АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
№ провадження 33/781/7/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2014 року. Суддя апеляційного
суду Кіровоградської області Ремез
П.М., за участю секретаря Безуматової
О.М., скаржника ОСОБА_3 та особи, що
склала протокол про адміністративне
правопорушення ОСОБА_4, розглянувши у
порядку апеляційного перегляду справу
про адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Кіровського районного суду
м. Кіровограда від 03 грудня 2013 року
відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює приватним
підприємцем, проживаючого АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 03
грудня 2013 року на ОСОБА_3 накладене
адміністративне стягнення за ч.1 ст.130
КпАП України у виді позбавлення права
керування усіма видами транспортних
засобів строком на 1 рік.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він
04.11.2013 року о 22 год. 10 хв. по вул.
Варшавській у м. Кіровограді керував
автомобілем марки «Volkwagen crafter»,
державний номер НОМЕР_1, з явними
ознаками алкогольного сп'яніння
(почервоніння очей, різкий запах
алкоголю з ротової порожнини), від
продування приладу «Драгер» та
проходження медичного огляду в КП КОНД
на визначення стану алкогольного
сп'яніння відмовився у присутності
двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5
Правил дорожнього руху, та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить постанову районного суду
скасувати та призначити йому
адміністративне стягнення не пов'язане
з позбавленням права керування
транспортними засобами, при цьому
просить врахувати, що будь-яких доказів
того, що він перебував у стані
алкогольного сп'яніння не надано, а
також судом не враховано, що він не мав
можливості поїхати до медичного
закладу для перевірки на стан
сп'яніння, оскільки йому цього ніхто не
пропонував, а протокол на нього склали
керуючись лише суб'єктивною оцінкою
його стану. При цьому просить врахувати
і те, що він з'явився в судове засідання
та визнав свою провину, тобто став на
шлях виправлення, усвідомив
неправильність своєї поведінки, а
також і те, що він до 04.11.2013 року жодного
разу не порушував правил дорожнього
руху, тобто характеризується, як
добросовісний водій, має постійне
місце роботи та стабільний заробіток, а
тому може сплатити штраф, а також
просить врахувати і те, що відсутність
можливості керувати автомобілем
поставить його у скрутне матеріальне
становище, а тому просить замінити вид
стягнення на не пов'язане з
позбавленням права керування
транспортними засобами.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
повністю підтримав свою скаргу та
просив її задовольнити, а постанову
суду скасувати та замінити йому
стягнення на штраф, пояснення
інспектора ДАІ ОСОБА_4, який повністю
підтримав обставини справи викладені у
протоколі, вивчивши доводи апеляції
вважаю, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

В апеляційному суді ОСОБА_3 повністю
заперечив свою винуватість у вчиненні
зазначеного правопорушення і при цьому
пояснив, що він 04.11.2013 року близько 22
год. вечора керував автомобілем «Volkwagen»
по вул. Варшавській, відволікся від
керування автомобілем і допустив
зіткнення з причепом автомобіля КАМАЗ,
при цьому пошкодив лише свій
автомобіль. Коли на місце події
приїхали працівники міліції, то
запідозрили його у тому, що він
перебуває у стані алкогольного
сп'яніння, однак не пропонували йому
продути трубку на місці чи поїхати до
лікарні для визначення стану сп'яніння.
При цьому його автомобіль вилучили на
штраф майданчик.

Однак такі пояснення скаржника не
відповідають фактичним обставинам
справи і спростовуються зібраними по
справі та перевіреними судом
достовірними доказами.

Так, допитаний в апеляційному суді
інспектор ДПС ВДАІ Кіровоградського МВ
УМВС України ОСОБА_4, який складав
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення щодо
ОСОБА_3 пояснив, що 04.11.2013 року приблизно
о 22 год. вечора отримав повідомлення по
102 від водія автомобіля КАМАЗ про ДТП на
вул. Варшавський. Прибувши на місце
події побачив там скаржника, який
перебував у стані сильного
алкогольного сп'яніння, тому останній
на його пропозицію відмовився у
присутності свідків пройти обстеження
на стан сп'яніння, як навісці події так
і в лікарні. Після цього ним складено
адміністративний протокол по даній
справі, а автомобіль порушника
доставлено на штраф майданчик.
Скаржник своєї вини не заперечував.

Також, у відповідності до вимог ст.ст.
245, 251 КУпАП районний суд об'єктивно
з'ясував обставини даної справи і,
врахувавши досліджені по справі
докази, правильно дійшов висновку про
наявність в діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, оскільки
останній порушив вимоги п. 2.5 Правил
дорожнього руху України і його вина
підтверджується адміністративним
протоколом серії АБ2 № 899169 від 04.11.2013
року, поясненнями свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, а також долученими до справи
визнавальними поясненнями самого
правопорушника, які повністю
узгоджуються з іншими зібраними по
справі доказами (а.с.1-4).

Згідно з положеннями ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи
суддя під час розгляду даної справи
належним чином врахував вимоги ст.ст. 33,
280 КУпАП та призначив ОСОБА_3 стягнення
з врахуванням даних про його особу,
який під час складання протоколу та в
суді першої інстанції, хоч і визнав
свою вину у вчиненні правопорушення, та
за відсутності обставин, що обтяжують
відповідальність, однак вчинив
правопорушення пов'язане з керуванням
транспортного засобу в стані
алкогольного сп'яніння, що
підтверджено адміністративним
протоколом, поясненнями свідків та
визнавальними поясненнями самого
правопорушника, що призвело і до того,
що він скоїв дорожно-траснпортну
пригоду.

Доводи апеляції ОСОБА_3 про те, що він
став на шлях виправлення, усвідомив
неправильність своєї поведінки, а
також і те, що він до 04.11.2013 року жодного
разу не порушував правил дорожнього
руху, тобто характеризується, як
добросовісний водій, не відповідають
фактичним обставинам справи та
спростовуються довідкою з АРМОР, з якої
видно, що скаржник раніше вчиняв
адміністративні правопорушення
пов'язані з порушенням правил
дорожнього руху (а.с.5) та наданими в
апеляційному суді показаннями самого
ОСОБА_3, який категорично заперечив
вчинення ним вказаного правопорушення,
однак при цьому просив суд лише змінити
йому вид адміністративного стягнення
та не позбавляти його посвідчення
водія.

Його доводи і про те, що відсутність у
нього можливості керувати автомобілем
поставить його у скрутне матеріальне
становище, за вказаних обставин справи
не може бути достатньою підставою для
зміни скаржнику виду
адміністративного стягнення.

А тому, з урахуванням вищезазначених
обставин та особи правопорушника
районний суд правильно обрав вид та
розмір адміністративного стягнення у
вигляді позбавлення права керування
усіма видами транспортних засобів
строком на 1 рік, який за даних обставин
справи та з урахуванням особи
правопорушника, послужить його
вихованню в дусі додержання законів
України, поваги до правил співжиття та
запобігання вчиненню ним нових
правопорушень.

Вказані обставини визнаю такими, що не
дають підстав скасувати або змінити
вказану постанову суду.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову судді
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 03 грудня 2013 року
відносно нього залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Ремез П.М.