АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ
№ провадження 33/781/6/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2014 року. Суддя апеляційного
суду Кіровоградської області Ремез
П.М., за участю секретаря Безуматової
О.М., скаржника ОСОБА_3, особи, що склала
адміністративний протокол ОСОБА_8
розглянувши у порядку апеляційного
перегляду справу про адміністративне
правопорушення за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на постанову Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 19
листопада 2013 року відносно

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, не працює,
проживаючого АДРЕСА_1

за ч.1 ст.130 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ

Постановою судді Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 19
листопада 2013 року на ОСОБА_3 накладене
адміністративне стягнення за ч.1 ст.130
КпАП України у виді позбавлення права
керування усіма видами транспортних
засобів строком на 1 рік.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що він
28.09.2013 року о 08 год. 20 хв. у м. Кіровограді
у дворі будинку №22/12 по пр.
Комуністичному керував автомобілем
марки «ВАЗ-21013», державний номерний
знак НОМЕР_1, з явними ознаками
алкогольного сп'яніння (різкий запах
алкоголю з ротової порожнини, млява
мова, порушена координація), від
продування приладу «Драгер» та
проходження медичного огляду в
установленому законом порядку на
визначення стану алкогольного
сп'яніння відмовився у присутності
двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5
Правил дорожнього руху, та скоїв
адміністративне правопорушення,
передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить постанову районного суду
скасувати та закрити провадження по
даній справі за відсутності в його діях
складу адміністративного
правопорушення, при цьому вказує на те,
що постанова районного суду є
передчасною, оскільки винесена без
дослідження усіх обставин справи.
Напередодні його зупинки він вживав з
рідними безалкогольне пиво, яке дає
запах хмелю, але алкоголю в крові не
мав. 28.09.2013 року вранці він спав у себе
вдома. Свідок ОСОБА_6 нічого конкретно
по обставинах справи не бачив, а надав
свої пояснення зі слів іншого свідка.
Інший свідок ОСОБА_7 у своїх показаннях
наплутав, що працівники ДАІ по номеру
автомобіля встановили особу водія та
місце його проживання, що не відповідає
дійсності, так як власником автомобіля
є особа, яка проживає в іншому
населеному пункті. Вказує і на те, що є
хибним запис інспектора ДАІ у
протоколі про його відмову продути
спецзасіб та пройти медичний огляд на
визначення стану алкогольного
сп'яніння, оскільки він не пропонував
йому пройти тест на алкотесторі, лише
запитав чи поїде він з ним до лікарні.
Він був сонний і не вважав за необхідне
кудись їхати і не розумів, що від нього
хочуть чужі люди.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення ОСОБА_3, який
просив задовольнити його скаргу, а
постанову суду скасувати та закрити
провадження по даній справі, пояснення
інспектора ДАІ ОСОБА_8 який повністю
підтримав обставини справи викладені у
протоколі, пояснення свідка ОСОБА_6,
який також підтвердив свої пояснення
по справи, вивчивши доводи апеляції
вважаю, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251
КУпАП районний суд об'єктивно з'ясував
обставини даної справи і, врахувавши
досліджені по справі докази, правильно
дійшов висновку про наявність в діях
ОСОБА_3 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1
КУпАП, оскільки останній порушив
вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху
України і його вина підтверджується
адміністративним протоколом серії АБ2
№ 893068 від 28.09.2013 року, поясненнями
свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також
копією адміністративного протоколу
серії АБ2 № 893069 від 28.09.2013 року,
складеного відносно ОСОБА_3 у той же
час за вчинення адміністративних
правопорушень, передбачених ст.ст. 124 і
122-4 КУпАП (а.с.1-4).

ОСОБА_3, під час розгляду справи 20.12.2013
року апеляційному суду пояснив, що
28.09.2013 року о 08 годині ранку він забрав
зі стоянки свій автомобіль і коли
рухався по пр. Комуністичному, біля
будинку № 12, заглох. До нього відразу
підбігли незнайомі люди і забрали
ключі, при цьому сказали йому, що він
вдарив якийсь автомобіль. За їх
викликом приїхали працівники ДАІ, які
запідозрили його в стані алкогольного
сп'яніння і пропонували йому продути
трубку, однак він відмовився і пішов
додому, забравши з автомобіля
технічний паспорт та страховку, а
посвідчення водія у нього забрали
працівники ДАІ. Через 15 хв. до нього
додому прийшли ті самі працівники ДАІ і
пропонували проїхати з ними, але куди
він не знає, однак він відмовився і вони
пішли геть. Адміністративний протокол
при ньому не складали і йому не вручали.
У цей день увечері до нього додому
прийшов свідок по справі ОСОБА_7 та
вимагав віддати йому гроші за
пошкоджений автомобіль.

Свідок ОСОБА_6 в апеляційному суду
20.12.2013 року підтвердив, що він працює
водієм евакуатора і 28.09.2013 року у першій
половині дня йому зателефонував
господар евакуатора і сказав, що
потрібно забрати автомобіля між
будинками по пр. Комуністичному. Через
5-10 хв. після нього на вказане місце
приїхали працівники ДАІ і сказали поки
що не завантажувати автомобіль. Там
також був постраждалий, який повідомив,
що його автомобіль вдарив п'яний водій
вказаного автомобіля ВАЗ 2101, синього
кольору. Потім працівники ДАІ сказали,
що поїдуть по місцю проживання цього
водія. Через деякий час вони
зателефонували і попросили його з
потерпілим приїхати на вул. Єгорова, 63,
що вони і зробили. Там потерпілий з
інспектором ДАІ пішли в будинок, де до
них вийшла якась жінка. Коли вони
вийшли з будинку, то повідомили йому, що
власник автомобіля ВАЗ спить п'яний.
Після цього вони повернулись до
автомобіля ВАЗ, де працівник ДАІ склав
протокол, який він та потерпілий
підписали і надали пояснення по суті
справи.

Допитаний в апеляційному суді
інспектор ВДАІ Кіровоградського МВ
УМВС ОСОБА_8, який складав протокол про
вчинення адміністративного
правопорушення щодо ОСОБА_3 пояснив, що
наведені в апеляції доводи скаржника
щодо обставин даної справи не
відповідають дійсності, оскільки 28.09.2013
року близько 9 год. він виїхав на місце
пригоди на пр. Комуністичний, стояв
автомобіль ВАЗ, однак водія автомобіля
не було. Як пояснив потерпілий, він
побачив з балкона свого будинку, як
водій цього автомобіля, як потім вони
встановили це був ОСОБА_3, п'яний
керував автомобілем і вчинив наїзд у
дворі будинку № 12 на його автомобіль,
після чого намагався втекти з місця
пригоди, однак його автомобіль заглох.
Тому він залишив автомобіль і пішов
геть. Він встановив адресу вказаного
водія і дізнався, що на нього в цю ж ніч,
біля 2 годин ночі, вже було складено
аналогічний адміністративний протокол
за керування автомобілем в стані
алкогольного сп'яніння. Приїхавши з
потерпілим та свідком ОСОБА_6 по місцю
проживання ОСОБА_3, він з потерпілим
зайшли до хати, де потерпілий впізнав
його в лице, однак останній був сильно
п'яний, та на його запитання не реагував
лише мичав, а тому відмовився продувати
алкотестер чи пройти медичне
обстеження в лікарні на стан сп'яніння.
Після чого він склав на нього відразу
три адміністративні протоколи за ст.ст.
124, 126 та 130 КУпАП. Копію протоколі йому
не вручив, оскільки скаржник був дуже
п'яний.

Згідно з положеннями ст. 33 КУпАП при
накладенні стягнення враховуються
характер вчиненого правопорушення,
особа порушника, ступінь його вини,
майновий стан, обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи
суддя під час розгляду даної справи
належним чином врахував вимоги ст.ст. 33,
280 КУпАП та призначив ОСОБА_3 стягнення
з врахуванням даних про його особу,
який не визнав свою вину у вчиненні
правопорушення, та за відсутності
обставин, що обтяжують
відповідальність, однак вчинив
правопорушення пов'язане з керуванням
транспортного засобу в стані
алкогольного сп'яніння, що
підтверджено адміністративним
протоколом та поясненнями свідків та
частково поясненнями самого
правопорушника, які він надав в
апеляційному суді 20.12.2013 року.

Враховуючи в сукупності зібрані по
справі докази, у тому числі і ті, що
досліджені судом під час апеляційного
перегляду даної справи, суд не приймає
до уваги доводи скаржника з приводу
того, що він не керував у той день
автомобілем в нетверезому стані, що є
хибним запис інспектора ДАІ у
протоколі про його відмову продути
спецзасіб та пройти медичний огляд на
визначення стану алкогольного
сп'яніння, оскільки він не пропонував
йому пройти тест на алкотестері, лише
запитав чи поїде він з ним до лікарні,
оскільки такі доводи скаржника
повністю спростовуються, як
поясненнями наданими в апеляційному
суді інспектором ДАІ ОСОБА_8, яка є
особою, що склала адміністративний
протокол по даній справі, так і
показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
а також іншими зібраними по справі
достовірними доказами, які повністю
підтверджують вину скаржника у
вчиненні зазначеного правопорушення.

А тому, з урахуванням вищезазначених
обставин та особи правопорушника
районний суд правильно обрав вид та
розмір адміністративного стягнення у
вигляді позбавлення права керування
усіма видами транспортних засобів
строком на 1 рік, який за даних обставин
справи та з урахуванням особи
правопорушника, послужить його
вихованню в дусі додержання законів
України, поваги до правил співжиття та
запобігання вчиненню ним нових
правопорушень.

Вказані обставини визнаю такими, що не
дають підстав для скасування постанови
та закриття провадження по справі, як
того просить у своїй апеляції скаржник.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову судді
Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 19 листопада 2013 року
відносно нього залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області
Ремез П.М.