Провадження № 33/779/295/2013
Категорія ч.1 ст.41 КУпАП
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 року м. Івано-Франківськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1, розглянувши адміністративну справу за апеляцією ОСОБА_2, на постанову Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

жительку м. Івано-Франківська, вул. Тролейбусна, 4, кв.№108, Голову первинної профспілкової організації ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру», українку, громадянку України, -

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП, з накладенням на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень.

За постановою суду ОСОБА_2 визнано винною у тому, що вона, будучи Головою ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» допустила порушення законодавства про працю, а саме: ст.43 КЗпП України, оскільки під час перевірки питань, піднятих у зверненні ОСОБА_3 встановлено, що 20 червня 2013 року голові первинної профспілкової організації ДП «Карпатське підприємство геодезії, картографії та кадастру» ОСОБА_2 було надано подання щодо надання згоди на звільнення працівників підприємства за п.1 ст.40 КЗпП України, де в тому числі зазначено прізвище ОСОБА_3, однак в порушення вимог ст.43 КЗпП України подання директора розглядалися не у пятнадцятиденний строк з дня подачі і не в присутності працівника ОСОБА_3

У своїй апеляції ОСОБА_2, не заперечуючи своєї вини у скоєнні адміністративного правопорушення, вказує на незаконність та необґрунтованість постанови, оскільки суд невмотивовано призначив їй максимальний розмір штрафу.

Просить поновити їй строк на апеляційне оскарження постанови як такий, що пропущений з поважних причин, а постанову змінити, призначивши їй менший розмір штрафу.

Заслухавши пояснення апелянта та її захисника, які підтримали подану апеляцію, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, що їй слід поновити строк на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу задовольнити, виходячи із наступного.

Згідно із ст.294 КУпАП, апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано апелянтом протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається із штампу вхідної кореспонденції Івано-Франківського міського суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу 05 грудня 2013 року, тобто з часу винесення постанови і до подання нею скарги минуло більше 10 днів.

Однак, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні обєктивні дані про те, що ОСОБА_2 було своєчасно направлено та вручено копію постанови судді, як цього вимагає ст. 285 КУпАП.

Як видно із заяви апелянтки на ознайомлення з матеріалами справи, ОСОБА_2 отримала копію постанови суду щодо неї аж 02 грудня 2013 року, а тому є підстави вважати, що строк на її оскарження вона пропустила з поважних причин.

За таких обставин, ОСОБА_2 слід поновити строк на апеляційне оскарження.

Стосовно апеляційних вимог апелянтки змінити постанову суду та накласти на неї менший розмір штрафу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобіганню вчинення нових правопорушень.

Як вбачається з матеріалів справи, суддя правильно встановив фактичні обставини справи, і його висновок про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке на неї накладено адмінстягнення, ґрунтується на належно зібраних і досліджених у судовому засіданні доказах, і в цій частині постанова суду апелянткою не оспорюється.

Однак, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення, суд тільки формально зазначив, що він враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого апелянткою правопорушення, дані про її особу, ставлення до вчиненого адмінправопорушення, однак при цьому не врахував її низький розмір заробітної плати та короткий термін праці на посаді і безпідставно та невмотивовано наклав на неї саме максимальний розмір штрафу, передбачений санкцією ст.41 ч.1 КУпАП.

Із долучених до матеріалів справи, а саме, довідки про доходи, видно, що її заробітна плата за січень-серпень 2013 року становить 9696,82грн.

За таких обставин, постанова суду в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення є незаконною, а тому, враховуючи апеляційні повноваження, вважаю, що в цій частині постанову слід змінити та зменшити розмір накладеного на неї штрафу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 24 жовтня 2013 року відносно ОСОБА_2 змінити, і накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1