Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/78/14 Головуючий у
суді І-ї інстанції Пасічник Д.І.
Категорія - 163-1 Доповідач
у суді ІІ-ї інстанції Іванов Д.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2014 року
м. Кіровоград

Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Іванов Д.Л., за
участю особи притягнутої до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_3,розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Кіровограді в порядку апеляційного
перегляду адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 17
січня 2014 року в справі про притягнення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, з вищою освітою, приватного
підприємця, що проживає в АДРЕСА_1,

до адміністративної відповідальності
за ч.1 ст. 163-1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АА № 487303 від 13 грудня 2013 року,
складеного головним державним
ревізором - інспектором сектору
перевірок банківських та
небанківських фінансових установ
управління податкового аудиту
Кіровоградської ОДПІ Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області Квашою Г.Ю.,
директору ПП «ІНФОРМАЦІЯ_2»
ОСОБА_3поставлено за провину порушення
ведення податкового обліку, п.198.2, п.198.3,
п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України,що призвело до заниження
податку на додану вартість в розмірі 33
667 грн., а також п. 138.2, п. 138.4, п. 138.8, ст. 138
та п.п. 139.1.9. п.139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на прибуток за 1
квартал, 3 квартал 2012 року, півріччя 2013
року в розмірі 24 054 грн.

Постановою судді Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 17 січня 2014 року
ОСОБА_3визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАПта
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 85, 00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати дану постанову суду,
вказуючи на необ'єктивність та
неповноту у з'ясуванні судом фактичних
обставин справи, що призвело до
передчасного та необґрунтованого
висновку про наявність у його діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
163-1 КУпАП та доведеність його вини.

В судовому засіданні ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримав повністю,
просив суд її задовольнити і крім
обставин, викладених в скарзі пояснив,
що факти викладені в акті перевірки про
фіктивність укладених ним угод,
відсутність розрахунків та первинної
бухгалтерської документації не
відповідають дійсності, що в даний час
результати перевірки, а також
податкове повідомлення - рішення
оскаржуються ним в окружному
адміністративному суді.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, зваживши
доводи апеляційної скарги, а також
дослідивши матеріали адміністративної
справи, апеляційний суд дійшов до
висновку, про те, що апеляційна скарга
ОСОБА_3 підлягає задоволеннюза таких
підстав.

Згідно диспозиції ч. 1 ст.163-1 КУпАП
відповідальність за вказане
правопорушення настає у разі порушення
керівниками підприємств та іншими
посадовими особами, встановленого
законом порядку ведення податкового
обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
винна (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

За змістом ст. 245 КУпАП, завданнями
провадження у справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Згідно ст. 280 КУпАП орган ( посадова
особа ) при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, а також з'ясувати інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Однак, вказані вимоги закону при
розгляді справи судом першої інстанції
були порушені.

Як вбачається з матеріалів справи,
приводом для притягненняОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності
стали результати невиїзної
позапланової перевірки ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» з приводу дотримання
вимог податкового законодавства по
взаємовідносинах з ТОВ «Логістичний
центр «Укравтовантаж» за січень 2012
року, ТОВ «Приємна пропозиція» за
серпень 2012 року, ТОВ «Адвалор-Аккаунт»
за квітень 2013 року.

Згідно акту № 37/11-23-22-07/37277402 від 13
грудня2013 року (а.с. 2-33) в основу
висновків даної перевірки покладені
акти про неможливість проведення
зустрічної звірки контрагентів ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_2», тобто ТОВ «Логістичний
центр «Укравтовантаж», ТОВ
«Адвалор-Аккаунт» із - за їх
відсутності за податковою адресою, а
також дані інформаційної бази ДПС
України щодо співставлення податкових
зобов'язань та податкового кредиту у
розрізі контрагентів вказаних
підприємств, які вказують про
фіктивність їх фінансово -
господарської діяльності.

При оформленні протоколу про
адміністративне правопорушення
стосовно ОСОБА_3 та під час розгляду
справи судом першої інстанції не
враховано, що в Україні задекларовано і
діють принципи свободи договору,
презумпції правомірності правочину, а
також доведеності пред'явленого
обвинувачення на принципах всебічного,
повного та об'єктивного з'ясування
обставин кожної справи.

Згідно норм нині діючого
цивільного законодавства України ( ст.
ст. 203, 215, 228, 234 ЦК України ) правочин є
недійсним, якщо його недійсність прямо
встановлена законом (нікчемний
правочин) або визнана судом.

Матеріали справи не містять
рішення суду з приводу визнання не
чинними або фіктивними угоди, укладені
між ПП «ІНФОРМАЦІЯ_2»,ТОВ «Логістичний
центр «Укравтовантаж» та ТОВ
«Адвалор-Аккаунт» протягом
перевіряємого періоду.

Фактичні обставини справи свідчать про
те, що правомірність та законність акту
перевірки № 37/11-23-22-07/37277402 від 13 грудня
2013 року, який став приводом для
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
порушення встановленого порядку
ведення податкового обліку, а також
податкові повідомлення-рішення №
, № від 26 грудня 2013 року про
застосування фінансових санкцій,
оскаржується ОСОБА_3 в окружному
адміністративному суді
Кіровоградської області, що
підтверджується ухвалою про відкриття
провадження в справі від 31 січня 2014
року.

Відповідно до п.56.22 ст.56
Податкового кодексу України, якщо
платник податків оскаржує рішення
податкового органу в
адміністративному порядку до
контролюючих органів та/або до суду,
обвинувачення особи в ухиленні від
сплати податків не може ґрунтуватися
на такому рішенні контролюючого органу
до закінчення процедури
адміністративного оскарження або до
остаточного вирішення справи судом.

Висновки суду першої інстанції
про наявність в діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП та
доведеність його вини є передчасними,
оскільки процедура адміністративного
оскарження податкового
повідомлення-рішення триває, тобто акт
перевірки № 37/11-23-22-07/37277402 від 13 грудня
2013 року,в розумінні положень ст. 56
Податкового кодексу Україниє не
узгодженим, а тому стверджувати про
його законність та обґрунтованість не
має підстав.

Також слід зазначити про
неконкретність пред'явленого ОСОБА_3
обвинувачення за ч.1 ст. 163-1 КУпАП.

Так, дата, час і місце вчинення ОСОБА_3
даного правопорушення в протоколі
взагалі не зазначено, посилання на
нормативні акти, які нібито порушені
ОСОБА_3 також відсутні, що є порушенням
вимог ст. 256 КУпАП.

При таких обставинах, грубого
порушення процесуальних вимог та
неконкретності пред'явленого
обвинувачення, притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 163-1 КУпАП було явно передчасним
та необґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП
провадження в справі про
адміністративне правопорушення не
може бути розпочате, а розпочате
підлягає закриттю, за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Отже, аналізуючи зібрані у справі
докази в їх сукупності та
взаємозв'язку, апеляційний суд дійшов
до висновку про відсутність у діях ПП
«ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_3складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

З огляду на викладене постанова
районного суду про притягнення ОСОБА_3
до адміністративної відповідальності
за ч. 1 ст. 163-1 КУпАПпідлягає скасуванню,
а провадження по справі - закриттю за
відсутністю в його діях складу
вказаного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст. 294 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Постанову Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 17 січня 2014 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.163-1 КУпАПз накладенням
адміністративного стягнення у виді
штрафу в розмірі 85,00грн.- скасувати, а
провадження в справі закрити за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили
негайно є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Д.Л. Іванов