Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/105/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
Бондарчук Р.< Суддя-доповідач По
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2014 року суддя судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Кіровоградської області

Бондарчук Р.А.,

з участю особи, яка подала скаргу
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Кіровограда
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову
судді Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 січня 2014 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.
Рублівка, Чигиринського району,
Черкаської області, громадянку
України, з базовою вищою освітою, яка не
працює, є пенсіонером за віком,
одружена, проживає за адресою: АДРЕСА_1,-

визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України
про адміністративні правопорушення
(далі КУпАП) та призначено
адміністративне стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в:

Оскарженою постановою судді
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 січня 2014 року ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і
накладено на неї адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами на
строк 1 рік.

Згідно постанови, 17.12.2013 року о 10
год. 10 хв., ОСОБА_3, на 245 км автодороги
Київ-Знам'янка, керувала транспортним
засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1, з
явними ознаками алкогольного сп'яніння
(різкий запах алкоголю з ротової
порожнини, почервоніння очей). Від
проходження медичного огляду на
визначення стану алкогольного
сп'яніння та продуття алкотестеру
Драгер відмовилася в присутності
свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України,
тобто, вчинила адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову судді районного
суду та закрити провадження у справі.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги апелянт зазначила, що суддею
районного суду не дано оцінки тому
факту, що пояснення в протоколі нею
надавалися під психологічним тиском з
боку працівників ДАІ, в стані
алкогольного сп'яніння вона не
перебувала, їй не було забезпечено
права на захист і розгляд справи
стосовно нею проведено з порушенням
процесуальних норм. Також, суддя не
врахував, що вона є пенсіонеркою, за
місцем проживання характеризується
позитивно, раніше до адміністративної
відповідальності не притягувалася, має
на утриманні чоловіка та доньку, які є
інвалідами 3-ої групи і керування
транспортними засобами є необхідним
для забезпечення їхньої
життєдіяльності.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи, викладені в апеляції, вважаю, що
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення, а постанову судді суду
першої інстанції без змін, виходячи з
таких підстав.

Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП
настає у разі відмови особи, яка керує
транспортним засобом, від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на стан алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
щодо вживання лікарських препаратів,
що знижують увагу та швидкість реакції.

Водій повинен на вимогу працівника
міліції пройти в установленому порядку
медичний огляд для визначення стану
алкогольного сп'яніння, впливу
наркотичних чи токсичних речовин, що
передбачено п.2.5 Правил дорожнього руху
України.

Згідно п.п. 4.2, 5.4 «Інструкції з
оформлення працівниками
Державтоінспекції МВС матеріалів про
адміністративні порушення у сфері
забезпечення безпеки дорожнього руху»,
затвердженої наказом МВС України № 77
від 26 лютого 2009 року, до протоколу про
адміністративне правопорушення
долучаються письмові пояснення
свідків правопорушення, у разі їх
наявності. У разі оформлення протоколу
про адміністративне правопорушення,
передбаченого ст.130 КУпАП наявність
пояснень свідків є обов'язковою у
кількості двох.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення, 17.12.2013
року о 10 год. 10 хв., ОСОБА_3, на 245 км
автодороги Київ-Знам'янка, керувала
транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний
знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з ротової порожнини). Від
проходження медичного огляду на
визначення стану алкогольного
сп'яніння та продуття алкотестеру
Драгер відмовилася в присутності
свідків, чим порушила п. 2.5 ПДР України
(а.с. 2).

Крім протоколу про адміністративне
правопорушення, матеріали справи
містять письмові пояснення громадян
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, згідно яких ОСОБА_3
відмовилася від проходження огляду на
стан алкогольного сп'яніння. Згідно
пояснень самої ОСОБА_3, остання не
заперечувала про наявність у неї стану
алкогольного сп'яніння, вину визнала та
відмовилася від проходження
відповідно до встановленого порядку
огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння (а.с. 3-5).

З пояснень інспектора ДПС взводу з
обслуговування стаціонарного посту
роти ДПС ДАІ при УМВС України в
Кіровоградській області
Добровольського Р.І. встановлено, що
ОСОБА_3 після зупинки її транспортного
засобу дійсно мала ознаки алкогольного
сп'яніння, відмовилась проходити
медичний огляд, погодилась з тим, що
вживала алкогольні напої (а.с. 11).

За таких обставин, вважаю, що суддею
суду першої інстанції обґрунтовано
зроблено висновок про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130
КУпАП.

Доводи апелянта про те, що в стані
алкогольного сп'яніння вона не
перебувала, їй не було забезпечено
права на захист і розгляд справи
стосовно нею проведено з порушенням
процесуальних норм спростовується
вищевикладеним та є необґрунтованими,
оскільки при апеляційному розгляді
таких порушень встановлено не було.

Аргументи апеляційної скарги про те, що
пояснення в протоколі порушником
надавалися під психологічним тиском з
боку працівників ДАІ є
необґрунтованими, оскільки такі дії
працівників ДАІ у встановленому
законом порядку не оскаржувалися. Крім
цього, апеляційний суд вважає, що вина
правопорушника повністю підтверджена
матеріалами справи і до такого
висновку обґрунтовано дійшов суддя
суду першої інстанції, а також, на місці
складання протоколу ОСОБА_3 вину
визнала повністю, тому такі посилання
надані з метою ухилення від
адміністративної відповідальності.

Посилання скаржника на те, що вона є
пенсіонеркою, за місцем проживання
характеризується позитивно, раніше до
адміністративної відповідальності не
притягувалася, має на утриманні
чоловіка та доньку, які є інвалідами
3-ої групи і керування транспортними
засобами є необхідним для забезпечення
їхньої життєдіяльності жодними
доказами не підтверджені. Крім того,
заслуговує на увагу той факт, що
правопорушник раніше притягувалася до
адміністративної відповідальності за
вчинення аналогічного правопорушення
(а.с. 12).

Слід також зазначити, що в апеляційній
скарзі правопорушник не заперечує, що
вона відмовилася від проходження
огляду на визначення стану
алкогольного сп'яніння.

На підставі викладеного, вважаю, що
суддею суду першої інстанції всебічно,
повно та об'єктивно досліджено всі
обставини справи та на підставі
наявних у матеріалах справи доказів,
у відповідності до вимог ст. ст. 33, 34,
36 КУпАП, визначено стягнення, яке
відповідає тяжкості вчиненого
правопорушення, його характеру, з
врахуванням особи правопорушника,
ступеню його вини, обставин, що
пом'якшують та обтяжують
відповідальність, а тому підстав для
скасування чи зміни постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову судді
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 28 січня 2014 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Р.А.
Бондарчук