ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2013 року м. Мукачево Справа №303/1603/13-п 3/303/420/13

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з ВДАІ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, відій),

за частиною четвертою ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 12 лютого 3013 року о 07 годині 50 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ПАЗ 4234 д/н НОМЕР_1 в м. Мукачево «АС Мукачево» на маршруті «Мукачево-Лецовиця» в технічно несправному стані. Зокрема, при проведенні огляду транспортного засобу працівником ВДАІ, була встановлено несправність задніх покажчиків транспортного засобу - «Стоп зупинки».

В поданому суду письмовому поясненні та в судовому засіданні ОСОБА_1В свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення визнав повністю, однак просив суд прийняти до уваги те, що вказані у протоколі про адмінправопорушення технічні несправності транспортного засобу, яким він керував сталися після виїзду на маршрут «Мукачево-Лецовиця» та перевірки технічного стану автобуса механіком, про що свідчить подане суду пояснення особи, яка проводила огляд транспортного засобу. В подальшому, виявлене працівником ВДАІ правопорушення було усунуто. Крім того, ОСОБА_1 просив суд прийняти до уваги те, що на його утриманні знаходиться жінка, яка ніде не працює, в підтвердження чого подав суду копію трудової книжки. Вказав також та те, що його заробіток від трудової діяльності з перевезення пасажирів є єдиним джерелом доходу сімї.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення суд констатує наступне.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АО1 від 12.02.2013 року № 086518.

Поряд з цим, суд виходить з того, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Згідно з частиною першою ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності з приписами частини другої ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.

Як зазначив п. 4 рішення від 22.12.2010 року 23-рп/2010 Конституційний Суд України (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху)), конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (ст. 1, 3, ч. 2 ст. 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч. 2 ст. 61).

За вищевказаних фактичних обставин справи та приписів чинного законодавства, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, оскільки вчинене ним адміністративне правопорушення не потягло за собою істотної шкоди в контексті з правовими приписами ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

При винесені даної постанови суд також враховує обставини, які стосуються особи правопорушника, зокрема, те, що застосування до нього відповідальності передбаченої санкцією частини четвертої ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення буде занадто суворим заходом впливу за вчинене ним правопорушення, за наявності доказів про те, що єдиним джерелом фінансово матеріального забезпечення сімї ОСОБА_1 є дохід отриманий від здійснення трудової діяльності з перевезення пасажирів транспортним засобом, який належить ФОП ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 22, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

1. Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від адміністративної відповідальності, передбаченої частиною четвертою ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на підставі ст. 22 КУпАП, обмежитись усним зауваженням.

2. Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня винесення постанови через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя В.В. Кость