Справа № 432/8509/13-п
Провадження № 33/782/31/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року суддя судової палати з
кримінальних справ апеляційного суду
Луганської області Кожушок М.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Луганську
адміністративну справу за апеляцією
правопорушника ОСОБА_2

на постанову Стахановського міського
суду Луганської області від 06 січня 2014
року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Стаханова Луганської області,
приватного підприємця, депутата
Стаханівської міської ради, який
мешкає: АДРЕСА_1

притягнено до адміністративної
відповідальності за ст.185-1 ч.1 КУпАП,
згідно ст. 22 КУпАП ОСОБА_2 звільнено від
адміністративної відповідальності,
обмежившись усним зауваженням.

В С Т А Н О В И В:

Постановою|ухвалою| Стахановського
міського суду Луганської області від 06
січня 2014 року ОСОБА_2 притягнутий до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 185-1 КУпАП та згідно ст. 22 КУпАП
ОСОБА_2 було звільнено від
адміністративної відповідальності,
обмежившись усним зауваженням.

ОСОБА_2 подана апеляція, в якій він
просить скасувати постанову місцевого
суду, провадження закрити, посилаючись
на те, що в його діях відсутній склад
адміністративного правопорушення. В
обгрунтування своїх вимог зазначає про
те, що він правопорушення не вчиняв і не
міг вчинити, оскільки діючим
законодавством не передбачено чіткого
порядку проведення мітингів, мирних
зібрань, тощо. А притягнення до
адміністративної відповідальності у
даному випадку є порушенням норм
Конституції України та Європейської
конвенції з прав людини та
основоположних свобод.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, вислухавши
пояснення правопорушника ОСОБА_2 та
адвоката ОСОБА_3, які підтримали вимоги
скарги, вважаю, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, в матеріалах справи відсутні
об`єктивні дані, які б свідчили про
наявність вини ОСОБА_2 у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 185-1
ч.1 КУпАП.

Так як, у відповідності до вимог ст. 39
Конституції України, громадяни мають
право збиратися мирно, без зброї і
проводити мітинги, походи і
демонстрації, про проведення яких
завчасно сповіщаються органи
виконавчої влади чи органи місцевого
самоврядування.

Згідно ст. 92 Конституції України,
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод, основні обов`язки громадянина.

Відповідальність за ч.1 ст. 185-1 КУпАП
настає у разі порушення встановленого
порядку організації чи проведення
зборів, мітингів, вуличних походів і
демонстрацій.

Як вбачається з рішення
Конституційного Суду України від 19.05.2001
року визначення конкретних строків
завчасного сповіщення з урахуванням
особливостей форм мирних зібрань, їх
масовості, місця, часу проведення тощо
є предметом законодавчого регулювання,
однак ні в протоколі про
адміністративне правопорушення, ні в
постанові суду першої інстанції немає
посилань на нормативний акт, яким
встановлено цей порядок.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини» судами застосовується при
розгляді справ Конвенція та практика
Європейського Суду як джерела права.

Крім того, як справедливо відмітив
апелянт, привівши практику
Європейського суду з прав людини, у
рішенні по справі «Вєренцов проти
України» від 11.04.2013 року, в пунктах 54,55,67
сказано, що «за відсутності чіткого та
передбачуваного порядку
законодавства, що визначає правила
проведення мирних демонстрацій,
покарання заявника за порушення
неіснуючого порядку було несумісним зі
ст. 7 Конвенції». Копія даного рішення є
в матеріалах справи (а.с. 29-31).

Таким чином, Європейський суд з прав
людини дійшов висновку про відсутність
у національному законодавстві України
порядку організації та проведення
зборів, мітингів, вуличних походів і
демонстрацій, а тому притягнення
громадян до адміністративної
відповідальності за ст. 185-1 ч.1 КпАП
України є порушенням ст. 7 Конвенції.

Законодавством України не
встановлений порядок проведення
зборів, мітингів, вуличних походів і
демонстрацій, а рішення місцевих рад
не можуть підміняти Закон. За таких
обставин, суд приходить до висновку про
відсутність в діях ОСОБА_2 вини, тобто
одного з елементів складу
правопорушення, передбаченого ст.185-1
ч.1 КУпАП, а отже, і самого складу
адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в
справі про адміністративне
правопорушення не може бути розпочато,
а розпочате підлягає закриттю за
відсутності події та складу
адміністративного правопорушення.

За таких обставин, апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а
оскаржувана постанова - скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 247, 289, 294 КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Стахановського міського
суду Луганської області від 06 січня 2014
року у справі про притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 185-1 ч.1 КпАП України - скасувати.

Провадження по адміністративній
справі відносно ОСОБА_2 закрити за
відсутністю складу адміністративного
правопорушення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Суддя апеляційного

суду Луганської області
Кожушок М.В.