Справа № 784/4947/13 27.11.2013 27.11.2013 27.11.2013
Номер провадження: 33/784/281/13
Провадження № 33/784/281/13 року Головуючий у 1 інстанції
Категорія: ст.41 ч.1 КУпАП Стрєльніков Д.В.
Доповідач Куценко О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А ЇН И

27 листопада 2013 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Куценко О.В.

при секретарі Чоботаренко Т.І.

за участю скаржника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2013 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Зоря Саратського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_1, працює головним лікарем Миколаївського обласного протитуберкульозного диспансеру,

· визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, провадження у справі закрито за малозначністю, обмежившись усним зауваженням.

·

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи, 27 серпня 2013 року перевіркою Територіальної державної інспекції з питань праці у Миколаївської області було встановлено, що ОСОБА_2 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 41 КУпАП, оскільки працівника ОСОБА_3 звільнено 31 липня 2013 року відповідно до письмової заяви від 22 липня 2013 року та наказу № 406-л від 31 липня 2013 року з порушенням ч.1 ст. 38 КЗпП України, так як відповідно до заяви працівник зазначив звільнити його за згодою сторін тобто у відповідності до п.1 ст. 36 КЗпП України, таким чином наказ не відповідає змісту заяви про звільнення. Крім того, керівник закладу в порушення ч.1 ст. 38 КЗпП України не надав можливості працівнику ОСОБА_3 відпрацювати два тижні з моменту письмового попередження працівником керівника закладу про звільнення.

Приймаючи рішення про закриття адміністративного провадження, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, суд послався на те, що вина ОСОБА_2 встановлена та підтверджена наявними в справі доказами.

Проте, врахувавши, що порушення на даний час усунені, правопорушник вперше притягується до адміністративної відповідальності, суд звільнив ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначність, обмежившись усним зауваженням.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення. Посилається на те, що він не мав умислу на порушення трудового законодавства при звільненні ОСОБА_3 Запис в трудовій книжці про звільнення ОСОБА_3 за ч.1 ст. 38 КЗпП України виявився суто технічною помилкою начальника відділу кадрів. На даний час помилку виправлено.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив скасувати постанову суду, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Диспозиція ст. 41 ч.1 КУпАП «Порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці» передбачає ряд самостійних конкретних дій, які утворюють об'єктивну сторону зазначеного правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, копії заяви ОСОБА_3 про звільнення її з займаної посади за згодою сторін від 22 липня 2013 року, головним лікарем МОПТД ОСОБА_2 накладено резолюцію про складення наказу на звільнення ОСОБА_3 з 31 липня 2013 року, що свідчить про досягнення сторін згоди на звільнення ОСОБА_3, із зазначених у заяві підстав, тобто на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Проте, в наказі № 406-л від 31 липня 2013 року ОСОБА_3 була звільнена відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4, причиною невідповідності наказу про звільнення ОСОБА_3 даним її заяви сталась технічна помилка начальника відділу кадрів ОСОБА_5, а він при засвідченні наказу не звернув на це уваги. Стверджує, що він не мав умислу на порушення вимог трудового законодавства та порушення трудових прав ОСОБА_3 Після виявлення помилки вона булу усунена шляхом внесення змін в трудову книжку.

Відповідно до вимог ст. ст.10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення може бути вчинено умисно чи з необережності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки ї бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Визнавши ОСОБА_2 винним у порушенні вимог законодавства про працю, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясував який характер носили дії ОСОБА_2, чи мав він умисел на порушення трудових прав працівника, які шкідливі наслідки настали в результаті допущеної помилки при звільнені ОСОБА_3 .

Крім того, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП суд не навів доказів на підтвердження його вини у вчиненні даного правопорушення, а лише обмежився перерахуванням наявних у матеріалах справи документів, вказавши, що вони підтверджують вину ОСОБА_2

За таких обставин, постанова суду підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2013 року у відношенні ОСОБА_2 скасувати, провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області Куценко О.В.