Справа № 500/5721/13-п Провадження № 3/500/1756/13
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2013 року м. Ізмаїл

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Яковенко І.І., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення у відношенні

ОСОБА_1 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нелюбино Томського району Томської області Російської Федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, командира взводу начальника станції окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за п. 6 ч. 1 ст. 2122 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

Командир взводу начальник станції окремого радіолокаційного взводу військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_1 , якому згідно з функціональними обов`язками надане право ознайомлення з інформацією з обмеженим доступом, у порушення вимог п. 1 ст. 18 Закону України «Про державну таємницю», ч. 20 п. 20, п. 277 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2003 р. №1561-12 (далі Порядок №1561-12), тривалий час здійснював без участі начальника РСО та без залучення відомчого автотранспорту, доставку блоку введення ключової документації, який має гриф секретності «Таємно», з метою її введення в наземні радіолокаційні запитувачі (т.н. пароль «Свій-Чужий»), які знаходяться на технічній позиції (відстань від штабу військової частини НОМЕР_1 , близько 1,5-2 км.) на громадському автотранспорті чи пішки. Враховуючи, що ОСОБА_1 здійснював перевезення секретного блоку особисто, без охорони, то своїми діями створював передумови до втрати матеріального носія секретної інформації. Таким чином громадянин України ОСОБА_1 , у супереч наданої компетенції та порушенням взятого на себе зобов`язання у зв`язку з допуском до державної таємниці, що виразилось у недодержанні вимог законодавства про державну таємницю, а саме, здійснення доставки (перевезення) секретного блоку та фактичної його доставки без участі начальника РСО та без залучення відомчого автотранспорту, чим створював реальні передумови до витоку секретної інформації. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці.

Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення притягуваного ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п. 6 ч. 1 ст. 2122 КУпАП.

ОСОБА_1 у судовому засіданні вину свою у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся у його вчиненні.

Крім того, вина ОСОБА_1 у порушенні законодавства про державну таємницю повністю підтверджуються обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, а також матеріалами справи.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, у тому числі і протоколом про адміністративне правопорушення.

А як було вище наведено, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 порушив законодавство про державну таємницю.

Крім повного визнання своєї вини притягуваним ОСОБА_1 , його вина повністю підтверджується матеріалами справи, що досліджені судом, а саме: довідкою в/ч НОМЕР_1 від 19.08.2013 р., відповідно до якої ОСОБА_1 призначений відповідальним за роботу з засекречувальною апаратурою розпізнавання, яка є матеріальним носієм секретної інформації з грифом «таємно»; витягом з наказу про призначення лейтенанта ОСОБА_1 на посаду командира взводу начальника станції окремого радіолокаційного взводу в/ч НОМЕР_1 ; витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 215 від 14.11.2011 р., відповідно до якого ОСОБА_1 надано допуск за формою 2 до секретної інформації, відповідно до завдань, визначених професійними обов`язками; копією зобов`язань ОСОБА_1 , у зв`язку з допуском до державної таємниці; письмовими поясненнями ОСОБА_1 .

Таким чином належна оцінка вищенаведених доказів в їх сукупності, що дослідженні в судовому засіданні, дає підстави суду дійти висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення ОСОБА_1 законодавства про державну таємницю, а саме не вжив заходів щодо забезпечення охорони державної таємниці. Отже, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 2122 КУпАП, повністю доказана зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та його дії правильно кваліфіковані за п. 6 ч. 1 ст. 2122 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення у відношенні ОСОБА_1 , суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

За місцем служби ОСОБА_1 характеризується позитивно.

До обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд відносить щире розкаяння винного.

Обставин, які відповідно до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене ним адміністративне правопорушення, суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 280, 283 285 Кодексу України
про адміністративні правопорушення, суддя
постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 1 ст. 2122 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення за п. 6 ч. 1 ст. 2122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження чи опротестування постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги або протесту.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду І.І.Яковенко