П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2013 року

Суддя шевченківського районного суду м. Запоріжжя Галущенко Ю.А.,за участю прокурора Кравець А.В.,представника правопорушника адвоката ОСОБА_1,представника потерпілої адвоката ОСОБА_2,розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який мешкає за адресою АДРЕСА_1,працює водієм ТОВ «Шкарлат»

про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

02.07.2013 року о 19 годині 10 хвилин ОСОБА_3,керуючи автомобілем НОМЕР_1 по вул.Куйбишева в м.Запоріжжі,при маневруванні не впевнився в безпеці ,внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв зіткнення з автомобілем Фольксваген р.н.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4,яка заїхала на перехрестя з вул.8 березня та зупинилась,чим порушив вимоги п.10.1 ПДР України.Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджено,постраждалих немає.

При розгляді справи в суді ОСОБА_3свою вину в порушенні правил дорожнього руху не визнав та пояснив, що 02.07.2013 року о 19 годині 10 хвилин він дійсно керував автомобілем НОМЕР_1 по вул.Куйбишева від вул.Полякова в напрямку вул.Арсенальної в м.Запоріжжі. При наближенні до перехрестя з вул.8 березня побачив,що світлофор не працює,тому при проїзді перехрестя керувався дорожніми знаками,а саме знаком «Головна дорога»,який встановлений на його проїзній частині,та «Дати дорогу»,який встановлений для автомобілів,що рухалися по другорядній дорозі вул.8 березня.На відстані 10-12 м.від перехрестя помітив червоний автомобіль ,який наближався зліва по вул.8 березня,не знижуючи швидкості та всупереч вимогам дорожнього знаку «Дати дорогу», виїхав на перехрестя,чим створив небезпеку для руху автомобілю під керуванням ОСОБА_3О.В цій ситуації ОСОБА_3застосував гальмування та звуковий сигнал,вжити інших заходів запобігання зіткненню за цей час 1,5 секунди вже не встиг,передньою лівою частиною свого автомобіля зіткнувся з передньою частиною червоного автомобіля. В результаті зіткнення його автомобіль почало розхитувати з боку в бік,однак він зміг впоратися з керуванням та зупинив автомобіль лише за перехрестям. Вважає,що в його діях порушення ПДР відсутні,так як ніяких маневрів на проїзній частині він не вчиняв,на смугу зустрічного руху не виїжджав,всі його дії в даній дорожній ситуації є похідними від дій водія автомобіля Фольксваген, яка всупереч вимогам дорожнього знаку «Дати дорогу» виїхала на перехрестя з другорядної дороги,чим створила йому небезпеку для руху.

Заявив клопотання про закриття провадження в адміністративній справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Адвокат ОСОБА_1підтримав позицію свого довірителя з посиланням на те,що докази його вини в порушенні ПДР,які перебувають в причинному зв*язку з ДТП,в матеріалах справи відсутні,винною в ДТП є водій ОСОБА_4,діями якої в даній дорожній ситуації були порушені вимоги п.16.3,16.11,знаку 2.1 ПДР.

При розгляді адміністративної справи в суді ОСОБА_4пояснювала,що 02.07.2013 року о 19 годині 10 хвилин ,керуючи автомобілем Фольксваген р.н.НОМЕР_2 ,вона рухалася із швидкістю не більше 50 кмгод.по вул.8 березня в м.Запоріжжі в напрямку перехрестя з вул.Куйбишева,де мала намір повернути вліво на вул.Куйбишева. При проїзді перехрестя ,де світлофор не працював,керувалася дорожніми знаками «Дати дорогу»,який встановлений на проїзній частині вул.8 березня,та «Головна дорога»,який встановлений на проїзній частині вул.Куйбишева.Наблизившись по перехрестя,зменшила швидкість до 10 кмгод.,щоб переконатись у відсутності автомобілів на головній дорозі зліва,виїхала на перехрестя,а побачивши справа на головній дорозі автомобіль «МАЗ»,зупинилася дати йому дорогу в межах зустрічної для цього автомобіля смуги руху вул.Куйбишева. Автомобіль «МАЗ»,рухаючись по зустрічній для його напрямку смузі,зіткнувся з її автомобілем,який від удару відкинуло,та зупинився на смузі руху зустрічного транспорту,по якій він їхав,про що свідчать уламки розсипаних по її смузі руху деталей.

Представник ОСОБА_4адвокат ОСОБА_5вважає вину ОСОБА_3О.в порушенні ПДР ,що призвело до ДТП,доведеною,а невинуватість ОСОБА_4 підтвердженою постановою суду,яка набрала законної сили.На його думку,висновок експерта від 15.11.2013 р.,на який ОСОБА_3посилається на підтвердження своєї позиції про невинуватість,не може бути прийнятий до уваги через суттєві протиріччя ,які наявні між фактичними первинним даними та розрахунками, проведеними експертом,через що висновок не можна вважати обґрунтованим.

Прокурор Кравець А.В.вважає вину ОСОБА_3О.в порушенні ПДР доведеною,що є підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності по ст.124 КпАП України.

Всебічно вивчивши матеріали справи, з урахуванням наданих учасниками ДТП та їх представниками пояснень, суддя встановив, що вина ОСОБА_3О.у вчиненні адміністративного правопорушення знайшла своє підтвердження доказами з огляду на наступне.

З матеріалів адміністративної справи про ДТП та підтверджуючих ці обставини пояснень водіїв-учасників ДТП встановлено, що зіткнення автомобілів Фольксваген р.н.НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4та МАЗ р.н.НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3відбулося на перехресті вул.Куйбишева та вул.8 березня в м.Запоріжжі в світлу пору доби ,де для регулювання дорожнього руху перед виїздом з вул.8 березня на вул.Куйбишева встановлено дорожній знак 2.1 «Дати дорогу» ,на схемі ДТП зафіксовано місце зіткнення автомобілів за поясненнями водіїв- учасників ДТП, уламки деталей автомобіля Фольксваген та розташування автомобілів після зіткнення.

Оскільки схема ДТП складена безпосередньо на місці ДТП в присутності обох водіїв та за участю понятих, уповноваженою особою органів ДАІ, водіями підписана без зауважень або доповнень, суддя приймає її до уваги в якості доказу фактичних обставин ДТП.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що за наслідками огляду місця ДТП та опитування водіїв-учасників ДТП працівником ДАІ було прийнято рішення про порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України,яким передбачено,що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу,що рухається по другорядній дорозі,повинен дати дорогу транспортному засобу,які наближаються до даного перехрестя по головній дорозі,незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 96-13 від 21.08.2013 р.,проведеної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз,дії водія автомобіля Фольксваген ОСОБА_4не відповідають вимогам п.16.3 ПДР України,проте в причинному зв*язку з подією ДТП не перебувають,оскільки в даній дорожній ситуації ОСОБА_4зупинила транспортний засіб на перехресті,не виїхавши на смугу руху,яка призначена для руху в напрямку,в якому рухався автомобіль НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3,що не створювало небезпеки для руху.

Постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2013 р.провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_4закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою апеляційного суду Запорізької області від 16.10.2013 р. зазначена постанова судді залишена без змін.

Таким чином,відносно ОСОБА_4М.є судове рішення,що набрало законної сили,яким встановлена її невинуватість за даним фактом ДТП,та відповідно до ст.124,129 Конституції України це рішення є обов*язковим для виконання.

За результатами розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_4,12.09.2013 р.за фактом ДТП ,яка сталася 02.07.2013 р.,відносно ОСОБА_3був складений протокол про адміністративне правопорушення по ст.124 КпАП.

Згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 96-13 від 21.08.2013 р.,проведеної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз,водій ОСОБА_3порушив вимоги п.10.1 ПДР ,що в даній дорожній ситуації знаходиться в причинному зв*язку із подією ДТП,оскільки виконавши маневр перестроювання з виїздом на смугу зустрічного руху,де в цей час знаходився автомобіль Фольксваген під керуванням ОСОБА_4,який зупинився дати дорогу автомобілю НОМЕР_1,ОСОБА_3не впевнився в безпеці своїх дій,створив небезпечну дорожню обстановку,що призвело до наїзду на стоячий автомобіль Фольксваген під керуванням ОСОБА_4

Сам водій ОСОБА_3не заперечував,що він бачив на проїзній частині автомобіль Фольксваген під керуванням ОСОБА_4,який виїхав на перехрестя з другорядної дороги,однак вирішив,що цей автомобіль не зупиниться та застосував гальмування,а після зіткнення з автомобілем Фольксваген його автомобіль з вантажем почало розхитувати,зупинився він за перехрестям.

На підтвердження своїх пояснень про механізм ДТП водій ОСОБА_3просив прийняти до уваги свідчення ОСОБА_6,який ,з його слів,був безпосереднім очевидцем ДТП.

Однак суддя встановив підстави не приймати до уваги покази ОСОБА_6,у достовірності яких є сумніви.

Як при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_4, так і при складанні адміністративного протоколу відносно ОСОБА_3,останній у відповідному розділі протоколу про адміністративне правопорушення про свідків ДТП не вказував.

За змістом його письмових пояснень,ОСОБА_3також не повідомляв про наявність осіб,які безпосередньо перед ДТП були учасниками дорожнього руху на вказаній ділянці дороги та обізнані про обставини ДТП ,такі особи до органів ДАІ з інформацією про події 02.07.2013 р.не звертались.

Як пояснив в суді ОСОБА_6,його виклик в якості свідка відбувся через газету «Привоз» в жовтні 2013 р.,в якій він побачив оголошення та зв*язався з ініціатором оголошення.

Однак зі змісту оголошення ,наданого судді,неможливо однозначно встановити,що розшукували саме свідків ДТП за участю автомобілів Фольксвагенпід керуванням ОСОБА_4та «МАЗ» під керуванням ОСОБА_3, текст цього оголошення вказує,що його розмістили формально,лише задля забезпечення участі у розгляді справи в якості свідка конкретної особи.

Вказані обставини викликають сумніви у достовірності показів ОСОБА_6,які суддею з цих підстав не приймаються до уваги.

Перевіряючи пояснення водія ОСОБА_3про механізм ДТП,суддя встановив,що вони не відповідають фактичним обставинам,зафіксованим на схемі ДТП.

Так,відповідно до схеми ДТП,ширина проїзної частини вул.Куйбишева перед перехрестям з вул.8 березня в напрямку руху автомобіля «МАЗ» становить 9,5 м.,дорожня розмітка відсутня,для кожного з напрямків руху відведено половину ширини проїзної частини ,тобто по 4,75 м.кожна смуга руху.

Місце зіткнення розташовано на відстані 3,3м.від лівого краю проїзної частини вул.Куйбишева.

Виходячи з опису пошкоджень автомобіля Фольксваген ,ударне навантаження було прикладене до його передньої частини ,з урахуванням місця зіткнення ,в місці зупинки автомобіль Фольксваген на смузі руху автомобіля «МАЗ» не знаходився та небезпеки для його руху не створював.

Таким чином,пояснення водія ОСОБА_3про механізм розвитку дорожньої ситуації та ДТП об*єктивним даним не відповідають.

Пояснення водія ОСОБА_3про те,що автомобіль «МАЗ» під його керуванням міг виїхати на смугу зустрічного руху внаслідок розхитування після гальмування протирічать його ж поясненням про те,що розхитування автомобіля «МАЗ» було викликано зіткненням з автомобілем Фольксваген,яке фактично відбулося на смузі зустрічного для автомобіля «МАЗ» напрямку,тобто він зайняв зустрічну смугу раніше,ніж почалося розхитування автомобіля.

За обставинами справи водій ОСОБА_3О.у даній дорожній ситуації невиправдано маневрував на проїзній частині з виїздом на смугу зустрічного руху ,на якій саме зупинився автомобіль Фольксваген,де і відбулося їх зіткнення,що свідчить про керування автомобілем водієм ОСОБА_3без належної обережності та впевненості у безпеці своїх дій для інших учасників дорожнього руху.

Таким чином,матеріалами адміністративної справи об*єктивними доказами підтверджено, що водій ОСОБА_3О.в дорожній ситуації,яка склалася,маневрував без дотримання вимог п.10.1 ПДР,оскільки встановлено,що виїзд автомобіля під його керуванням на смугу зустрічного руху відбувся на небезпечній відстані від автомобіля Фольксваген під керуванням водія ОСОБА_4

Виходячи з викладеного суддя дійшов до висновку,що дії водія ОСОБА_3вимогам п.10.1 ПДР не відповідають,оскільки в умовах даної дорожньої ситуації він міг односторонніми діями запобігти ДТП,продовжуючи рух по смузі руху в обраному ним напрямку без виїзду на смугу зустрічного руху,для чого перешкод йому створено не було.

З наведеного суддя встановив,що з технічної точки зору дії водія ОСОБА_3,які не відповідають вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України , перебувають в причинному зв*язку з ДТП.

Такі висновки судді співпадають із висновками комплексної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи № 96-13 від 21.08.2013 р.,проведеної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Висновок експерта від 15.11.2013 р.№ 747/748/13,яка проводилась за клопотанням ОСОБА_3,суддею до уваги не приймається,оскільки ґрунтується на поясненнях ОСОБА_3,визнаних технічно неспроможними,та показах свідка ОСОБА_6,які також суддею не взяті до уваги,разом з тим,він протирічить висновкам вказаної вище експертизи,які узгоджуються із поясненнями ОСОБА_4про обставини ДТП та нічим об*єктивно не спростовані.

Крім того,при проведенні вказаної експертизи в розрахунках експертом був взятий за основу нормативний показник вантажопід*ємності автопоїзда «МАЗ» 18400 кг.,тоді як за обставинами справи загальна маса вантажу автомобіля під керуванням водія ОСОБА_3становила 22100 кг,чим він порушив вимоги п.22.1 ПДР.

Вказані обставини визнані експертом,виходячи із змісту висновку,однак розрахунки проводились ,виходячи із нормативного показника вантажопід*ємності автопоїзда «МАЗ»,тому вважати об*єктивними результати,отримані внаслідок таких розрахунків,суддя підстав не вбачає.

Згідно з диспозицією ст.124 КпАП України особа несе відповідальність при вчиненні нею як учасником дорожнього руху порушення Правил дорожнього руху,що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць,залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Порушення водієм ОСОБА_3вимог Правил дорожнього руху,наслідком чого є пошкодження транспортних засобів,є підставою для визнання його винним в скоєнні адміністративного правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності по ст.124 КпАП України.

Згідно ст.247 п.7 КУпАП, справа підлягає закриттю через закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, тобто по закінченню 3-х місяців з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи, що на момент розгляду адміністративної справи в суді закінчилися строки накладення адміністративного стягнення, суддя доходить висновку, що провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 38, 247 п.7, 283, 284 КУпАП,суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_3 по ст.124 КУпАП у звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором протягом 10 днів з моменту її винесення, шляхом подачі апеляційної скарги, протесту прокурора в апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Ю.А. Галущенко