Справа № 752/127/14-п
Провадження №: 3/752/206/14
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2014 року суддя Голосіївського
районного суду м. Києва Дідик М.В.,
розглянувши матеріали, які надійшли
від Дерожавної інспекції України з
питань праці про адміністративне
правопорушення відносно ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Київської обл.,
працюючого головою правління ПАТ
«Київське автотранспортне
підприємство 13061» за адресою: м. Київ,
вул. Васильківська 24, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1,

про вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41
КУпАП,

в с т а н о в и в :

09.01.2014 року на адресу суду від державної
інспекції України з питань праці
надійшли матеріали справи про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_1, працюючи
на посаді голови правління ПАТ
«Київське автотранспортне
підприємство 13061», порушив вимоги ч. 2
ст. 48 КЗпП України щодо ведення
трудових книжок працівників, а саме:
встановлено, що відповідно до наказу
від 18.11.2013 року № АТП - 93 - 3160 ОСОБА_2
прийнято на роботу водієм, але станом
на 10.12.2013 року запис до трудової книжки
вказаного працівника не внесено. Разом
з тим встановлено, що у трудовій книжці
ОСОБА_2 не внесено запис російською
мовою, що є порушенням вимог п. 2.1 глави 2
Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників. Крім того
судом встановлено, що на підприємстві
мали місце непоодинокі випадки не
ознайомлення працівників із записами в
трудовій книжці. Так зокрема відсутні
підписи в особових картках ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Також судом встановлено, що в розділі ІV
пуднту 6 колективного договору
Товариства зазначено проводити
виплату заробітної плати: аванс - 26
числа кожного місяця при наявності
коштів, остаточний розрахунок
проводити до 20 числа наступного місяця,
що погіршує порівняно з чинним
законодавством і угодами становище
працівників і є недійсним відповідно
до ст. 16 КЗпП України, в порушення вимог
ч. 1, 2, 3, ст. 115 КЗпП України та ч. 1 ст. 24 ЗУ
«Про оплату праці», на Товаристві
заробітна плата за вересень 2013 року
була виплачена 22.10.2013 року, а за жовтень
21.11.2013 року. Ще встановлено факти
виплати заробітної плати за період
відпустки після її закінчення.

Частиною першою ст. 50 КЗпП України
визначено, що тривалість робочого часу
не перевищує 40 годин на тиждень. Проте
судом встановлено, що згідно графіку
роботи та табелю обліку робочого часу
за травень 2013 року у механіків ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 тривалість робочого
часу на тиждень становить 42 години.
Згідно наданих табелів обліку робочого
часу за травень 2013 року в Товаристві не
ведеться облік надурочних годин
кожного працівника, що є порушенням ч. 2
ст. 65 КЗпП України.

Ще судом встановлено, що в товаристві
не забезпечено достовірний облік
виконуваної працівником роботи в
частині відображення кількості
відпрацьованих годин в табелі обліку
робочого часу працівників за роботу у
нічний час, святкові і неробочі дні.,
чим порушено вимоги ст. 30 Закону
України «Про оплату праці».

Крім того судом встановлено, що всі
працівники Товариства не ознайомленні
з графіком відпусток під розписку.
Графік відпусток не погоджено з
виборним органом первинної
профспілкової організації, чим
порушено вимоги ч. 4 ст. 79 КЗпП України.

Разом з тим встановлено, що на
Товаристві оплата праці в нічний час,
святкові та неробочі дні не
проводилася, чим порушено вимоги ст.ст.
107, 108 КЗпП України, ще в порушення вимог
ст. 106 КЗпП України на підприємстві не
проводилася оплата праці в подвійному
розмірі за надурочний час.

Також на Товаристві встановлено
непоодинокі випадки затримки
розрахунків по заробітній платі із
звільненими працівниками, що є
порушенням ч. 1 ст. 116 КЗпП України.

Так суд дійшов висновку, що ОСОБА_1,
своїми діями порушив вимоги ч. 1 ст. 41
КУпАП.

ОСОБА_1 належним чином повідомлявся про
день час та місце судового розгляду,
проте в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не відомі. Вважаю
за можливе розглянути справу у
відсутність ОСОБА_1

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП
підтверджується протоколом про
адміністративне правопорушення №
28-26-24/02/48 від 23.12.2013 року, актом
перевірки, копією колективного
договору, копією графіку роботи, копією
графіку відпусток та копіями наказів
про надання відпустки.

Дослідивши матеріали справи та
враховуючи характер вчиненого
правопорушення, особу ОСОБА_1, ступінь
його вини, обставини, що обтяжують та
пом'якшують відповідальність, вважаю
за необхідне визнати ОСОБА_1 винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41
КУпАП, оскільки його вина
підтверджується доказами, що містяться
в матеріалах справи і застосувати до
нього адміністративне стягнення у виді
штрафу.

На підставі ст. 40-1 КУпАП, стягнути з
ОСОБА_1 судовій збір в розмірі 0,03
розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, керуючись ст.
40-1, ч. 1 ст. 41, ст. 283-284 КУпАП, суд -

п о с т а н о в и в :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Притягнути ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності, наклавши
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 510 (п'ятсот
десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 судовій збір в
розмірі 0,03 розміру мінімальної
заробітної плати, що становить 36
(тридцять шість) грн. 54 коп. на користь
держави.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги чи
протесту прокурора.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, її законним
представником, захисником, потерпілим,
його представником або на неї може бути
внесено протест прокурора протягом
десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Суддя
М.В. Дідик