Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/452/13 Головуючий у першій інстанції:
Категорія: ст. 185 КУпАП Нікітенко Н.П.
Доповідач: Жовніренко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2013 року суддя Апеляційного суду Запорізької області Жовніренко В.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2013 року,

встановила:

21 серпня 2013 року постановою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не працює, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн.

Згідно з постановою судді, 11.07.2013 року, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_2, вчинила злісну непокору законним вимогам працівників міліції при виконанні ними службових обов'язків за наступних обставин.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2013 року було задоволено заяву головного психіатра Департаменту охорони здоров'я Запорізької облдержадміністрації про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_3

Рішення суду вступило в законну силу 09.07.2013 року.

11.07.2013 року ОСОБА_3 з'явилась до Ленінського суду м. Запоріжжя.

За викликом співробітників суду, для сприяння у виконанні рішення Ленінського суду м. Запоріжжя були викликані працівники міліції Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

У приміщенні суду співробітниками міліції ОСОБА_3 було роз'яснено рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2013 року про її психіатричний огляд у примусовому порядку.

Після проголошення рішення суду ОСОБА_3 стала поводити себе агресивно, подзвонила ОСОБА_2, почала кричати, лаятися та заважати співробітникам Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в сприянні медичним працівникам швидкої допомоги у виконанні рішення суду.

Через декілька хвилин до приміщення Ленінського суду м. Запоріжжя прийшла ОСОБА_2 з малолітньою дитиною, і незважаючи на присутність дитини, почала кричати на співробітників Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, затуляти ОСОБА_3 своєю дитиною.

У коректній формі співробітники Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області довели до відома ОСОБА_2 про наявність рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2013 року про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_3, запропонували їй разом з матір'ю проїхати на огляд в кареті швидкої допомоги, яка прибула для виконання рішення суду. Але ОСОБА_2, знаходячись у підвищеному емоційному стані, не слухала співробітників міліції та швидкої допомоги, продовжувала кричати, торсати дитину, затуляти собою та дитиною ОСОБА_3, перешкоджала медпрацівникам у супроводі ОСОБА_3 до карети швидкої допомоги, з'ясовувала та записувала прізвища співробітників міліції та швидкої допомоги, дзвонила по телефону в різні інстанції.

Своїми діями ОСОБА_2 дестабілізувала роботу Ленінського районного суду м. Запоріжжя та злісно перешкоджала працівникам міліції у виконанні ними службових обов'язків у сприянні медпрацівникам при виконанні рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2013 року про психіатричний огляд у примусовому порядку ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді щодо неї скасувати, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП на підставі п. 2 ч. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю події та складу правопорушення, вважаючи, що висновки суду щодо вчинення нею адміністративного правопорушення побудовані виключно на припущеннях, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, а зазначені в оскаржуваній постанові пояснення свідків та оцінка всіх цих доказів, містять викривлену інформацію та не ґрунтуються на реальних фактичних даних, які були досліджені судом, судом не було надано жодної належної правової оцінки всім доводам її захисника - адвоката ОСОБА_4, які вочевидь вказували на протиправність дій саме працівників міліції та ознаки фальсифікації матеріалів у справі про адміністративне правопорушення щодо неї.

Окрім того, постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, які полягають у наступному:

- у порушення вимог ст. 7 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року Законом України за № 475/97-ВР, процес не був об'єктивним та неупередженим, чим було порушено її право на справедливий суд;

- у порушення вимог ст. 249 КУпАП, ст. 11 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" не було допущене присутності під час розгляду справи представників ЗМІ, присутність яких позбавила б суд можливості викривити фактичні обставини справи;

- на судове засідання, яке відбулося 23.07.2013 року, судовий виклик нею було отримано лише 22.07.2013 року, а не за 3 доби до розгляду справи в суді, як того вимагає ст. 277-2 КУпАП;

- нею було заявлено клопотання про надання їй можливості ознайомитися з матеріалами справи про адміністративне правопорушення та відкладення розгляду справи у зв'язку з її потребою скористатися послугами захисника, проте, жодних дій по підготовці справи до розгляду суд не виконував та не вирішував питань, визначених ст. 278 КУпАП;

- у порушення вимог ст. ст. 256, 278 КУпАП, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 8 від 20.06.1992 року, у протоколі про адміністративне правопорушення щодо неї не зазначено, в чому саме полягала її злісна непокора законним вимогам чи розпорядженням працівників міліції, тобто у яких саме діях вона виразилася, які саме службові обов'язки виконували працівники міліції та які саме їх законні вимоги чи розпорядження нею не було виконано, проте, суд прийняв цей протокол до розгляду;

- відповідно до п. 5 рішення Конституційного Суду України від 11.10.11 року за № 10-рп/2011, яке має преюдиціальне значення, постанови Пленуму Верховного Суду України за № 8 від 20.06.1992 року відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за злісну непокору законному розпорядженню або законній вимозі працівника міліції, при цьому, злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, члена громадського формування з охорони громадського порядку чи військовослужбовця, у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок, але, як слідує з матеріалів справи, пояснень свідків по справі, що були допитані у суді, копії відеозапису, працівники міліції не висували до неї жодних законних вимог та розпоряджень;

- злісна непокора, вчинена нею, на думку суду, полягала у тому, що вона: кричала на працівників міліції, затуляла ОСОБА_3 від працівників міліції та швидкої медичної допомоги, телефонувала у різні інстанції, у тому числі й в міліцію за захистом своїх прав, проте, це не є протиправним, а висновки суду щодо того, що вона кричала та затуляла свою матір ОСОБА_3 малолітньою дитиною, взагалі не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається з відеозапису, вона лише дещо схвильованим голосом та на підвищених тонах, але без крику, зауважувала на незаконність дій працівників міліції та з'ясовувала їх прізвища, а дитина просто була поруч з нею та вела себе так, як ведуть себе маленькі діти в негативній атмосфері, перебуваючи біля матері та не відходячи від неї;

- суд вважає, що вона дестабілізувала роботу Ленінського районного суду м. Запоріжжя та злісно перешкоджала працівникам міліції у виконанні ними їх службових обов'язків у сприянні медпрацівникам при виконанні рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.06.2013 року, але це суд допустив те, що в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя розгорталися вказані події, за яких працівниками міліції вчинялися саме протиправні дії, при чому, за вказівкою голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5, яка й постановила незаконне рішення суду про примусовий психіатричний огляд ОСОБА_3, яке було скасовано 12.08.2013 року судом апеляційної інстанції з приводу того, що: розгляд справи було проведено за відсутності ОСОБА_3, яка не була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, судом не було виконано вимоги ст. ст. 122, 127 ЦПК України щодо надіслання особі, яка приймає участь у справі, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії заяви з доданими до неї документами, що призвело до звуження прав ОСОБА_3 та порушення судом принципу рівності сторін, який гарантовано цивільно-процесуальним законодавством України та п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв'язку з чим, у справі судом апеляційної інстанції було ухвалено нове рішення, яким в задоволенні заяви Головного лікаря-психіатра Департаменту охорони здоров'я Запорізької обласної Державної адміністрації про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_3 було відмовлено. Окрім того, як було встановлено судом апеляційної інстанції, Ленінським районним судом м. Запоріжжя також було порушено і процесуальні строки розгляду даної заяви, які встановлені ст. 281 ЦПК України та ст. 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", а не лише з тих підстав, на які послалася суддя Нікітенко Н.П. у оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення;

- працівники міліції взагалі не мали права висувати жодних вимог щодо доставки ОСОБА_3 на примусовий психіатричний огляд та проходження нею такого огляду, оскільки: це не відноситься до їх службової компетенції, їм взагалі не доручалося виконання рішення суду, працівники міліції не є виконавцями рішень судів про примусовий психіатричний огляд будь-кого, міліція не є установою, яка здійснює надання психіатричної допомоги у примусовому порядку. Окрім цього, ст. ст. 10, 11 Закону України "Про міліцію" на працівників міліції покладено дещо інші права та обов'язки; Комунальна установа "Обласна клінічна психіатрична лікарня" просила працівників міліції лише сприяти у безпеці персоналу під час огляду ОСОБА_3, який було призначено на 15.07.2013 року на 9 год. 00 хв., що підтверджується листом КУ "ОКПЛ" від 11.07.2013 року за вих. № 2099-дпв., тобто, жодних службових обов'язків 11.07.2013 року за обставин, які ставляться їй в вину, як таких, за яких нею було вчинено адміністративне правопорушення, працівники Ленінського РВ не виконували та не могли виконувати, такими службовими обов'язками вони не наділені та станом на 11.07.2013 року працівники Ленінського РВ навіть не були вповноважені сприяти у будь-якому огляду ОСОБА_3 раніше, аніж, як просила лікарня про таке, 15.07.2013 року;

- працівники міліції Ленінського РВ ЗМУ діяли незаконно, не в межах своєї компетенції, перевищили свої владні повноваження, оскільки, отримавши повідомлення з суду про перебування ОСОБА_3 в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя, яке жодним чином не було обліковано в Ленінському РВ ЗМУ відповідно до діючих нормативних положень щодо обліку заяв та повідомлень, що надійшли до ОВС, діяли за вказівкою невідомої особи з суду, та, як під час розгляду справи повідомив суду допитаний у якості свідка працівник міліції - заступник начальника Ленінського РВ ОСОБА_6, а також він та інші свідки, решта працівників міліції діяли за його усними вказівками, ОСОБА_6 на власний розсуд, самостійно прийняв рішення про те, що ОСОБА_3 підлягає доставці до психіатричної лікарні 11.07.2013 року, про що надав наказ своїм підлеглим;

- з відеозапису вбачається, що саме працівники міліції вчиняли протиправні дії, бо вони незаконно позбавили волі ОСОБА_3, а потім викликали бригаду медичної допомоги, яка приїхала не виконувати рішення суду, бо його виконання саме КУ "ОКПЛ" було призначено на 15.07.2013 року, а прибула за викликом працівників міліції, які перевищували свої владні повноваження, діяли, як повідомив суду свідок ОСОБА_6, на його розсуд та за його власним рішенням, а не за законом та не в межах своїх посадових обов'язків;

- навіть незаконним діям працівників міліції вона лише чинила непокору, але не злісну, а відповідальність за ст. 185 КУпАП передбачає відповідальність лише за вчинення злісної непокори, тому судом було допущено неправильне застосування норм матеріального права;

- допитані по справі у якості свідків зацікавлені працівники міліції - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не змогли відповісти під час їх допиту у суді на запитання про те, в яких саме діях виразилася її злісна непокора їх незаконним вимогам та розпорядженням; допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 давав інші свідчення, аніж ті, які суд відобразив в оскаржуваній постанові; допитані у справі свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили суду, що в їх присутності на неї жодні протоколи не складалися, жодних вимог до неї працівники міліції не висували, жодних протиправних дій вона не вчиняла, а свідок ОСОБА_12, окрім того, пояснила суду, що це працівники міліції діяли протиправно, завдали їй та родині ОСОБА_3 тілесні ушкодження, втім, суд в постанові зазначив, що відноситься критично до пояснень цих свідків, оскільки вони начебто йдуть у протиріччя з іншими доказами, у тому числі й з вказаним відеозаписом, що не відповідає дійсності, оскільки саме показання свідка ОСОБА_12 є майже повним відображенням змісту відеозапису та її свідчення в частині, що стосуються її обвинувачення у вчиненні правопорушення за ст. 185 КУпАП, не йдуть в розріз з цим відеозаписом та погоджуються з ним, але суд, повністю, з точністю до навпаки, викривив свідчення свідка ОСОБА_10 та зміст вищезазначеного відеозапису, причому, таке викривлення судом здійснено на користь працівників міліції;

- наявні у справі пояснення зацікавлених осіб - працівників суду ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 взагалі не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вони не містять відомостей про її протиправні дії, зміст вказаних пояснень стосується ОСОБА_3, а не її, в цих поясненнях відсутні відомості про вчинення нею злісної непокори, яка підлягає кваліфікації за ст. 185 КУпАП, окрім того, викладена в них інформація входить в протиріччя з показаннями всіх свідків в суді та іншими матеріалами справи, зокрема, з відеозаписом, а свідок ОСОБА_19 до того ж є секретарем судового засідання судді-голови Ленінського районного суду ОСОБА_5, яка постановила незаконне рішення про примусовий психіатричний огляд ОСОБА_3

На думку апелянта, жоден із свідків у цій справі не вказав, у чому саме полягала вчинена нею адміністративно карана злісна непокора законним вимогам працівникам міліції, а отже, жоден належний та допустимий доказ про вчинення нею такого діяння у цій справі відсутній, але, незважаючи на це, суд свої висновки щодо обставин справи, викладених в постанові, побудував на припущеннях.

У засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її захисник ОСОБА_4 не з'явилися повторно, про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.

19.08.2013 року до апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_2, в якій вона просить допустити при розгляді її апеляційної скарги представників ОСОБА_21 і ОСОБА_22, проте питання про їх допуск, як захисників при розгляді справи про адміністративне правопорушення, вирішено постановою від 13.09.2013 року.

Перевіривши матеріали справи, доводи, викладені у скарзі, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, постанова судді скасуванню, матеріал про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 поверненню органу внутрішніх справ за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В протоколі про адміністративне правопорушення № 128725 від 11.07.2013 року за ст. 185 КУпАП, зазначено, що 11.07.2013 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_2, знаходячись в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя за адресою: АДРЕСА_2, вчинила злісну непокору законному розпорядженню та вимозі працівників міліції, чим порушила ст. 185 КУпАП.

Проте в даному протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які конкретні дії вчинила ОСОБА_2 11.07.2013 року щодо працівників міліції, які законні розпорядження та вимоги були у працівників міліції, і в чому полягала злісна непокора ОСОБА_2

При розгляді протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2, суддя не врахувала зазначені обставини, не перевірила правильність складання протоколу та в постанові фактично зазначила дії ОСОБА_2, які не вказані в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, із пояснень свідків: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, які зазначені в постанові, як докази вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, вбачається, що вони в своїх поясненнях не вказували на ОСОБА_2, як на особу, яка 11.07.2013 року не виконувала законні вимоги працівників міліції.

Так в їх поясненнях зазначено, що 11.07.2013 року вони почули крики в коридорі приміщення Ленінського районного суду м. Запоріжжя і коли вийшли на крики, побачили три (дві) жінки, які кричали, не були згодні з рішенням суду, погрожували співробітникам суду, заважали нормальній роботі суду, на зауваження працівників міліції не реагували (а.с. 9-12, 16-18).

В постанові судді також зазначено, що ОСОБА_2 11.07.2013 року в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя кричала на співробітників Ленінського РВ ЗМУ, затуляла ОСОБА_3 собою та своєю дитиною, перешкоджала медпрацівникам у супроводі ОСОБА_3 до карети швидкої допомоги, з'ясовувала та записувала прізвища працівників міліції, медпрацівників швидкої допомоги, дзвонила в різні інстанції і своїми діями дестабілізувала роботу Ленінського районного суду м. Запоріжжя та злісно перешкоджала працівникам міліції у виконанні ними службових обов'язків.

При цьому в постанові, як і в протоколі про адміністративне правопорушення, не зазначено, які конкретні дії були вчинені ОСОБА_2 11.07.2013 року щодо працівників міліції і які саме її дії кваліфіковані, як злісна непокора законному розпорядженню та вимозі працівників міліції.

Фактично в постанові суддя зазначив, що 11.07.2013 року діями ОСОБА_2 була дестабілізована робота Ленінського районного суду м. Запоріжжя, за що відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП не передбачена.

Оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення № 128725 від 11.07.2013 року не зазначені конкретні дії, вчинені ОСОБА_2, що свідчать про злісну непокору законному розпорядженню та вимозі працівників міліції, то даний протокол неможливо визнати таким, який відповідає вимогам закону.

За таких обставин, постанова судді, яка прийнята на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови, якою матеріали справи підлягають направленню на додаткову перевірку з метою з'ясування обставин, викладених вище та належного складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2013 року, якою ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 грн., скасувати та прийняти нову постанову.

Матеріали справи за протоколом про адміністративне правопорушення № 128725 від 11.07.2013 року щодо ОСОБА_2 направити до Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області на додаткову перевірку та належного складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно, з 19 вересня 2013 року.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області В.П. Жовніренко