Дата документу Справа № 310/4412/13-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/4412/13-п Головуючий в 1 інст. Вєдєнєєва Т.Г.
Провадження № 33/778/256/13 Доповідач в 2 інст. Гриценко С.І.
Категорія ч.1 ст.41 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2013 року місто Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гриценко С.І., розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2013 року, якою

на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого директором КП БМР "Житлосервіс-2А", проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_1 виданий Бердянським МВ ГУМВС України в Запорізькій області 24 грудня 1999 року,

визнано виннм у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. у дохід держави.

Згідно з постановою суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, будучи директором КП БМР "Житлосервіс-2А", маючи організаційно-розпорядчі функції, під час виконання службових обов'язків порушив вимоги трудового законодавства, а саме ч.ч.1, 2 ст.115 КЗпП України - на підприємстві порушуються строки виплати поточної заробітної плати. Так, заробітна плата за І половину січня виплачена 15 лютого 2013 року, за ІІ половину січня - 21 лютого 2013 року. Заробітна плата за І половину лютого 2013 року виплачена 07 березня 2013 року, за ІІ половину лютого - 21 березня 2013 року. Заробітна плата за І половину березня 2013 року виплачена 10 квітня 2013 року, за ІІ половину березня - 16 квітня 2013 року.

Не погодившись з вищезазначеною постановою суду, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області з апеляцією, в якій просив вказану постанову скасувати, та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, в якому зазначив про те, що у судовому засіданні він участі не брав, оскільки не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, а також копію постанови суду він отримав засобами поштового зв'язку лише 18 травня 2013 року - у останній день строку на апеляційне її оскарження.

Перевіривши матеріали справи, суддя вважає, що заявлене ОСОБА_2 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою прокурора, особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Доводи апелянта щодо причин пропуску цього строку заслуговують на увагу і підтверджуються матеріалами справи, тому пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищезазначену постанову суду скасувати. В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення судом положень ст.268 КУпАП, оскільки належним чином, заздалегідь, про день та час розгляду справи він не був повідомлений. Крім того зазначає про відсутність в його діях складу правопорушення, тому як заробітна плата виплачується працівникам підприємства згідно надходження коштів від населення, у зв'язку з чим він в повному обсязі виконує обов'язки по утриманню підприємства від банкрутства та інших негативних наслідків. Також вказує на відсутність скарг від працівників підприємства про затримання чи не виплату заробітної плати.

Вислухавши представника по довіреності ОСОБА_3, який підтримав апеляцію та наполягав на необхідності скасування постанови суду першої інстанції, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи викладені в апеляції, суддя приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Вивченням матеріалів справи було встановлено, що повістку про виклик до суду на 08 травня 2013 року, ОСОБА_2 отримав лише 13 травня 2013 року, та в той же день на адресу суду направлено повідомлення про її вручення (а.с.19).

Проте, суд не впевнився у тому, що ОСОБА_2 отримав повістку про виклик своєчасно, та розглянув справу без його участі, обмеживши останнього можливості захисту його матеріальних і соціальних прав та інтересів передбачених законодавством.

Тому є обґрунтованими доводи, викладені ОСОБА_2 в апеляції, про те, що він не був своєчасно сповіщений про місце і час розгляду справи, і суд, розглянувши справу без його участі, не дотримався вимог ст.268 КУпАП, через що він був позбавлений можливості в повній мірі реалізувати свої процесуальні права.

Крім того, свої висновки про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зазначеного у протоколі суд в достатній мірі не обґрунтував, та наявні в матеріалах справи докази фактично не перевірив, і не дав їм належної оцінки.

Враховуючи викладене, вищевказана постанова суду, як прийнята з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, не може вважатися законною та обґрунтованою, і підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, скасувавши постанову, має право закрити провадження по справі чи прийняти нову постанову.

У судовому засіданні апеляційного суду представник по довіреності ОСОБА_3 підтримав апеляцію та зазначив про те, що ОСОБА_2 своїми діями в повному обсязі виконує обов'язки по утриманню підприємства від банкрутства. Також вказав на те, що у доданих до матеріалів справи документах, які особисто підписані працівниками КП "Житлосервіс 2А", значиться, що останні за весь час роботи на підприємстві не скаржилися з приводу затримки чи заборгованості по заробітній платі, та звернень з цього приводу до правоохоронних чи інших органів не подавали.

Разом з тим, вина ОСОБА_2 у вчиненому ним адміністративному правопорушенні повністю підтверджується відомостями, що містяться в:

- протоколі про адміністративне правопорушення №08-03-0031/0459 від 18 квітня 2013 року, в якому викладена суть правопорушення (а.с.2);

- акті перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №08-03-0031/0660 від 18 квітня 2013 року, згідно якого було встановлено порушення директором КП БМР "Житлосервіс 2А" ОСОБА_2 вимог трудового законодавства (а.с.3-4);

- звітах про дебетові та кредитні операції по рахунку КП "Житлосервіс 2А", згідно яких встановлено порушення строків виплати заробітної плати працівникам підприємства (а.с.8-11), тощо.

При визначенні виду адміністративного стягнення, суддя, відповідно до вимог ст.33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, яке не потягло за собою суттєвих наслідків, та особу правопорушника, який призначений на посаду директора КП "Житлосервіс-2А" лише 02 січня 2013 року (а.с.6).

Крім того, згідно довідки про сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від 07 червня 2013 року, наданої представником у судовому засіданні, КП БМР "Житлосервіс-2А" заборгованості по сплаті єдиного внеску не має. Також матеріалами справи підтверджено, що на час розгляду справи в апеляційному суді заборгованості по виплаті заробітної плати КП "Житлосервіс-2А" не має, як і скарг від працівників даного підприємства з приводу затримки по заробітній платі, про що суду надані відповідні документи.

Відповідно до вимог ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

З урахуванням викладеного, а також того, що дане правопорушення не містить ознаки систематичного, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності через малозначність скоєного правопорушення, та обмежитись усним зауваженням.

Згідно з вимогами ч.2 ст.284 КУпАП, постанова про закриття справи виноситься, в тому числі, і при оголошенні усного зауваження.

Зі змісту ч.8 ст.294 КУпАП вбачається, що апеляційний суд скасовує постанову суду та приймає нову постанову.

На підставі зазначеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження та його апеляцію задовольнити частково.

Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2013 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, скасувати.

Прийняти нову постанову, якою провадження по справі закрити, звільнивши ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю скоєного правопорушення.

Оголосити ОСОБА_2 усне зауваження.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області С.І. Гриценко