Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 33/783/678/13
Доповідач в 2-й інстанції: Гончарук Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2014 року Апеляційний суд
Львівської області в складі:

судді Гончарук
Л.Я.,

з участю прокурора
Горбань М.П.

представника
митниці Саєнко С.В.

розглянувши у судовому засіданні
в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову судді Галицького районного
суду м. Львова від 26 листопада 2013 року, -

встановила:

цією постановою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку
України, уродженку м. Львова, не
працюючу, проживаючу за адресою
АДРЕСА_1

визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України та накладено на неї стягнення у
виді штрафу в розмірі 100% вартості
товару, що був предметом порушення
митних правил - 29920,00 гривень.

Конфісковано в дохід держави бісер
різних кольорів марки «Preciosa», вагою 100
кг, вилучений згідно протоколу №
2225/20909/13 від 15.08.2013 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави 34,41
грн. судового збору.

Згідно постанови судді, ОСОБА_3 15.085.2013
року о 10.30 год., повертаючись з РП в
Україну через п/п «Шегині» митного
поста «Мостиська» Львівської митниці
автомобілем марки «Мерседес» р.н.
НОМЕР_1, намагалась перемістити через
митний кордон України, шляхом
недекларування, тобто нез'явленням за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей про товари, що
підлягають обов'язковому декларуванню,
а саме: бісер різних кольорів марки
«Preciosa», вагою 100 кг, загальною вартістю
29920,00 грн.

В мотивах постанови зазначено, що в
діях ОСОБА_3 наявні ознаки
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України, а саме незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей про товар, який
підлягає обов'язковому декларуванню у
разі переміщення через митний кордон
України, що стверджується протоколом
про порушення митних правил № 2225/20909/13
від 15.08.2013 року, митною декларацією,
актом огляду транспортного засобу та
іншими матеріалами справи.

На постанову суду ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову
Галицького районного суду м. Львова від
26.11.2013 р. та прийняти нову постанову
якою звільнити ОСОБА_3 від
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил, обмежившись
усним зауваженням, провадження по
справі закрити, а товар, що був
предметом правопорушення, повернути
особі, відносно якої складено протокол
про порушення митних правил, після
здійснення митного оформлення.

В обгрунтування апеляційної
скарги зазначає, що прямуючи 15.08.2013 р. з
Республіки Польща в Україну, з
приватної поїздки, через пункт
пропуску «Шегині» митного поста
«Мостиська» львівської митниці, обрала
смугу руху «червоний коридор»,
оскільки дійсно в салоні автомобіля,
жодним чином цього не приховуючи та не
маючи умислу на незаконне переміщення,
мала намір ввезти на митну територію
України продукти харчування та товари
для рукоділля (бісер). Зазначає, що нею
було у встановленому порядку заповнено
митну декларацію, в якій я чітко
зазначено відомості про товари, що
підлягають обов'язковому письмовому
декларуванню, а саме порошок в
кількості 10 кг., масло - 1 кг., цукерки,
печиво - 6 кг., фрукти - 8 кг. та товари для
рукоділля. Проте, подана нею митна
декларація, була анульована митним
органом з незрозумілих їй підстав,
після чого повторно було запропоновано
заповнити митну декларацію. Однак і
після повторного заповнення нею митної
декларації така знову була анульована.
Коли втретє, вона заповнила митну
декларацію, то перебуваючи у
стресовому стані, через події які
відбулись до того, не розуміючи чого
від неї вимагають, помилково не
вказала, що перевозить окрім продуктів
харчування й товари для рукоділля, яких
в жодному випадку не мала на мені
приховати.

Наголошує на тому, що вперше
притягується до адміністративної
відповідальності, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей.

Вказує на те, що 26.11.2013 року у
судовому засіданні в суді першої
інстанції присутня не була, про час та
місце розгляду справи повідомлена не
була, про винесення оскаржуваної
ухвали дізналась лише 04.11.2013 року.

Акцентує на тому, що суд вирішуючи
питання призначення виду стягнення не
врахував усіх істотних обставин
справи, а саме: характеру вчиненого
порушення, особи порушника, яка раніше
до адміністративної відповідальності
не притягувалась, має на утриманні
неповнолітніх дітей.

У судове засідання в суді
апеляційної інстанції ОСОБА_3 повторно
не з'явилась. 23.12.2013 року ОСОБА_3 подала
заяву про відкладення розгляду справи
у зв'язку з станом здоров'я. 9.01.2014 року
правопорушник ОСОБА_3 подала заяву про
перенесення слухання справи у зв'язку з
сімейними обставинами. При цьому
жодних підтверджень поважності причин
неявки у судове засідання не надала.

Вислухавши думку прокурора та
представника митниці, які вважають, що
подані заяви ОСОБА_3 є лише намаганням
останньої затягнути розгляд справи,
судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 294
КУпАП прийнято рішення розглядати
справу у відсутності правопорушника
ОСОБА_3, яка про час та місце розгляду
справи була належним чином повідомлена
і жодних підтверджень поважності
причин неявки у судове засідання не
надала.

Заслухавши думку прокурора, який
заперечив проти апеляційної скарги,
пояснення представника митниці, який
підтримав прокурора, перевіривши
матеріали справи про адміністративне
правопорушення та доводи апеляційної
скарги, суд приходить до висновку, що
така задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Висновок судді про
винуватість ОСОБА_3 в порушенні
митних правил, передбачених ст. 472 МК
України, є обґрунтованим і відповідає
фактичним обставинам справи.

Вина ОСОБА_3
підтверджується протоколом про
порушення митних правил № 2225/20909/13 від 15
серпня 2013 року, складеним щодо ОСОБА_3
(а.с. 1-4), поясненнями самої ОСОБА_3 у
протоколі, згідно яких вона зауважень
до цього протоколу немає; митною
декларацією від 15 серпня 2013 року,
поданою ОСОБА_3 (а.с. 6-7), іншими доказами
у справі.

Доводи апелянта про заповнення
митної декларації декілька разів та не
прийняття її митним органом, що
спричинило невнесення всіх відомостей
в декларацію, суд розцінює критично.
ОСОБА_3 була повідомлена про
відповідальність за невнесення
недостовірних відомостей в декларацію.

На підставі наявних у справі
доказів апеляційний суд вважає, що
суддею Галицького районного суду м.
Львова в судовому засіданні вірно
встановлені фактичні обставини справи,
та правильно їх викладено в постанові
від 26 листопада 2013 року. Дії ОСОБА_3
вірно кваліфіковано за ст. 472 МК
України, а стягнення накладене на
нього в межах санкції ст. 472 МК України.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне
стягнення є мірою відповідальності і
застосовується з метою виховання
особи, яка вчинила адміністративне
правопорушення, в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобігання
вчинення нових правопорушень.

Підстав застосування до ОСОБА_3 ст. 22
КУпАП суд апеляційної інстанції не
вбачає, оскільки ОСОБА_3 перевозила
бісер марки «Preciosa», вагою 100 кг,
загальною вартістю 29920,00 грн.

В зв'язку з наведеним
апеляційний суд вважає за необхідне
відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її
апеляційної скарги, а рішення суду
першої інстанції щодо ОСОБА_3 залишити
без зміни.

Керуючись
ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
залишити без задоволення, а постанову
судді Галицького районного суду м.
Львова від 26 листопада 2013 року, якою
ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України та накладено на неї стягнення у
виді штрафу в розмірі 100% вартості
товару, що був предметом порушення
митних правил - 29920,00 гривень.
Конфісковано в дохід держави бісер
різних кольорів марки «Preciosa», вагою 100
кг, вилучений згідно протоколу №
2225/20909/13 від 15.08.2013 року. Стягнуто з
ОСОБА_3 в користь держави 34,41 грн.
судового збору. - залишити без зміни.

Постанова є остаточною
і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області
Гончарук
Л.Я.