Справа № 605/5/14-п
ПОСТАНОВА

Іменем
України

"21" січня 2014 р. суддя Підгаєцького
районного суду Тернопільської області
Ігнатова Г.В.., розглянувши матеріал,
який надійшов від головного державного
інспектора праці Територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Тернопільській області ОСОБА_1, про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2, 13 лютого1986
року народження, гр.-ки України,
проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1,
працюючу приватним підприємцем ,
раніше не притягувалась до
адміністративної відповідальності -за
ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, будучи приватним
підприємцем, в порушення вимог ст. 141
КЗпП України, не забезпечила
покладених на неї обов'язків керівника
установи, внаслідок чого допущено
триваюче порушення законодавства про
працю а саме: порушені: ч. 1 -3 ст. 115
Кодексу законів про працю України та
ч.1,3 ст.24 Закону України «Про оплату
праці»,заробітна плата найманому
працівнику ОСОБА_3 виплачувалася в
період жовтень-листопад 2013 року із
затримкою через проміжок часу, що
перевищує шістнадцять календарних
днів та пізніше семи днів після
закінчення періоду, за який
здійснюється виплата.Заробітна плата
не виплачувалася вказаному працівнику
у встановлені строки, внаслідок чого
нарахована до виплати заробітна плата
за вересень 2013 р. в сумі 936,46 грн., за
жовтень 2013 року на суму 2458,20 грн. та
листопад на суму 2562,90 грн. виплачена
через установу «Укрпошти» 28.11.2013 року
електронними переказами №4597 на суму
3000,00 грн. та за № 4598 на суму 2700,00 грн.

Разом з тим, всупереч вимогам ч. 5 ст. 97
КЗпПУ та ч. 3 ст. 15 Закону України «Про
оплату праці», оплата праці найманому
працівнику ОСОБА_3 в період жовтень-
листопад 2013 р. не_здійснювалась в
першочерговому порядку, проте сплата
інших платежів здійснювалась
підприємцем ОСОБА_2, не після виконання
зобов’язань щодо оплати праці.,
зокрема подток із доходів фізичних
осіб ( працівників) та єдиний
соціальний внесок перераховувався
підприємцем щомісячно, не пізніше 20
числа.

В порушення вимог ст.3,4 Закону України
«Про компенсацію громадянами втрати
частини доходів у зв’язку з порушенням
строків їх виплат» № 2050 від 19.10.2000 року
та вимог ст.. 34 Закону України № Про
оплату праці»,компенсація втрати
частини заробітної плати у зв’язку із
порушенням термінів її виплати
працівнику ОСОБА_3 за вересень 2013
року,при виплаті даної зарплати в
листопаді 2013 ненарахована в сумі 936,46
грн., та як наслідок невиплачена у
листопаді 2013 р., за наявності підстав-
індексу інфляції 0,4%

Таким чином, в діях ОСОБА_2, як
приватного підприємця, в наявності
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1
КпАП України, тобто порушення
встановлених термінів виплати
заробітної плати, виплати її не в
повному розмірі та інші порушення
законодавства про працю.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину
за ч.1 ст.41 КУпАП не визнала Пояснила, що
фактично виплату заробітної плати
найманому працівнику – водію ОСОБА_3 ,
вона як підприємець проводила наручно
без ведення будь-якої документації,
зокрема за відсутності відомостей про
виплату заробітної плати. Фактично,
водій ОСОБА_3Р був завчасно
попереджений про його звільнення в
листопаді 2013 року, після чого останній
поїхавши в рейс, при виконанні трудових
зобов’язань, не отримавши зарплати, а
згодом звернувся в органи прокуратури
стосовно невиплати йому заборгованої
заробітної плати. Оскільки доказів
стосовно проведення виплати ОСОБА_3Р
заробітної плати наручно, у неї, як
підприємця, немає, тому після втручання
прокуратури було проведено
нарахування заробітної плати по
відомостях, та проведенно перерахунок
заробітної плати на імя ОСОБА_3Р через
установу «Укрпошти» за жовтень-
листопад 2013 року. в кінці листопада 2013
року.. Просила суд, зважити та ці
обставини та суворо її не карати,
обмежившись усним попередженням.

Відповідно до ст.41 ч.1 КУпАП
адміністративна відповідальність
настає уразі порушення встановлених
термінів виплати пенсій, стипендій,
заробітної плати, виплати їх не в
повному обсязі, а також інші порушення
вимог законодавства про працю.

Проаналізувавши документи,
пояснення ОСОБА_2, вважаю, що головним
державним інспектора праці
Територіальної Державної інспекції з
питань праці у Тернопільській області
ОСОБА_1. доведено винуватість ОСОБА_2 у
вчиненні триваючого порушення вимог
законодавства про працю, а саме:ч.5ст.97
та ч. 1 -3 ст. 115 Кодексу законів про працю
України ; ч.1,3 ст.24 , ч.3 ст.15,34 Закону
України «Про оплату праці», та ст..4
Закону України «Про компенсацію
громадянами втрати частини доходів у
зв’язку з порушенням строків їх виплат

. Вина ОСОБА_2 підтверджується
також даними протоколу про
адміністративне правопорушення від 24
грудня 2013 року, даними акту перевірки
від 24.12.2013 року , згідно яких виявлені
зазначені в протоколі порушення вимог
законодавства про працю. копією
розрахунку нарахування заробітної
плати за 2013 р., квитанціями про стан
виплати заробітної плати станом на
28.11.2013р., заявою ОСОБА_3 про
заборгованість із виплати заробітної
плати .

З врахуванням викладеного,
приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_2
вбачається склад правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП. - порушення
вимог законодавства про працю.

Призначаючи стягнення, суд враховує
характер вчиненого правопорушення,
особу правопорушника, що вона вперше
притягається до адміністративної
відповідальності, ступінь її вини , та
майновий стан. Враховуючи обставини
справи, суд не вбачає підстав для
застосування ст.. 22 КУпАП та звільнення
від адміністративної відповідальності
ОСОБА_2, оскільки на день розгляду
справи не усунуті обставини, зокрема
щодо виплати компенсації втрати
частини доходів у зв’язку з порушенням
строків їх виплат» та інші порушення,
які за своїм змістом не засвідчують
факт мало значимості правопорушення
вчиненого по відношенню до найманого
працівника, тому до ОСОБА_2 слід
застосувати адміністративне стягнення
у виді штрафу передбаченого санкцією
ст.41 ч.1 КУпАП.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 33, 221,283,284 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 41 Кодексу України
про адміністративні правопорушення і
призначити їй адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі
тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян 510 (пятсот десять)
гривень в доход держави.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави
судовий збір за ухвалення судом
постанови про накладення
адміністративного стягнення в сумі 0,03
розміру мінімальної заробітної плати,
що становить 36,54 грн.

Постанова може бути
оскаржена особою, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, її
законним представником, захисником,
потерпілим, його представником, або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови до апеляційного
суду Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд.

Суддя:

підпис ОСОБА_4