Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/623/13 Головуючий в 1-й інстанції Герасименко С.Г.
Категорія - ст.130 ч.1КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Білоконев В.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2013 року,

в с т а н о в и в:

постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2013 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП притягнутий ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не працюючий, який мешкає за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чапаєва, буд.169-А, із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Також з ОСОБА_2 стягнуто судовий збір в розмірі 34, 41 грн.

Як зазначено в постанові, 16 листопада 2013 року о 20 год. 30 хв., ОСОБА_2 в м. Запоріжжі по вул. Парамонова, керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння. Огляд на стан спяніння проводився за допомогою технічного приладу «Драгер», від додаткового огляду в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

Таким чином, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на суворість призначеного адміністративного стягнення зазначає, що застосовуючи до нього саме суворе стягнення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, суд не врахував помякшуючі обставини та не мотивував прийняте рішення. Між тим, він свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав повністю, від проходження медичного огляду не відмовлявся, здійснює підприємницьку діяльність, через що автомобіль йому вкрай необхідний, щоб годувати родину, позитивно характеризується за місцем проживання. Крім того, що суд у своїй постанові послався на пояснення свідків хоча вони участі в судовому засіданні не приймали.

Тому просить врахувати наведені обставини та змінити постанову, застосувавши до нього адміністративне стягнення в вигляді громадських робіт.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2, який змінив свої апеляційні вимоги і просив врахувавши обставини, наведені у його скарзі, застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 з урахуванням змінених ним апеляційних вимог підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суддею виконані вимоги ст. ст. 280, 283 КпАП України і повно, всебічно розглянуті всі обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення, викладені мотиви, на яких ґрунтується висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, доведеність його вини у вчиненні зазначеного правопорушення підтверджується дослідженими суддею доказами у справі, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 16.11.2013 року серія АА2 № 861175 щодо порушення ОСОБА_2 вимог п.2.9 а) /а.с.4/, результатами технічного приладу «Драгер» - 0,96 % алкоголю /а.с.3/; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 /а.с.5/, яким суддя надав належний аналіз і оцінку та правильно встановивши фактичні обставини справи щодо керування ОСОБА_2 транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Доводи ОСОБА_2 про те, що від проходження огляду на стан спяніння в медичному закладі не відмовлявся суперечить його ж поясненням зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення /а.с.4/, та окрім того не впливає на правильність кваліфікації його дій, оскільки відносно нього було складено протокол за керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння, а не у відмові від проходження огляду на перевірку знаходження у такому стану.

Безпідставними є і посилання апелянта про те, що суд у своїй постанові послався на пояснення свідків, які участі в судовому засіданні не приймали, оскільки виходячи зі змісту оскарженої постанови, судом доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення обґрунтована письмовими поясненнями свідків, які містяться в матеріалах справи, а не наданих в судовому засіданні.

Однак, враховуючи відповідно до вимог ст. 33 КУпАП характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, наявність обставин помякшуючих відповідальність та відсутність обставин, що її обтяжують, а саме, що він повністю визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення в засіданні суду апеляційної інстанції, щиросердно розкаявся у вчиненому, вперше притягається до адміністративної відповідальності за вчинення такого роду правопорушень, має сімю дружину ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено відповідними свідоцтвами та довідкою № 2 від 03.12.2013 року про стан його сімї, долученими апелянтом до своєї скарги /а.с.13, 14, 15/, позитивно характеризується за місцем проживання /а.с.12/, вважаю можливим помякшити ОСОБА_2 адміністративне стягнення, призначивши його у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, вважаю необхідним уточнити зазначену постанову в частині дій ОСОБА_2, за вчинення яких він підданий адміністративній відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Так, судом правильно встановленні фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Однак, допущено технічну помилку в частині дій, за вчинення яких він підданий адміністративній відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП і зазначено, що дії ОСОБА_2 необхідно кваліфікувати як керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тобто за три різні альтернативні правопорушення одночасно.

Тому, постанова судді в цій частині підлягає уточненню, а дії ОСОБА_2, за яких він підданий адміністративній відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП необхідно вважати правильними, як керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 /з урахуванням змінених апеляційних вимог/ задовольнити.

Постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік змінити.

Призначити ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 550 гривень, стягнувши його на користь держави.

Уточнити постанову і вважати, що дії ОСОБА_2, за вчинення яких він притягнутий до адміністративній відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, необхідно кваліфікувати, як керування транспортним засобом у стані алкогольного спяніння.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає, та повинна бути звернута до виконання не пізніше трьох місяців з дня її винесення, тобто до 25.03.2014 р.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у 15-денний строк з дня повідомлення про винесення вказаної постанови, в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1