Справа № 363/60/14-п Головуючий у І
інстанції Рудюк О.Д.Провадження №
33/780/110/14 Доповідач у 2 інстанції
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2014 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду

Київської області Дрига
А.М.,

за участю:

правопорушника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
справу про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на постанову Вишгородського
районного суду Київської області від 17
січня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Вишгородського районного
суду Київської області від 17 січня 2014
року на

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого
експедитором у видавництві «Джерело
життя», мешканця в АДРЕСА_1

за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.122-2
КУпАП накладене адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 6 місяців.

Як вбачається з постанови суду,
встановлено, що 29 грудня 2013 року
близько 12 год. 30 хв. на 20 - му кілометрі
автодороги Київ-Овруч, ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з.
«НОМЕР_1» не виконав вимогу про зупинку,
подану інспектором ДАІ, чим порушив
вимоги пункту 2.4. Правил дорожнього
руху України.

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій
просив її скасувати, а провадження у
справі закрити, в зв'язку із
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, ОСОБА_2 зазначає, що судом
першої інстанції під час розгляду
провадження було неповно та не
об'єктивно досліджено обставини по
справі, з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
При розгляді провадження суд не повно
з'ясував усі фактичні обставини справи
та не дослідив і не надав належної
оцінки наявним в матеріалах справи
доказам та обставинам, підійшов
формально до вивчення обставин справи,
що потягло за собою необґрунтоване
застосовування стягнення, не сприяв
повному, об'єктивному та
неупередженому її розгляду, в
матеріалах справи відсутні докази його
вини в скоєнні адміністративного
правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який
підтримав апеляційну скаргу, просив
постанову суду скасувати, а
провадження у справі закрити, вивчивши
матеріали провадження та перевіривши
доводи апеляційної скарги, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП
завданнями провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень.

Зазначені вимоги закону судом першої
інстанції дотримано в повному обсязі.

Суд дав належну оцінку доказам по
справі та обґрунтовано дійшов висновку
про наявність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Вина правопорушника підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення від 06.01.2014 серії АГ2 №
141358 (а.с. 2), з якої вбачається, що не
виконавши вимогу інспектора ДАІ Гусєва
О.Г., ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen
Transporter» д.н.з. «НОМЕР_1» порушив вимоги
пункту 2.4. Правил дорожнього руху
України. Це також підтверджується
відповідним рапортом до протоколу
Гусєва О.Г. (а.с. 3).

Доводи апелянта про те, що він на момент
скоєння адміністративного
правопорушення перебував в м. Києві,
суд оцінює критично, і не бере їх до
уваги.

Однак, при вирішенні питання про
накладення адміністративного
стягнення місцевий суд допустився
помилки.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Цих вимог закону місцевим судом при
накладенні стягнення на ОСОБА_2 в
повній мірі дотримано не було.

Так, накладаючи на ОСОБА_2 стягнення
самого суворого виду, місцевий суд у
постанові свої висновки мотивував тим,
що врахував характер вчиненого
правопорушення, яке є грубим, та
ступінь його суспільної небезпеки,
особу порушника, і вважав за необхідне
застосувати стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
місяців.

Але апеляційний суд не може повністю
погодитись з даним висновком місцевого
суду.

Тому, враховуючи вказані обставини
вчинення адміністративного
правопорушення, апеляційний суд
вважає, що накладене на ОСОБА_2
стягнення у виді шести місяців
позбавлення права керування
транспортними засобами не буде сприяти
досягненню вказаній у ст. 23 КУпАП меті
адміністративного стягнення у зв'язку
із своєю суворістю.

Сприяти досягненню цієї мети буде
накладення адміністративного
стягнення у виді мінімального строку
позбавлення права керування
транспортними засобами, передбаченого
санкцією статті даного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що він не
порушував правил дорожнього руху та не
вчиняв адміністративного
правопорушення є безпідставними,
оскільки не ґрунтуються на матеріалах
справи, та не спростовують
правильності висновку судді місцевого
суду щодо винуватості
ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 122-2
КУпАП.

Разом з цим, у відповідності до ст. 23
КУпАП метою адміністративного
стягнення є виховання особи, яка
вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи наведене, постанова
Вишгородського районного суду
Київської області щодо ОСОБА_2 підлягає
зміні в частині накладеного на
правопорушника адміністративного
стягнення шляхом його пом'якшення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Вишгородського районного
суду Київської області від 17 січня 2014
року щодо ОСОБА_2 - змінити.

Пом'якшити накладене на ОСОБА_2
стягнення та накласти на нього
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 3 (три) місяці.

В решті постанову залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М.
Дрига