АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№33/796/88/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя Апеляційного суду м. Києва
Стрижко С.І., розглянувши апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову судді
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13 грудня 2014 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Києва, громадянина
України, українця, з вищою освітою, який
працює у ТОВ «Тримоб», проживаючого в
АДРЕСА_1, -

- за ст. 173 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно із постановою судді
Шевченківського районного суду м.
Києва від 13 грудня 2013 року ОСОБА_2
визнаний винуватим у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП, та на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в доход держави у розмірі 51
грн.

Як зазначено у постанові, із протоколу
про адміністративне правопорушення
від 30 листопада 2013 року та від 06 грудня
2013 року вбачається, що 30 листопада 2013
року о 04 год. 30 хвил. ОСОБА_2 в
громадському місці по вул. Майдан
Незалежності у м. Києві чинив опір
працівникам КП «Київблагоустрій» у
проведенні монтажних робіт зі
встановлення новорічної ялинки,
висловлювався нецензурною лайкою у бік
останніх, штовхав їх, кидав бруківку,
тротуарну плитку, консервні банки,
блокував під'їзд транспорту до місця
встановлення ялинки огороджувальними
щитами, на зауваження працівників КП
«Благоустрій» не реагував, чим вчинив
дрібне хуліганство, за що передбачена
відповідальність згідно з ст. 173 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 подав до Апеляційного суду м.
Києва скаргу в якій, посилаючись на
незаконність та необґрунтованість
постанови від 13 грудня 2013 року, просить
її скасувати.

В обґрунтування поданої апеляційної
скарги, апелянт зазначає, що суд першої
інстанції в порушення вимоги ст. ст. 251,
252, 280 КУпАП, розглянувши справу про
адміністративне правопорушення у
відсутність особи, щодо якої було
складено протоколи, прийняв, на думку
ОСОБА_2, упереджене рішення, без повного
дослідження та оцінки наявних у справі
доказів, прийнявши як докази лише
протоколи про адміністративне
правопорушення, письмові пояснення
працівників КП «Київблагоустрій» та КП
«Київміськсвітло», а також рапорти
працівників міліції, безпідставно
відкинувши пояснення ОСОБА_2 про те, що
він не перебував серед
мітингувальників та не вчиняв
хуліганських дій, а також не допитавши
у судовому засіданні свідків за
клопотанням апелянта.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення ОСОБА_2 та його захисника
ОСОБА_3, допитавши свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляції, суд апеляційної
інстанції вважає її такою , що підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративні й
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші підстави
для правильного вирішення справи.

Разом з тим, судом першої інстанції ці
вимоги закону не були виконані
належним чином, що призвело до
помилкових та передчасних висновків
судді щодо наявності в діях ОСОБА_2
складу адміністративного
правопорушення.

За ст. 254 КУпАП про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Крім того, згідно з п.2 ст. 278 КУпАПорган
(посадова особа) при підготовці до
розгляду справи про адміністративне
правопорушення вирішує, чи правильно
складено протокол та інші матеріали
справи про адміністративне
правопорушення.

В порушення зазначених вимог закону,
органи міліції, склавши 30 листопада 2013
року протокол про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_2, після
повернення його судом першої інстанції
для усунення недоліків, склав щодо
ОСОБА_2 інший протокол про
адміністративне правопорушення від 06
грудня 2013 року, що взагалі не
передбачено законом.

При цьому час правопорушення та його
зміст, яке, за висновками посадової
особи органу міліції, вчинив ОСОБА_2,
час його скоєння було викладено за
інших фактичних обставин, що свідчить
про наявність протиріч у висновках
органів міліції щодо визначення
конкретних дій, які були скоєні особою,
відносно якої були складені протоколи
про адміністративне правопорушення.
Більш того, на вказівку суду першої
інстанції, приєднали до матеріалів
справи про адміністративне
правопорушення лише світлокопії
пояснень працівників КП
«Київблагоустрій» та КП
«Київміськсвітло» ОСОБА_9 та ОСОБА_10
Проте, на ці обставини суддя уваги не
звернув.

Крім того, розглянувши справу у
відсутність особи, відносно якої були
складені протоколи, суд першої
інстанції належним чином доводи ОСОБА_2
про те, що він не перебував серед
мітингуючих та не вчиняв будь-яких
хуліганських дій, не перевірив, а також,
як убачається із змісту постанови,
фактично не встановив, що саме було
скоєно ОСОБА_2, оскільки послався лише
на зміст протоколів.

За таких обставин, постанова судді
Шевченківського районного суду м.
Києва підлягає скасуванню.

При цьому суд апеляційної інстанції,
розглядаючи по суті складені відносно
ОСОБА_2 протоколи, окрім раніше
наведеного, також приходить і до
наступних висновків.

Надані органами міліції на
підтвердження своїх висновків,
зазначених у протоколах, докази,
зокрема рапорти міліціонерів ПМОП
«Беркут», пояснення ОСОБА_9 та ОСОБА_10,
інші документи (копії судових рішень та
вимог державного виконавця,
фотографії, відеозапис подій на вул.
Майдан Незалежності, який був
проглянутий у судовому засіданні суду
апеляційної інстанції, тощо) не
містить будь-яких даних про те, що саме
ОСОБА_2 вчиняв хуліганські дії, які
зазначені у протоколах.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 вказував, що під час виконання
ним серед інших працівників КП
«Київблагоустрій» відповідних робіт
по встановленню щитів він особисто
ОСОБА_2 не бачив, та останній особисто
будь-які дії, які б перешкоджали роботі
свідка не вчиняв.

Аналогічні показання були дані у
судовому засіданні і свідками ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

Що стосується пояснень свідка ОСОБА_10,
то в них також не зазначено будь-яких
даних про безпосередню участь ОСОБА_2 у
подіях 30 листопада 2013 року, а у рапортах
працівників міліції фактично вказано
лише про затримання особи, відносно
якої у подальшому був складений
протокол.

За таких обставин, у зв'язку із
необхідністю скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нової постанови, враховуючи, що у
матеріалах справи відсутні достатні
докази, які б беззаперечно свідчили про
вчинення саме ОСОБА_2 дій, вказаних у
протоколах, а доводи останнього про те,
що він випадково опинився на місці
події не спростовані представленими у
справі доказами, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про
відсутність в діях ОСОБА_2 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП, а відтак
провадження по справі відносно нього
підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247
КУпАП.

З огляду на наведене та керуючись ст. 294
КУпАП, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського
районного суду м. Києва від 13 грудня 2013
року про визнання ОСОБА_2 винуватим у
вчиненні адмінправопорушення,
передбаченого ст. 173 КУпАП, з
накладенням адмінстягнення у виді
штрафу у розмірі 51 грн. - скасувати та
ухвалити нову постанову, якою закрити
провадження за протоколами про
адмінправопорушення від 30 листопада 2013
року та 06 грудня 2013 року за ст. 173 КУпАП
відносно ОСОБА_2 на підставі п. 1 ст. 247
КУпАП за відсутністю складу
адмінправопорушення в діях останнього.

Суддя Апеляційного

суду м. Києва підпис
Стрижко   С.І.