Справа № 226/803/13-п
Справа №3/226/144/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2013 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Рибкін О.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого виконуючим обовязки директора Відокремленого підрозділу «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля», мешкаючого за адресою: м. Димитров, Донецька область, квартал 40АДРЕСА_1,

за ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, який є виконуючим обовязки директора Відокремленого підрозділу «Шахта «Стаханова» державного підприємства «Красноармійськвугілля» і посадовою особою, яка наділена правом прийому і звільнення працівників, допустив порушення вимог трудового законодавства, що виразилося в наступному.

В порушення вимог ст. 96 КЗпП України, ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» та Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України НАК «Вугілля України», іншими власниками, які діють в вугільній промисловості і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, зареєстрованої в Міністерстві праці та соціальної політики України за № 71 від 07.08.2001 р. з доповненнями і змінами, при розрахунку часових тарифних ставок витримуються міжкваліфікаційні відношення, тобто коефіцієнти між номерами сіток. Тарифна ставка 1 розряд робочих, безпосередньо не повязаних з основним характером діяльності з 01.01.2013р. розрахована з мінімальної заробітної плати 1102,00 грн. та відповідно до п. 2 розділу II Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими обєднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими профспілками і профобєднаннями збільшеної на 20%.

В порушення вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» на підприємстві не застосовується необхідний коефіцієнт підвищення 1.3 для підземних працівників.

В порушення ч.1, ч.2 ст. 115 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» у підрозділі існує заборгованість по заробітній платі за лютий 2013 р. в сумі 4020728,78 грн. Крім того, заробітна плата виплачується працівникам не в терміни, які встановлені чинним законодавством. Не дотримуються строки виплати заробітної плати, яка повинна виплачуватися 2 рази на місяць, що є порушенням вимог Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо строків виплати заробітної плати» за № 2559-VI від 23.09.2010 р. Так, існує заборгованість з виплати заробітної плати працівникам на дільницях, для яких кошти на виплату заробітної плати йдуть не з бюджету, а саме: 31.01.2013 р. за грудень 2012р. в сумі 3853967,64 грн., 28.02.2013р. за січень 2013р. в сумі 3143803, 79 грн.

В порушення вимог ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України від 19.10.2000р. № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів її виплати» при виплаті індексації грошових доходів працівникам за попередні періоди, компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати не нарахована та не виплачена. В листопаді 2012 року при виплаті індексації грошових доходів за серпень 2012 р. в сумі 364321,02 грн. компенсація втрати частини заробітної плати не нарахована і невиплачена, враховуючи належний індекс 0,1.

В порушеннях вимог ч. 4 ст. 115 КЗпП України і ст. 21 ЗУ «Про відпустки» заробітна плата за час відпустки 889 працівникам виплачується несвоєчасно, тобто не за належні 3 дні до початку відпустки. Так, працівнику ОСОБА_2 надано щорічну відпустку з 04.02.2013р. по 08.03.2013 р., однак заробітна плата за час відпустки в розмірі 5410,88 грн. по терміну виплати 01.02.2013 р. не виплачена.

В порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України на підприємстві існує заборгованість з виплати заробітної плати розрахункових сум 29 звільненим працівникам в сумі 285849,41 грн. Так, наказом № 63-к від 27.02.2013р. звільнено ОСОБА_3, якому не виплачені в день звільнення 27.02.2013 р. розрахункові суми в розмірі 31038,84 грн.

В порушеннях вимог ст. 83 КЗпП України неправильно виплачується працівникам компенсації при звільненні в рахунок невикористаної чергової відпустки. Так, ОСОБА_4 маючи не використано відпустку за період з 26.10.2012 р. по 01.02.2013р. було звільнено 01.02.2013 року і якому було нараховано грошову компенсацію з розрахунку 32 кал. днів за 5 кал. днів невикористаної чергової відпустки замість належних до виплати 8 кал. днів.

В порушення ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» при перевірці наданої документації встановлено, що рапорти обліку робочого часу ведуться не за фактично відпрацьований час, що є порушенням вимог Наказу Державного Комітету Статистики України від 05.12.2008р. № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці». Так, в рапортах встановлені порушення відображення відпрацьованого часу, який не відповідає фактично відпрацьованому часу. Працівником ОСОБА_5 відпрацьовано в лютому 2013 р. згідно даних контрольного табелю 24 і 25 лютого робочі зміни, а в рапорт внесено запис лише однієї робочої зміни, а саме 25 лютого; працівником ОСОБА_6 відпрацьовано в лютому 2013 р. згідно даних контрольного табелю 15 лютого робочу зміну, а в рапорті взагалі така робоча зміна не зазначена.

В порушенні ст. 121 КЗпП України добові перед виїздом у відрядження працівникам не надаються. На час перевірки працівнику ОСОБА_7 добові в сумі 70,00 грн. за час відрядження 05.03.2013 року не виплачені.

В порушення ст. 70 КЗпП України працівники підприємства працюють декілька змін підряд без вихідних днів. Так, ОСОБА_8 відпрацював у період з 10 лютого по 15 лютого, тобто 6 робочих днів підряд та у період з 17 лютого по 25 лютого, тобто 9 робочих днів підряд без надання вихідних днів.

До судового засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, оскільки він порушив норми діючого законодавства про працю України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 41 ч.1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.41 ч.1, 284 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1, ідентифікаційний номер № НОМЕР_1, за ч.1 ст. 41 КУпАП та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 (пятсот десять) грн., які необхідно сплати на р/р 0034, отримувач державний бюджет м. Димитров, код платежу 21081100, , банк отримувача Димитровське УК (м. Димитров) 21081100, МФО 834016.

Постанова може бути оскаржена до Апелляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення

Суддя