Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/112/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Лещенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2014 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Лещенко Р.М.,
розглянувши апеляційну скаргу
останнього на постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 29.01.2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та
мешканець АДРЕСА_1

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст. 130 ч. 1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області 29.01.2014 року ОСОБА_3 визнаний
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП та на нього накладено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний
винним в тому, що 11.01.2014 року о 21 годині 40
хвилин в м. Бобринець Кіровоградської
області по вулиці Калініна керував
автомобілем ВАЗ-2103 д/н НОМЕР_1 з явними
ознаками алкогольного сп'яніння (запах
алкоголю з ротової порожнини), від
проходження медичного огляду для
визначення стану алкогольного
сп'яніння в передбаченому порядку та
від продуву алкотестеру відмовився в
присутності двох свідків, чим вчинив
правопорушення, відповідальність за
яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3, не
оспорюючи встановлених судом обставин
скоєного ним адміністративного
правопорушення, просить скасувати
постанову суду стосовно нього та
прийняти по справі нову постанову, якою
накласти на нього стягнення у виді
штрафу, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП,
мотивуючи це тим, що свою вину за ч. 1 ст.
130 КУпАП він визнає повністю, але під
час накладення стягнення суд першої
інстанції не врахував те, що з метою
отримання доходу ним використовується
також вантажний транспортний засіб,
який є єдиним засобом для отримання
доходу його сім'ї та відповідно
існування.

ОСОБА_3 в судове засідання апеляційного
суду Кіровоградської області не
з'явився, хоча про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, що підтверджується поштовим
рекомендованим повідомленням про
вручення судової повістки за місцем
його проживання особисто його батьку.
Так як не повідомив апеляційний суд про
причини своєї неявки, та враховуючи, що
відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП
неявка в судове засідання особи, яка
подала апеляційну скаргу, не
перешкоджає розгляду справи, тому
вважаю за можливе розглянути
апеляційну скаргу ОСОБА_3 за його
відсутності.

Перевіривши матеріали справи про
адміністративне правопорушення,
зваживши доводи апеляційної скарги,
вважаю, що вона задоволенню не підлягає
з таких підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив
всі обставини справи, та правильно
дійшов висновку про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1
КУпАП, так як відповідальність за
вказане адміністративне
правопорушення настає у разі керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції, а також передачу
керування транспортним засобом особі,
яка перебуває в стані такого сп'яніння
чи під впливом таких лікарських
препаратів, а так само відмови особи,
яка керує транспортним засобом, від
проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №421584 (а.с.2), письмовими поясненнями
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.3-4), та не
оспорюється самим апелянтом.

Ніяких порушень законодавства про
адміністративні правопорушення, які б
вплинули на правильність прийнятого
місцевим судом рішення, та були б
підставою для його скасування, під час
складання протоколу про
адміністративні правопорушення, та під
час розгляду справи в суді першої
інстанції, допущено не було.

Ніяких доказів того, що ним
використовується вантажний
транспортний засіб з метою отримання
доходу, ОСОБА_3 до апеляційного суду не
надав.

Накладаючи на ОСОБА_3 адміністративне
стягнення, суд першої інстанції,
відповідно до вимог ст. 33 КУпАП, у
повному обсязі врахував характер
вчиненого правопорушення, особу
правопорушника, ступінь його вини,
обставини, що пом'якшують
відповідальність, та правильно наклав
на нього стягнення, в межах санкції ч. 1
ст. 130 КУпАП, у виді позбавлення права
керування транспортним засобом
строком на 1 рік, так як саме таке
стягнення є необхідним та достатнім
для його виховання та запобіганню
вчинення ним нових правопорушень.

Тому підстав для задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_3 та
скасування, чи зміни постанови
районного суду, не має.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суддя
апеляційного суду Кіровоградської
області

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 29.01.2014 року про притягнення
його до адміністративної
відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП та
накладення адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 рік - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області

Лещенко Р.М.