АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2014 року
м. Чернівці

Суддя судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Чернівецької області Підгорна
С.П., розглянувши з участю прокурора
Кисельова Л.К., правопорушника ОСОБА_1
та адвоката ОСОБА_2 апеляційну скаргу
адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на
постанову судді Першотравневого
районного суду міста Чернівців від 31
січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою судді
Першотравневого районного суду міста
Чернівців від 31 січня 2014 року до
адміністративної відповідальності за
ст.172-7 ч.1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
притягнуто ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця села Малий Кучурів
Заставнівського району Чернівецької
області, мешканця АДРЕСА_1, працюючого
начальником територіального
управління Держгірпромнагляду у
Чернівецькій області, і на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в сумі 170 гривень в доход
держави та стягнуто з ОСОБА_1 судовий
збір в розмірі 36 гривень 54 коп. в доход
держави.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1
визнаний винуватим у тому, що він,
працюючи директором територіального
управління Держгірпромнагляду у
Чернівецькій області, будучи
державним службовцем 4 категорії 7
рангу та суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення відповідно
до п.п. «в» пункту 1 ч.1 статті 4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» , не повідомив свого
безпосереднього керівника про
наявність конфлікту інтересів, що
полягав у наявності суперечності між
особистими немайновими інтересами
його близької особи (доньки), яка
працювала у його безпосередньому
підпорядкуванні, та його службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих службових
повноважень, як наслідок порушення ч.1
ст.9 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Справа № 33/794/26/14
Головуючий у І інстанції: Войтун О.Б.

Категорія: ст.172-7 ч.1 КпАП України
Доповідач: Підгорна С.П.

В апеляційній скарзі адвокат просить
скасувати постанову судді районного
суду, а провадження у справі закрити за
відсутністю в діях ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КпАП України.
Апелянт посилається на те, що
протокол про адміністративне
правопорушення не відповідає вимогам
закону та дійсним обставинам справи,
судом не доведений факт вчинення
корупційного правопорушення ОСОБА_1,
оскільки аналіз функціональних
повноважень державного органу
Держгірпромнагляду України, службові
повноваження його керівника та
функціональні повноваження відділу
бухгалтерського обліку та
господарської діяльності державного
органу територіального управління
Держгірпромнагляду України свідчить
про відсутність конфлікту інтересів.
Посилається на те, що суд не дав
належної оцінки даним фактам та не
врахував , що ОСОБА_3 була прийнята на
роботу внаслідок реорганізації
виробництва і під час складання
протоколу була звільнена з посади за
згодою сторін і правопорушення, як
такого, вже не існувало. Прийняті
протягом тривалого часу ОСОБА_1
рішення не ущемлювали будь-які
інтереси і не створювали конфлікту
інтересів. У діях правопорушника
відсутня суб'єктивна сторона складу
адмінправопорушення та
причинно-наслідковий зв'язок між
діями, а отже і відсутній склад самого
правопорушення. Крім цього вказує на
те, що судом не врахована судова
практики інших судів з подібних питань.

Заслухавши в судовому засіданні
апелянта адвоката ОСОБА_2 та
правопорушника ОСОБА_1, які
підтримали апеляційну скаргу,
прокурора Кисельова Л.К., який просив
рішення суду залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення,
розглянувши доводи апеляційної скарги
та вивчивши матеріали справи про
адміністративне правопорушення, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Стаття 172-7 КпАП України передбачає
відповідальність за неповідомлення
особою безпосереднього керівника у
випадках, передбачених законом, про
наявність конфлікту інтересів.
Відповідно до частини 2 примітки до
зазначеної статті під конфліктом
інтересів слід розуміти суперечність
між особистими інтересами особи та її
службовими повноваженнями, наявність
яких може вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи невчинення дій під
час виконання наданих їй службових
повноважень.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 наказом Державного комітету
України з промислової безпеки, охорони
праці та гірничого нагляду №185-к від 02
грудня 2011 року був призначений
виконуючим обов'язки начальника
територіального управління
Держгірпромнагляду у Чернівецькій
області, у подальшому після
проведеної ліквідації та
реорганізації державного органу
наказом Держгірпромнагляду України №
70-К від 01 лютого 2012 року призначений
начальником територіального
управління Держгірпромнагляду у
Чернівецькій області з присвоєнням 7
рангу державного службовця (а.с.45, 48).
Отже, відповідно пп. «в» п.1 ч.1 ст.4
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції» ОСОБА_1 є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, які згідно
ст. 14 даного Закону зобов'язані уживати
заходів щодо недопущення будь-яких
можливостей виникнення конфлікту
інтересів та невідкладно у письмовій
формі повідомляти безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів.

З матеріалів справи вбачається,
зокрема із пояснення ОСОБА_1, що він є
батьком ОСОБА_3, яка працює головним
спеціалістом відділу бухгалтерського
обліку та господарської діяльності в
територіальному управлінні
Держгірпромнагляду у Чернівецькій
області відповідно до наказу
в.о.начальника теруправління ОСОБА_1 №
01-К від 30 грудня 2011 року та перебуває у
прямому підпорядкуванні керівника
ОСОБА_1 (а.с. 17-19, 31-38).

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1, він
був обізнаний про зміст та вимоги
ст.ст. 9, 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»,
однак буд-яких заходів щодо усунення з
роботи (прямого підпорядкування)
близької особи - доньки - у встановлений
законом термін не вжив, безпідставно
вважаючи, що ОСОБА_3, працюючи в
бухгалтерії управління, не
знаходиться у нього в прямому
підпорядкуванні.

Посилання апелянта на порушення вимог
закону при складанні протоколу про
адміністративне правопорушення суд
вважає безпідставними, протокол
складений 11 січня 2014 року про наявність
триваючого правопорушення, яке
полягало у неповідомленні
правопорушником безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів, наявності у його
безпосередньому підпорядкуванні як
керівника управління близької особи -
доньки ОСОБА_3 Звільнення ОСОБА_3 із
займаної посади наказом від 11 січня 2014
року (а.с.256) є фактично наслідком
складеного протоколу про
адміністративне правопорушення від 11
січня 2014 року, а не відсутністю
існування конфлікту інтересів в
результаті порушення вимог Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» від 07 квітня 2011 року
зі змінами. Заперечення апелянтом та
ОСОБА_1 факту перебування дочки ОСОБА_1
ОСОБА_3 у прямому підпорядкуванні є
неспроможними та такими, що не
ґрунтуються на матеріалах справи.
Наведені в апеляції доводи про те, що
вищестояще керівництво ОСОБА_1 та
працівники обласної прокуратури при
перевірці діяльності управління на
початку 2012 року знали, але не
відреагували на той факт, що дочка
керівника територіального управління
(першої особи) працює у відділу
бухгалтерського обліку управління, не
виправдовують бездіяльність ОСОБА_1
щодо повідомлення безпосереднього
керівника у письмовій формі про
наявність конфлікту інтересів.

Крім того, слід зазначити, що
диспозиція ст.172-7 КпАП України для
наявності у діях особи складу такого
правопорушення не передбачає настання
певних наслідків, а тому твердження
апелянта та ОСОБА_1 про невчинення ним
будь-яких неправомірних дій чи надання
переваг дочці під час її трудової
діяльності не спростовує його
винуватості у вчиненні
адміністративного правопорушення.

За таких обставин апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції прийшов
до правильного висновку про те, що
ОСОБА_1 вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ст.172-7
КпАП України, що підтверджується
як протоколом про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення, так і зібраними та
дослідженими в судовому засіданні
доказами.

При накладенні адміністративного
стягнення, районний суд врахував
характер вчиненого правопорушення,
особу винного, обставини справи та
прийшов до правильного висновку про те,
що необхідним і достатнім буде
застосування адміністративного
стягнення у виді штрафу.

Виходячи з наведеного, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції не вбачається, а тому
апеляційний суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги адвоката ОСОБА_2, поданої в
інтересах ОСОБА_1

Керуючись ст. 294 КпАП України,
апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Постанову судді Першотравневого
районного суду міста Чернівців від 31
січня 2014 року про визнання ОСОБА_1
винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.172-7 КпАП України,
залишити без змін, а апеляційну скаргу
адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 -
без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Чернівецької області
С.П.Підгорна.