Справа № 739/107/14-п Головуючий у 1
інстанції Наполов М. І. Провадження №
33/795/39/2014 Категорія - ст. 172-7 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2014 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області
в складі:

судді апеляційного суду - Григор'євої
В.Ф.,

з участю прокурора - Карпуся І.М.

захисника-адвоката - ОСОБА_1

з участю - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду адміністративну
справу за апеляційною скаргою першого
заступника прокурора Чернігівської
області Василика В.Б. на постанову
Новгород-Сіверського районного суду
Чернігівської області від 31 січня 2014
року,

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, одруженого,
працюючого сільським головою
Орлівської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області,

- визнано винуватим у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП
звільнено від адміністративної
відповідальності, обмежившись усним
зауваженням, а провадження в справі
закрито.

Як встановив суд, ОСОБА_2 працюючи
сільським головою Орлівської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області та
будучи, відповідно до вимог пп. «в» п. 1
ч. І ст. 4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» від 07
квітня 2011 року № 3206-17, суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, у період з 09 червня 2013
року по 16 січня 2014 року в с. Орлівка
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області порушив вимоги
п.1 та п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» від 07 квітня 2011 року № 3206-17 -
негайно не повідомив відповідній раді
про формальне виникнення конфлікту
інтересів в службовій діяльності.

Не погодившись з рішенням суду, перший
заступник прокурора Чернігівської
області подав апеляційну скаргу, в якій
просить постанову місцевого суду
скасувати та прийняти нову постанову,
якою визнати ОСОБА_2 винуватим у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, та накласти
на нього стягнення в межах санкції
даної статті та з урахуванням положень
ст. 33 КУпАП. Вказує, що суд першої
інстанції, звільнивши ОСОБА_2 від
адміністративної відповідальності за
малозначністю скоєного та оголосивши
йому усне зауваження, тим самим порушив
принцип ст. 3 Закону України „Про
засади запобігання і протидії
корупції" про невідворотність
відповідальності за вчинення
корупційних правопорушень та вимоги
ст.ст. 1, 23, 245 КУпАП, надав змогу
порушнику уникнути юридичної
відповідальності за вчинене
корупційне діяння. Вважає, що за таких
обставин постанова суду підлягає
скасуванню, як незаконна та
необґрунтована, з постановленням
нового рішення.

Заслухавши доповідача по справі, думку
прокурора, який підтримав апеляційну
скаргу першого заступника прокурора
Чернігівської області та просив її
задовольнити з вказаних у ній підстав,
постанову місцевого суду скасувати та
прийняти нову постанову, якою визнати
ОСОБА_2 винним у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП, та накласти на нього стягнення в
межах санкції даної статті та з
урахуванням ст. 33 КУпАП, пояснення
ОСОБА_2 та захисника - адвоката ОСОБА_1,
які заперечували проти задоволення
апеляційної скарги першого заступника
прокурора області і просили скасувати
вказану постанову, а провадження
закрити в справі за ст.172 - 7 КУпАП за
відсутністю складу адміністративного
корупційного правопорушення, а також
ОСОБА_2 надав позитивні характеристики
з місця роботи на себе № 03-20/52 від 25
лютого 2014 року та свою дружину ОСОБА_3 №
03-20/51 від 25 лютого 2014 року та копії
грамот за сумлінне виконання
професійних обов'язків, переглянувши
матеріали справи, дослідивши доводи,
викладені у апеляційній скарзі першого
заступника прокурора Чернігівської
області, вважаю, що вона підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні апеляційний суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів адміністративної справи
вбачається, що ОСОБА_2 працюючи
сільським головою Орлівської
сільської ради Новгород-Сіверського
району Чернігівської області та
будучи, відповідно до вимог пп. «в» п. 1
ч. І ст. 4 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» від 07
квітня 2011 року № 3206-17, суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, у період з 09 червня 2013
року по 16 січня 2014 року в с. Орлівка
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області порушив вимоги
п.1 та п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» від 07 квітня 2011 року № 3206-17 -
негайно не повідомив відповідній раді
про формальне виникнення конфлікту
інтересів в службовій діяльності.

Прокурор в судовому засіданні
апеляційного суду пояснив, що висновки
щодо малозначності діяння, який зробив
суд першої інстанції, помилкові, бо
саме діяння, передбачене ст. 172-7 КУпАП, є
правопорушенням з формальним складом і
не потребує настання ніяких наслідків.
А тому вважає, що постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нової
постанови, якою визнати ОСОБА_2
винуватим у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 172-7 КУпАП, та накласти
на нього стягнення в межах санкції
даної статті та з урахуванням положень
ст. 33 КУпАП.

ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що
на посаді сільського голови він працює
з 15 квітня 2006 року, два рази ним
обирався. Дружина ОСОБА_3 працює з 2007
року директором будинку культури
Орлівської сільської ради. Вину свою не
визнає, так як згідно ст. 9 Закону
України „Про засади запобігання і
протидії корупції" положення про
конфлікт інтересів не стосується
близьких осіб, які працюють в сільській
місцевості. Ніяких пільг та
пріоритетів своїй дружині по роботі
він не надавав, а тому вважає, що
конфлікту інтересів не було. Звертався
за консультацією до юриста та до інших
осіб з юридичною освітою, які
підтвердили, що він не підпадає під дію
Закону.

Захисник-адвокат ОСОБА_1 в судовому
засіданні просив постанову скасувати
та винести нову, якою закрити справу
відносно ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю
в його діях складу адміністративного
правопорушення, так як стягнення за ст.
172-7 КУпАП передбачено при наявності
конфлікту інтересів, а протокол про
адміністративне правопорушення
складений про можливість конфлікту
інтересів, а тому відсутній склад
правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП
завданням провадження у справах про
адміністративні правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне та
об'єктивне з'ясування обставин справи,
вирішення її у точній відповідності з
законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд, при
розгляді справи про адміністративне
правопорушення, крім іншого,
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Зазначені вимоги закону судом були
виконані не в повному обсязі, внаслідок
чого поза увагою суду залишилися
обставини, які мають суттєве значення
для правильного вирішення справи.

Згідно з диспозицією ст.172-7 КУпАП,
адміністративним правопорушенням у
даному випадку є неповідомлення особою
безпосереднього керівника у випадках,
передбачених законом, про наявність
конфлікту інтересів.

Таким чином, для притягнення особи до
адміністративної відповідальності за
даною статтею необхідна наявність двох
складових: 1) конфлікт інтересів та 2)
неповідомлення особою безпосереднього
керівника про наявність такого
конфлікту інтересів.

Вирішуючи питання про зміст і
спрямованість умислу особи, яка є
суб'єктом відповідальності за
корупційні правопорушення, стосовно не
урегулювання конфлікту інтересів
відповідно до ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції», суд має виходити не тільки з
конкретних положень того чи іншого
пункту цієї статті, але й із
законодавчого визначення поняття
конфлікту інтересів, яке сформульовано
у ч. 1 ст. 1 цього Закону.

Так, відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України
"Про засади запобігання і протидії
корупції", конфлікт інтересів - це
суперечність між особистими
інтересами особи та її службовими
повноваженнями, наявність якої може
вплинути на об'єктивність або
неупередженість прийняття рішень, а
також на вчинення чи не вчинення дій
під час виконання наданих їй службових
повноважень.

Згідно пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» суб'єктами
відповідальності за корупційні
правопорушення є посадові особи
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» особи зазначені в п. 1 ч. 1 ст. 4
цього закону зобов'язані уживати
заходів щодо недопущення будь-якої
можливості виникнення конфлікту
інтересів; невідкладно у письмовій
формі повідомляти безпосереднього
керівника про наявність конфлікту
інтересів.

Статтею 121 Закону України «Про службу в
органах місцевого самоврядування»
передбачено, що у разі виникнення
конфлікту інтересів протягом строку
здійснення повноважень сільський
голова зобов'язаний негайно доповісти
про це відповідній раді та вжити всіх
необхідних заходів, спрямованих на
запобігання конфлікту інтересів.

Судом встановлено, що згідно рішення
першої сесії шостого скликання
Орлівської сільської ради
Новгород-Сіверського району ОСОБА_2 15
квітня 2006 року був обраний на посаду
сільського голови Орлівської
сільської ради та відповідно до
рішення першої сесії шостого скликання
Орлівської сільської ради
Новгород-Сіверського району 09
листопада 2010 року був обраний на
посаду сільського голови Орлівської
сільської ради повторно і згідно
рішення тридцять шостої сесії п'ятого
скликання від 14 квітня 2010 року йому
присвоєно 7 ранг посадової особи
місцевого самоврядування (а.с. 20, 21).

Відповідно до розпорядження № 4 від 19
січня 2007 року Орлівського сільського
голови ОСОБА_2 на посаду директора
Орлівського будинку культури з
посадовим окладом згідно штатного
розпису прийнято ОСОБА_3 (а. с. 33).

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_2
та супровідного листа 05 листопада 1988
року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, шлюб зареєстровано виконавчим
комітетом Орлівської сільської ради
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області, актовий запис №
6, відповідний повний витяг з
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян щодо актового запису
про шлюб серії НОМЕР_1 від 28 січня 2014
року (а.с. 12, 104).

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» безпосереднє
підпорядкування - відносини прямої
організаційної або правової
залежності підлеглої особи від її
керівника, в тому числі через вирішення
(участь у вирішенні) питань прийняття
на роботу, звільнення з роботи,
застосування заохочень,
дисциплінарних стягнень, надання
вказівок, доручень, контролю за їх
виконанням.

Як вбачається з Положення про
Орлівський сільський клуб засновником
сільського клубу є Орлівська сільська
рада, клуб не є окремою юридичною
особою і перебуває на утриманні
Орлівської сільської ради. Керівництво
клубом здійснюється директором, що
призначається розпорядженням
Орлівського сільського голови.

Відповідно до ст. 9 Закону України „Про
засади запобігання та протидії
корупції" для вказаних посадовців
встановлено обмеження, відповідно до
якого вони не можуть мати у
безпосередньому підпорядкуванні
близьким їх осіб. У разі виникнення
обставин, що порушують дану вимогу,
відповідні особи, близькі їм особи
вживають заходів щодо усунення таких
обставин у п'ятнадцятиденний строк.
Якщо в зазначений строк ці обставини
добровільно не усунуто, відповідні
особи або близькі їм особи в місячний
строк з моменту виникнення обставин
підлягають переведенню в
установленому порядку на іншу посаду,
що виключає безпосереднє
підпорядкування. У разі неможливості
такого переведення особа, яка
перебуває в підпорядкуванні, підлягає
звільненню з займаної посади.

Проте, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", щодо обмеження
роботи близьких осіб, положення
абзаців першого та другого цієї
частини не поширюються на осіб, які
працюють у сільських населених пунктах
(крім тих, що є районними центрами), а
також гірських населених пунктах.

Так як, соціальні і природні умови
виключають можливість дотримання
такими особами загального правила
обмеження. Як правило, у сільських та
гірських населених пунктах населення
складається з сімей, які живуть
споріднено, і витримати обмеження у цих
випадках може бути неможливо.

Оцінюючи встановлені обставини у їх
сукупності, з врахуванням положень ст.
62 Конституції України, апеляційний суд
дійшов висновку про те, що село Орлівка
Новгород-Сіверського району
Чернігівської області відноситься до
сільських населених пунктів, у зв'язку
із чим на сільського голову Орлівської
сільської ради обмеження, передбачені
абзацами першим та другим ч. 1 ст. 9
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції» не поширюються, а
отже ОСОБА_2 не може бути суб'єктом
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172
Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

З огляду на викладене, апеляційний суд
вважає, що матеріали справи не містять
даних про те, що ОСОБА_2 порушив вимоги
ч.1 ст. 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції», а
тому в його діях відсутній склад
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ст.172-7
КУпАП.

Крім того, постанова ухвалена судом
раніше, до проведення судового
засідання, яке відбулося 03.02.2014 року,
тоді як постанова суду від 31.01.2014 року.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що вина ОСОБА_2 у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП не доведена, а тому постанова
суду першої інстанції відносно ОСОБА_2
підлягає скасуванню, а справа закриттю
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.1, 4, 9, 14 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції» від
07.04. 2011року № 3206-17, ч.1 п.1 ст.247, ст.ст. 293,
294 Кодексу України про адміністративні
правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника
прокурора Чернігівської області
Василика В.Б. задовольнити частково.

Постанову Новгород-Сіверського
районного суду Чернігівської області
від 31 січня 2014 року щодо ОСОБА_2 -
скасувати.

Провадження в справі щодо ОСОБА_2
закрити у зв'язку з відсутністю в його
діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 172-7
КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя В. Ф. Григор’єва