарні
заведено такий порядок, коли пацієнт
пише заяву або відпрошується в усній
формі, обов'язково - щоб на залишення
стаціонару був дозвіл лікаря. Свідок
вважає, що не є порушенням
стаціонарного режиму факт залишення
пацієнтом стаціонару за згодою і з
відома лікуючого лікаря та/або
завідувача відділенням. За
встановленим порядком лікарняний лист
виписує лікуючий лікар, перевіряє
обґрунтованість видачі і підписує його
завідувач, потім його перевіряє
заступник головного лікаря по
експертизі, в даному випадку ОСОБА_13
Свідок вважає, що порушень при
лікуванні ОСОБА_4 та при видачі
лікарняного листка ОСОБА_4 в даному
випадку не було.

Згідно Інструкції про порядок
заповнення листка непрацездатності в
редакції, затвердженій наказом
Міністра охорони здоров'я України № 455
від 13.11.2001 р., в редакції зі змінами і
доповненнями, внесеними наказом МОЗУ,
Міепраці, ФСС НВВіПЗ від 24.11.2006 р. №
774438207-ос719:

п. 3.5: в графі « відмітки про порушення
режиму « вказується дата порушення
режиму, що посвідчується підписом
лікаря. Види порушень вказуються в
графі «Примітки» з обов'язковим
записом в медичній картці
амбулаторного/стационарного хворого;

п. 4.1: при порушенні хворим призначеного
режиму вказується вид порушення
(наприклад: несвоєчасна явка на прийом
до лікаря; алкогольне, наркотичне,
токсичне сп'яніння; вихід на роботу без
дозволу лікаря; самовільне залишення
закладу охорони здоров'я; виїзд на
лікування в інший заклад охорони
здоров'я без відмітки про дозвіл
виїзду; відмова від направлення чи
несвоєчасна явка до МСЕК та ін.);

п. 10: якщо при черговому відвідуванні
хворим лікаря має місце порушення
режиму у вигляді несвоєчасної явки
хворого до лікаря, то у випадку
визнання хворого непрацездатним,
продовження листка непрацездатності
здійснюється з дня відвідання лікаря; у
випадку визнання хворого працездатним
в графі «приступити до роботи»
пишуться число і місяць і запис
«з'явився працездатним", і закриття
лікарняного здійснюється датою,
визначеною лікарем для явки хворого.

Виходячи з показань свідків,
вищезазначеної інструкції та інших
наведених доказів, суд 1 інстанції
обґрунтовано встановив про
відсутність порушення режиму з боку
ОСОБА_4 Тому, твердження, зазначені в
протоколі про вчинення корупційного
діяння від 06.11.2013 року, про те, що ОСОБА_1
в суперечність між особистими
інтересами та службовими
повноваженнями в бланк листа
непрацездатності свого батька (ОСОБА_4)
свідомо не вніс порушення режиму
перебування у стаціонарному
відділенні починаючи з 16.02.2013 року, в
результаті чого ФССзТВП нанесено
матеріальну шкоду та, являючись
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, порушив
вимоги щодо повідомлення про конфлікт
інтересів, в супереч між особистими
інтересами та своїми службовими
повноваженнями не прийняв відповідні
рішення та дії під час виконання
службових повноважень і не вжив
заходів щодо протидії корупції, що
призвело до збитків державній установі
у розмірі 2.726, 64 грн. та в його діях
вбачаються ознаки складу
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції» та ст. 172 -7 КУпАП є
безпідставними.

В постанові суду 1 інстанції
обґрунтовано зазначено, що суд
розглядає справу в межах складеного
протоколу про адміністративне
правопорушення і виходячи з диспозиції
ст. 172-7 КУпАП, і не робить висновків і
припущень щодо можливої наявності або
відсутності в діях вказаної особи
інших порушень, а також щодо наявності
або відсутності правопорушень в діях
інших осіб.

Виходячи с диспозиції ст. 172-7 КУпАП, зі
змісту протоколу, з аналізу норм
закону, а саме ст. ст. 1, 4, 14 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», ст. 14 КУпАП що
стосуються розглядуваної справи -
після дослідження всієї сукупності
наданих доказів і встановлення
конкретних обставин справи, суд 1
інстанції обґрунтовано дійшов
висновку, і з ним погоджується
апеляційний суд, що в даному випадку не
знайшло свого підтвердження вчинення
ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» і
правопорушення, передбаченого статтею
172-7 КУпАП, та відсутні подія і склад
адміністративного правопорушення.

Тому, доводи апеляційної скарги
прокурора про скасування постанови
суду і прийняття нової постанови, якою
визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 14
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції» і притягнути його
до адміністративної відповідальності
за ст. 172 -7 КУпАП є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Разом з тим, при наявності відсутністю
події і складу адміністративного
правопорушення суд 1 інстанції зайво
звертає увагу на те, що на час складання
протоколу, на час надходження справи до
суду і на час розгляду по суті збігли і
строки притягнення до
адміністративної відповідальності, що
також є підставою для закриття
провадження у даній справі. При цьому в
мотивувальній частині постанови суд
необґрунтовано керується ст. 247 п.1
КУпАП та ст. 38 КУпАП і ст. 241 п.7 КУпАП, яка
дійсно має бути вказана, як ст. 247 КУпАП,
і вважається як допущена судом описка,
оскільки закриття провадження по
справі про адміністративне порушення
за відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення та у
зв'язку із закінченням на момент
розгляду справи про адміністративне
правопорушення строків, передбачених
ст. 38 КУпАП є взаємовиключними
підставами.

Тому, зазначені висновки та посилання
суду на ст. ст. 38, 241 п.7 КУпАП підлягають
виключенню з мотивувальної частини
постанови суду, а доводи апеляційної
скарги прокурора в цій частині
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 9 ст. 294 КУпАП, за
наслідками розгляду апеляційної
скарги суд апеляційної інстанції має
право: залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову без змін;
скасувати постанову та закрити
провадження у справі; скасувати
постанову та прийняти нову постанову;
змінити постанову.

З урахуванням наведеного, постанова
суду 1 інстанції підлягає зміненню, а
апеляційна скарга прокурора міста
Луганська Рєдіна І.О. - частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
294, 247 п.1 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В
:

Апеляційну скаргу прокурора міста
Луганська Рєдіна І.О. задовольнити
частково.

Постанову Артемівського районного
суду м. Луганська від 23 грудня 2013 року
відносно ОСОБА_1 змінити, виключити з
мотивувальної частини постанови
висновки суду про те, що на час
складання протоколу, на час
надходження справи до суду і на час
розгляду по суті збігли строки
притягнення до адміністративної
відповідальності, що також є підставою
для закриття провадження у даній
справі, та посилання суду на ст. ст. 38, 241
п.7 КУпАП.

Вважати закритим провадження у справі
про адміністративне правопорушення за
протоколом, складеним відносно ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» та за
ст. 172 -7 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247
КУпАП, за відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову суду
залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Луганської області

Романченко В.О.