Справа № 661/687/13-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2013 року

Суддя Новокаховського міського суду Херсонської області Пилипенко С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Краснодарського краю, Російської Федерації, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого головою правління ПАТ «Завод крупних електричних машин», ІПН НОМЕР_1, за ст. 41 ч. 1 КУпАП,-

в с т а н о в и в:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 30.01.2013 року вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді голови правління ПАТ «Завод крупних електричних машин», розташованого за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, вул. Першотравнева, 35А, за період з 01.01.2012 року по 28.12.2012 року допустив порушення законодавства про працю відповідальність за які передбачено ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме.

На підприємстві існують випадки ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. чим порушуються вимоги ч.5 ст.80 КЗпПУ. Так ОСОБА_2 був в плановій відпустці з 08 11.2012 року по 19.11.2012 року (12 дн.), з 07.08.2012 року по 13.08.2012 року (7дн), з 22.08.2011 року по 23.08.2011 (2), з 01.07.2011 року по 08.07.2011 року (8дн.), ОСОБА_3 у 2012 році в плановій відпустці не був, 05.08.2011 року по 10.08.2011 року (6 дн.), 10.05.2011 року по 23.05.2011 року (14 дн.).

Робота у вихідний день компенсується за згодою сторін іншим днем відпочинку, але у грошовій формі компенсується не в подвійному розмірі, а у розмірі денної ставки плюс 60 грн. за фактично відпрацьований час, згідно наказу №126/1 від 01.04.2011 року, що суперечить ст. 72 КЗпПУ.

В порушення вимог ч. 3 ст. 32 КЗпПУ про зміну істотних умов праці (встановлення неповного робочого часу) працівники не повідомлені більше ніж за 2 місяці. Так загальне рішення адміністрації заводу та ради трудового колективу про встановлення 4-х денного робочого тижня прийняте 30.11.2012 року, та в цей же день вийшов наказ за № 575 від 30.11.2012 року про зміну режиму робото підприємства в грудні місяці 2012 року.

При звільненні працівників виплата всіх сум, що належать їм від підприємства, не проводиться в день звільнення, чим порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпПУ.

Так, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були звільнені 01.11.2012 року, а остаточний розрахунок отримали 07.11.2012 року, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звільнені 07.11.2012 року _ отримали розрахунок 16 11.2012 року та інше.

В порушення вимог ч. 4 ст. 115 КЗпПУ, та ст. 21 ЗУ «Про відпустки» заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пішли у відпустку 08.11.2012 року, розрахунок отримали 20.12.2012 року, ОСОБА_11 пішов у відпустку 05.11.2012 року розрахунок отримав 06.12.2012 року, ОСОБА_12 пішов у відпустку 03.12.2012 року - отримав розрахунок 25.12.2012 року та інші.

В колективному договорі є умови, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників. Так, за п. 1.4.7 Колективного договору оплата роботи у вихідні дні проводиться згідно наказу по заводу та спільного рішення адміністрації і РТК, а згідно п. 3 Наказу № 126/1 від 01.04.2011 року, робота у вихідний день компенсується за згодою сторін іншим днем відпочинку але у грошовій формі компенсується не в подвійному розмірі, а у розмірі денної ставки плюс 60 грн. за фактично відпрацьований час, що суперечить вимогам ст 16 КЗпПУ та ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про колективні договори і угоди».

У разі невиплати в день звільнення всіх коштів працівнику не виплачується середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 були звільнені 01.11.2012 року, а остаточний розрахунок отримали 07.11.2012 року, ОСОБА_7, та ОСОБА_8 звільнені 07.11.2012 року - отримали розрахунок 16.11.2012 року та ін. Середній заробіток за весь час затримки їм не був нарахований і не виплачений, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 117 КЗпПУ.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, жодних доказів щодо його невинуватості в інкримінуємому правопорушенні суду не надано. Вина його також підтверджується зібраними по справі доказами: протоколом про адміністративне правопорушення від 30.01.2013 року, актом перевірки, та іншими матеріалами справи.

При накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан.

Обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41 ч. 1, 283 КУпАП.-

п о с т а н о в и в :

Піддати ОСОБА_1 за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ст. 41 ч. 1 КУпАП, адміністративному стягненню у виді штрафу 510,00 грн. в дохід держави (р/р 0012, МФО 852010, , отримувач: УДКУ у м. Новій Каховці, банк - ГУДКУ у Херсонській області).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено подання прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подання прокурора, подані після закінчення цього строку, повертаються апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи подання прокурора.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України.

При оскарженні або опротестуванні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги або протесту без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 307 КУпАП, якою передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через пятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення подання на таку постанов не пізніш як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Постанова може бути предявлена до виконання до 26.05.2013 року.

Постанова набирає законної сили 11.03.2013 року

Суддя С. В. Пилипенко