Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/3/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Лещенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2014 року. Суддя апеляційного
суду Кіровоградської області Лещенко
Р.М., за участі особи, яка притягується
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу
останнього на постанову
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 10 грудня
2013 року, якою

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.130 ч.1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,

В С Т А Н О В
И В:

Постановою Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 10 грудня 2013 року ОСОБА_3
притягнутий до адміністративної
відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП та на
нього накладено адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний
винним в тому, що 14 листопада 2013 року о
21 годині 10 хвилин керував автомобілем
ВАЗ 2101 державний номерний знак НОМЕР_1
по а/д Південний обхід м. Кіровограда (20
км.) в стані алкогольного сп'яніння, чим
порушив вимоги п. 2.9 Правил дорожнього
руху України та вчинив адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130
КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3, не
оспорюючи кваліфікації та
встановлених обставин скоєного ним
адміністративного правопорушення,
просить змінити постанову суду в
частині накладення адміністративного
стягнення та застосувати до нього
адміністративне стягнення у виді
штрафу чи громадських робіт. Своє
прохання мотивує тим, що судом при
накладенні адміністративного
стягнення не були виконані вимоги ст. 33
КУпАП, зокрема судом не було враховано
те, що він визнав себе винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
щиро розкаявся у вчиненому, є інвалідом
3 групи загального захворювання, має на
утриманні п'ятьох дітей та дружину, яка
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною, та що його дохід, завдяки його
транспортного засобу, є єдиним
джерелом доходу їх родини.

Заслухавши ОСОБА_3, який підтримав свою
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення, зваживши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що вона
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Згідно вимог ст. 245 КУпАП районний суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив
всі обставини справи, та правильно
дійшов висновку про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1
КУпАП, так як відповідальність за
вказане адміністративне
правопорушення настає у разі керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції.

Встановлені судом обставини справи та
кваліфікація правопорушення в
апеляційному порядку ОСОБА_3 не
оспорюються.

Накладаючи на правопорушника
адміністративне стягнення суд першої
інстанції, у відповідності до вимог ст.
33 КУпАП, в повній мірі врахував особу
винного, обставини, що пом'якшують і
обтяжують відповідальність, його
майновий стан, та суспільну небезпеку
вчиненого ним адміністративного
правопорушення, через що обґрунтовано
наклав на нього адміністративне
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами, в
межах ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апеляційні доводи ОСОБА_3 з приводу не
врахування судом ряду обставин, які
могли вплинути на правильність
накладеного адміністративного
стягнення є необґрунтованими, оскільки
вони не підтверджені належними
доказами. Зокрема, матеріали справи
містять лише ксерокопію пенсійного
посвідчення ОСОБА_3, згідно якого
останній має 3 групу інвалідності по
загальному захворюванню.
Підтвердження того, що ОСОБА_3 має на
утриманні п'ятьох дітей та дружину, яка
знаходиться у відпустці по догляду за
дитиною, в матеріалах справи про
адміністративне правопорушення
відсутні.

Також відсутні будь-які документальні
підтвердження того, що завдяки свого
транспортного засобу він отримує
дохід, на який утримує свою родину.

Враховуючи викладене, а також те, що
ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи, приходжу до
висновку, що накладення на останнього
адміністративного стягнення у виді
штрафу потягне за собою погіршення
його матеріального становища, що є
недопустимим, тому апеляційну скаргу, в
цій частині, слід залишити без
задоволення.

Також не може бути задоволена
апеляційна скарга ОСОБА_3 і в частині
накладення на нього адміністративного
стягнення у виді громадських робіт,
так як це стягнення є більш суворим, ніж
позбавлення права керування
транспортними засобами, а відповідно
до вимог ч. 9 ст. 294 КУпАП, у разі зміни
постанови в частині накладення
стягнення в межах, передбачених
санкцією статті цього Кодексу, воно не
може бути посилено.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, суддя
апеляційного суду Кіровоградської
області

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити
без задоволення, а постанову
Кіровоградського районного суду
Кіровоградської області від 10 грудня
2013 року про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладення
адміністративного стягнення у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя:
підпис

Згідно оригіналу:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Лещенко
Р.М.