АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/793/19/14 Головуючий по 1
інстанціїКатегорія: ст. 41 ч. 1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" січня 2014 р. .
м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської
області Неділько М.І., розглянувши
матеріали адміністративної справи
відносно ОСОБА_2, -

в с т а н
о в и в :

Постановою судді Черкаського
районного суду від 16.12.2013 р. на ОСОБА_2
визнаний винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1
КУпАП і на нього накладено стягнення у
вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Як зазначено в постанові, ОСОБА_2,
згідно протоколу про
адмінправопорушення від 25.11.2013 р.,
перебуваючи на посаді голови
ліквідаційної комісії ЗАТ
«Агрошляхбуд», у період з 18.07.2011 р. по
26.04.2012 р., при використанні найманої
праці ОСОБА_3, порушив вимоги ч. 2 ст. 30
Закону України «Про оплату праці» щодо
забезпечення достовірного обліку
виконуваної працівником роботи та
бухгалтерського обліку витрат на
оплату праці, а також вимоги ст. 113 КЗпПУ
щодо оплати часу простою не з вини
працівника з розрахунку не нижче від
двох третин тарифної ставки
встановленого працівникові розряду
(окладу), а саме: на підставі заяви та
наказу № 23-К від 18.07.2011 р., ОСОБА_3
прийнято на роботу охоронником в МОП-1
ЗАТ «Агрошляхбуд» з оплатою згідно
штатного розпису. Згідно табелів
обліку використання робочого часу, у
період з 18.07.2011 р. по 30.09.2011 р. ОСОБА_3
фактично не працював та заяви про
надання відпустки без збереження
заробітної плати не писав. А також, у
жовтні 2011 року, ОСОБА_3 фактично
відпрацьовано 120 годин при нормі 168
годин, у листопаді 2011 року - 112 годин при
нормі 176 годин, у грудні 2011 року - 120
годин при нормі 176 годин, у січні 2012 року
- 88 годин при нормі 159 годин, у лютому 2012
року - 88 годин при нормі 168 годин, у
березні 2012 року - 112 годин при нормі 167
годин. Тобто, у порушення ст. 34 Закону
України «Про оплату праці», ст. 3, 3
Закону України «Про компенсацію
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати», ОСОБА_3 не проведено виплату
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків її виплати
відповідно до індексу зростання цін на
споживчі товари і тарифів на послуги у
порядку та розмірах, встановлених
чинним законодавством. У порушення
вимог ч. 1 ст. 117 КЗпПУ, при звільненні
26.04.2012 р. ОСОБА_3, як слід розуміти
проведено розрахунок лише 20.07.2012 р. У
порушення вимог ст. 83 КЗпПУ, ОСОБА_3
грошова компенсація за невикористані
дні щорічної відпустки виплачена не в
повному обсязі.

Не погоджуючись із таким рішенням суду
ОСОБА_2 в апеляційній скарзі ставить
питання про його скасування.

При цьому посилається на ряд порушень,
що мали місце під час розгляду справи в
суді першої інстанції, зазначивши, що
розгляд справи проводився у його
відсутність, хоча із протоколом про
адмінправопорушення, складеним
відносно нього, він не погодився і про
це зазначив у цьому ж протоколі.

Крім того, в постанові суду невірно
зазначено про те, що він був головою
ліквідаційної комісії ЗАТ
«Агрошляхбуд» в період із 18.07.2011 р. по
26.04.2012 р. В дійсності він виконував такі
обов'язки з 04.12.2013 р.

При винесенні рішення судом також не
враховано, що ОСОБА_3 заяву про
прийняття на роботу охоронцем подав
18.07.2011 р., а до роботи приступив лише
01.10.2011 р. За фактично відпрацьований час
він отримав заробітну плату і
претензій та заяв стосовно своєї з нею
незгоди не подавав.

Остаточний розрахунок з ним проведено
20.07.2012 р.

Також просить поновити йому строк на
апеляційне оскарження постанови суду,
оскільки про неї він дізнався 02.01.2014 р.,
тобто, як слід розуміти, за межами
строку на її оскарження.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свої
апеляційну скаргу та заяву підтримав
та пояснив, що ОСОБА_3 працював в ЗАТ
«Агрошляхбуд» охоронцем в період часу
з 01.10.2011 р. по 26.04.2012 р.

На час його звільнення на рахунку ЗАТ
кошти були відсутні в зв'язку з тим що
господарська діяльність їхнім
підприємством не проводилася.

Про це було роз'яснено ОСОБА_3 і він
погодився почекати виплати грошей до
їх появи.

В липні 2013 року ним, тобто ОСОБА_2, як
акціонером, були надані кошти ЗАТ і
ними проведений повний розрахунок із
ОСОБА_3

В підтвердження цього, він надав суду
відповідні документи ЗАТ
«Агрошляхбуд».

Вислухавши апелянта та перевіривши
матеріали справи прихожу до
наступного.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП,
завданням провадження в справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи та
вирішення її в точній відповідності із
законом.

Доказами в справі є будь-які фактичні
дані, які встановлюються протоколом
про адмінправпоорушення, поясненнями
особи, що притягується до такої
відповідальності.

Як встановлено перевіркою, при
винесенні постанови, суддею ці вимоги
закону дотримані не були і обставини
причини невиплати грошей ОСОБА_3
належним чином з'ясовані не були.

Так, після складання державним
інспектором праці 25.11.2013 р. протоколу
про адміністративне порушення
відносно ОСОБА_2, останній, після
ознайомлення з ним, письмово висловив
свою незгоду, зазначивши, що ним будуть
подані письмові заперечення.

Проте такі заперечення на час розгляду
справи в суді ним подані не були.

В той же час, після отримання 05.12.2013 р.
повістки про явку в суд на розгляд
справи 16.12.2013 р., в Черкаський районний
суд ним була подана заява про
направлення йому копії позовної заяви,
як слід розуміти, для надання
вмотивованих заперечень.

За таких обставин суддя повинна була
розгляд справи відкласти і надати йому
можливість підготовитися до судового
засідання.

Проте нею цього зроблено не було і в цей
же день не було справа розглянута по
суті у його відсутність.

Що стосується законності постанови, по
суті, то вона винесена без належного
обґрунтування доведеності вини ОСОБА_2
у вчиненні даного правопорушення.

Так, підтверджуючи його вину за ст. 41 ч. 1
КУпАП суддя лише зіслалася на наявні в
справі документи.

Проте, яку вони містять доказову базу
підтвердження його в цьому вини, то в
постанові суду стосовно цього не
зазначено нічого.

Разом з тим, із наданих ОСОБА_2
документів встановлено, що на час
звільнення ОСОБА_3 із роботи на ЗАТ
«Агрошляхбуд» 26.04.2012 р., дане
підприємство господарською діяльністю
не займалося і на його рахунку грошові
кошти були відсутні, що позбавило його
можливості своєчасного з ним
розрахунку.

За таких обставин підприємством не
проведений з ним розрахунок на час його
звільнення з роботи з об'єктивних
причин.

Далі, як слідує із довідки цього ЗАТ,
19.07.2012 р. в касу підприємства акціонером
ОСОБА_2 внесено 45000.00 грн. поворотної
фінансової допомоги для погашення
заборгованості по нарахованій
заробітній платі.

Станом на цей час кошти за виконані
роботи на рахунок підприємства від
замовників не надходили.

За рахунок цієї суми, внесеної ОСОБА_2,
20.07.2012 р. ЗАТ було проведено розрахунок
із ОСОБА_3

Таким чином, на час звільнення
останнього з підприємства та повного
розрахунку з ним ЗАТ було фінансово
неспроможним провести розрахунок у
відповідності до вимог законодавства.

Посилання в протоколі про
адмінправопорушення та в постанові
суду на те, що ОСОБА_3 грошова
компенсація за невикористані дні
щорічної відпустки виплачена не в
повному обсязі, належним чином не
обґрунтована та не встановлена і
ОСОБА_2 про це заперечує.

Крім того, як слід розуміти, з повним з
ним розрахунком погодився і сам ОСОБА_3
оскільки зі скаргами і претензіями
стосовно цього він нікуди не звертався.

Ці обставини судом не перевірялися і
правова оцінка їм не давалася.

Оцінивши ці докази в сукупності,
вважаю, що в діях ОСОБА_2 відсутній
склад правопорушення, передбачений ст.
41 ч. 1 КУпАП.

В зв'язку з викладеним, це судове
рішення підлягає до скасування із
закриттям провадження по справі за
відсутності події і складу
адміністративного правопорушення.

В зв'язку з пропуском ОСОБА_2 з поважних
причин строку на сокарження постанови
суду ці строки підлягають поновленню.

Керуючись ст.ст. 294, 289, 247 ч. 1 КУпАП,

п
о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_2 про поновлення
строку на оскарження постанови
Черкаського районного суду від 16.12.2013 р.
про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 41 ч. 1 КУпАП та його апеляційну
скаргу на це судове рішення
задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження
постанови судді Черкаського районного
суду від 16.12.2013 р. про визнання його
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1
КУпАП з накладенням адміністративного
стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.

Вказану постанову скасувати і
провадження по справі закрити за
відсутністю події і складу
адміністративного правопорушення.

Головуючий

Судді