АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/6758/13-п
Суддя 1-ї інстанції:
Провадження № 33/790/19/14
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків
15 січня 2014 року

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Харківської області Каплієнко І.І., за
участю ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх захисників -
адвокатів ОСОБА_4 і ОСОБА_5, розглянувши
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на
постанову судді Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 02 грудня
2013 року у справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 124
КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

У відповідності з цією постановою
провадження у справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 124 КУпАП у відношенні

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Михайлівка Сладковського району
Тюменської області, громадянина
України, з вищої освітою, одруженого, що
проживає за адресою: АДРЕСА_1,

закрито у зв'язку з закінченням на
момент розгляду справи строку,
передбаченого ст. 38 КУпАП.

Приймаючи таке рішення у
справі, суддя дійшов висновку про те, що
дорожньо-транспортна пригода за участю
водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_3 сталася
внаслідок порушення Правил дорожнього
руху України з боку обох водіїв. А з
урахуванням того, що на момент
розгляду справи строк накладення
адміністративного стягнення
закінчився, провадження у цій справі
закрито.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_2
адвокат ОСОБА_4 просить оскаржувану
постанову скасувати, а провадження у
справі у відношенні ОСОБА_2 закрити за
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Апелянт ОСОБА_3 від своїх апеляційних
вимог відмовився.

Заслухавши пояснення апелянта -
захисника ОСОБА_4, ОСОБА_2, які
підтримали апеляційну скаргу,
пояснення ОСОБА_3, його захисника
адвоката ОСОБА_5, які заперечували
проти задоволення цієї скарги,
перевіривши матеріали
адміністративної справи та
апеляційної скарги, слід дійти
наступного.

Як вбачається з постанови, суд
навів обставини ДТП, посилаючись на
протокол про адміністративне
правопорушення АБ2 №518620 від 24.07.2013 року,
в якому вони сформульовані наступним
чином.

19.07.2013 року близько 20-00 год. у
Фрунзенському районі м. Харкова на
перехресті вул. Салтівське шосе - заїзд
до с. Кулинічі, ОСОБА_2, керуючи
автомобілем «Шкода» р.н. НОМЕР_1 перед
початком руху не виконав дії
дорожнього знаку 2.1. «Надати дорогу»,
виїхав на головну дорогу, де сталося
зіткнення з автомобілем Фольксваген
Пассат р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія
ОСОБА_3, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 16.11
ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі
отримали механічні пошкодження.

За висновками суду, як
зазначається вище,
дорожньо-транспортна пригода за участю
водіїв ОСОБА_2 і ОСОБА_3 сталася
внаслідок порушення Правил дорожнього
руху України з боку обох водіїв. При
цьому суддя у постанові зазначив про
доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, а питання
кваліфікації дій ОСОБА_3 не
розглядалося, оскільки протокол про
адміністративне правопорушення у
відношенні нього не складався. З
урахуванням того, що ця ДТП мала місце
19 липня 2013 року, і на момент розгляду
справи строк накладення
адміністративного стягнення
закінчився, провадження в цій справі
закрито.

Провина водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, як
зазначено у постанові, підтверджена:
протоколом про адміністративне
правопорушення від 24.07.2013 року, схемою
наслідків дорожньо-транспортної
пригоди, висновками судової
автотехнічної експертизи від 21.10.2013
року.

Положення ст. 256 КУпАП передбачають
певні вимоги до змісту протоколу про
адміністративне правопорушення.
Порушень цих вимог при складенні
протоколу не встановлено, а тому суддя
правильно послався на цей протокол як
на один з доказів.

Посилаючись на висновки судової
автотехнічної експертизи № 569/13 від
21.10.2013 року, суддя у постанові зазначив,
що експертом запропоновано два
варіанти розвитку події ДТП:

- за 1-м варіантом - за свідченнями водія
ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7
(автомобіль «Фольксваген» перед
зіткненням здійснював об'їзд попутного
автомобіля по узбіччю, при цьому водій
ОСОБА_2 виявив автомобіль
«Фольксваген», що рухався по узбіччю в
той момент, коли він почав рух на
автомобілі «Фольксваген» по
Салтівському шосе);

- за 2-м варіантом - за свідченнями
водія ОСОБА_3, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 (автомобіль «Фольксваген» під
керуванням ОСОБА_3 не виїжджав
за межі проїжджої частини).

За кожним з наведених варіантів, які
передували ДТП за свідченнями водіїв
та свідків на підтвердження пояснень
водіїв, експерт дійшов до різних
висновків щодо відповідності вимогам
Правил дорожнього руху України дій
кожного з водіїв.

Так, за 1-м варіантом в діях водія
автомобіля «Шкода» ОСОБА_2 не
вбачається невідповідностей вимогам
ПДРУ, які з технічної точки зору
перебували б у причинному зв'язку з
виникненням події даної ДТП. За цим же
варіантом дії водія автомобіля
«Фольксваген» ОСОБА_3 не відповідали
вимогам п.п. 1.10 «узбіччя», 10.1 та 12.4 ПДР
України та з технічної точки зору
перебували у причинному зв'язку з
виникненням події даної ДТП.

За 2-м варіантом дії водія автомобіля
«Шкода» ОСОБА_2 не відповідали вимогам
п.п. 16.11 та п. 2.1 Розділ 33 Дорожні знаки
додаток 1 ПДР України та перебували з
технічної точки зору у причинному
зв'язку з виникненням події даної ДТП.
Дії водія автомобіля «Фольксваген»
ОСОБА_3 за цим же варіантом, не
відповідали вимогам п. 12.4 ПДР
України та з технічної точки зору
перебували у причинному зв'язку з
виникненням події даної ДТП.

Суддя у постанові зазначив, що прийняв
до уваги розвиток події ДТП, наведений
у висновку автотехнічної експертизи за
2-м варіантом, який зроблений на
підставі пояснень обох водіїв, з
урахуванням пояснень свідків, які
безпосередньо їхали в одній колоні з
автомобілем ОСОБА_3 - ОСОБА_8, ОСОБА_9

В той же час, з яких підстав він не
приймає до уваги висновок
автотехнічної експертизи за 1-м
варіантом, пояснення свідків ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, а також на підставі яких
пояснень водіїв та з урахуванням яких
пояснень свідків суддя прийняв як
доказ висновок автотехнічної
експертизи за 2-м варіантом, зі змісту
постанови не вбачається.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП
докази по справі оцінюються посадовою
особою за її внутрішнім переконанням,
що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженню всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючи законом
і правосвідомістю.

З огляду на наведені вище обставини цих
вимог КУпАП при розгляді справи
належним чином не дотримано.

А тому, перевіряючи в межах апеляційної
скарги постанову судді з точки зору
обґрунтованості твердження апелянта
про відсутність порушень Правил
дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2, а,
відповідно, і відсутністю складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП, слід дійти
наступного висновку.

З автотехнічної експертизи за 1-м
варіантом вбачається, що до таких
висновків експерт дійшов на підставі
пояснень водія ОСОБА_2, свідків ОСОБА_6
та ОСОБА_7 про те, що водій
переконався в безпеці своїх дії, та не
створював небезпеки та перешкоди
транспортним засобам, що рухалися по
проїжджій частині Салтівського шосе,
при цьому автомобіль «Фольксваген»
виїхав на праве узбіччя по ходу свого
руху на той момент, коли автомобіль
«Шкода» вже рухався по проїжджій
частині Салтівського шосе, а тому в
дорожній ситуації що склалося,
попередження даного ДТП не визначалося
діями водія автомобіля «Шкода» ОСОБА_2

Як видно з наведеного, роблячи цей
висновок щодо дій водія ОСОБА_2, експерт
керувався лише поясненнями цього водія
і свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про виїзд
автомобіля «Фольксваген» на праве
узбіччя по ходу свого руху.

Проти цих висновків, а відповідно і
таких пояснень зазначених осіб
заперечував водій ОСОБА_3, стверджуючи,
що на узбіччя він не виїжджав, свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які (за їх словами)
знаходились поблизу АЗС від місця ДТП,
а це на іншому боці дороги, по якій весь
час рухались автомобілі, на відстані
близько 100 м, не в змозі були бачити, що
трапляється на дорозі, до того ж факт
ДТП (за їх поясненнями), вони помітили
випадково, самі не є водіями. Будь які
пояснення зазначених свідків в
матеріалах справи відсутні. А тому вони
не можуть бути доказами в справі.

Аналізуючи пояснення водія ОСОБА_2,
свідків ОСОБА_6,ОСОБА_7, в сукупності з
наведеними запереченнями водія ОСОБА_3,
які не позбавлені підстав для
існування, враховуючи пояснення
свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, з
яких вбачається, що автомобіль
«Фольксваген» не виїжджав за межі
проїжджої частини перед подією ДТП, а
також переглянувши наданий ОСОБА_2
відеозапис з камери
відеоспостереження АЗС, на якій не
зафіксовані як обставини, що
передували ДТП, так і сама подія
дорожньо-транспортної пригоди, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про відсутність підстав для покладення
в основу рішення про настання події
ДТП за 1-м варіантом автотехнічної
експертизи.

При таких обставинах правильним є
висновок суду 1-ї інстанції, зроблений
на підставі 2-го варіанту цієї
експертизи, що дорожньо-транспортна
подія 19 липня 2013 року сталося в зв'язку
з порушенням Правил дорожнього руху
України збоку обох водіїв - ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, з закриттям провадження в
справі у зв'язку з закінченням строку,
передбаченого ст. 38 КУпАП, а доводи
апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 -
адвоката ОСОБА_4 правильності цього
висновку не спростовують. Тому
апеляційна скарга має бути залишена
без задоволення, а постанова судді без
змін.

Приймаючи до уваги
викладене і керуючись ст. 294 КУпАП,
суддя, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника
ОСОБА_4 залишити без задоволення, а
постанову судді Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 2 грудня
2013 року про закриття провадження по
адміністративній справі про
притягнення до адміністративної
відповідальності у відношенні ОСОБА_2
за ст. 124 КУпАП у зв'язку з закінченням
на момент розгляду справи строку,
передбаченого ст. 38 КУпАП - без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: