Справа № 744/49/13-п
Провадження № 3-в/744/1/2013 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2013 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

представника органу, який відає відбуванням адміністративного стягнення, ОСОБА_1,

особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області справу щодо питання, звязаного з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, стосовно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, пенсіонера, інваліда третьої групи, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

що піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

15 січня 2013 року до Семенівського районного суду Чернігівської області надійшло подання начальника Новгород-Сіверського МВ КВІ майора внутрішньої служби ОСОБА_1, у якому зазначено про необхідність вирішення по суті питання, звязаного з виконанням постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2012 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2. Подання, котре містить посилання на ст. 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення та підпункт 3.16.1 Інструкції про порядок виконання адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25 лютого 2009 року № 35, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 березня 2009 року за №272/1628, умотивоване тим, що 04 січня 2013 року до Семенівської КВІ надійшла на виконання постанова Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2012 року стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на якого накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді громадських робіт на строк 40 годин. Однак, 11 січня 2013 року працівниками КВІ під час ознайомчої бесіди було встановлено, що ОСОБА_2 народився 29 жовтня 1950 року та досяг 62 річного віку, а громадські роботи не призначаються в тому числі чоловікам старше 60 років.

У судовому засіданні представник органу, який відає відбуванням адміністративного стягнення, начальник Новгород-Сіверського МВ КВІ майор внутрішньої служби ОСОБА_1 подання підтримав та пояснив суду про те ж, що і зазначено у поданні.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2, у судовому засіданні заперечив проти доводів подання та пояснив про те, що він не є інвалідом першої або другої групи і стан його здоровя дозволяє працювати та виконувати всі види громадських робіт, котрі йому визначать органи місцевого самоврядування.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, вивчивши матеріали подання, матеріали справи про адміністративне правопорушення та особової справи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, вважає за необхідне відмовити у задоволенні подання за наступних обставин.

Судом встановлено, що постанова Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2012 року щодо ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення набрала законної сили 02 січня 2013 року, про що мається відмітка на копії постанови, котра міститься в матеріалах особової справи Семенівської КВІ відносно ОСОБА_2.

Згідно вимог ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 298 Кодексу України про адміністративні правопорушення винесена судом іменем України постанова про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили, є обовязковою до виконання на всій території України всіма державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, з чого випливає юридична презумпція законності і обґрунтованості винесеної постанови суду, яка набрала законної сили.

Посилання у поданні на те, що накладене стягнення не могло бути призначене особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, є нічим іншим як запереченням обумовленої вищезазначеним законодавством вказаної юридичної презумпції законності і обґрунтованості винесеної постанови, а отже, в цілому не може братися судом до уваги як самостійне питання, звязане з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення.

Поряд з цим, суд зауважує, що положення ст. 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення, котра установлює загальне застереження у накладенні адміністративного стягнення у виді громадських робіт на чоловіків старше 60 років, стосуються тільки призначення даного адміністративного стягнення і зовсім не містять обмежень відносно його виконання щодо чоловіків, котрим виповнилося більш ніж 60 років.

Крім цього, як видно із наведених вище пояснень осіб, що зявилися у судове засідання, ОСОБА_2 є достатньо здоровою, працездатною особою і будь-яких істотних перешкод для виконання ним громадських робіт з досліджених у судовому засіданні пояснень та документів не убачається.

ОСОБА_2 не ухиляється від відбування громадських робіт, а тому до нього у контексті подання не можуть бути застосовані правила ст. 3214 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка передбачає єдину можливість заміни громадських робіт адміністративним арештом лише з підстав ухилення порушника від відбування громадських робіт.

Підпункт 3.16.1 Інструкції про порядок виконання адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25 лютого 2009 року № 35, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 березня 2009 року за № 272/1628, на котрому разом з іншим ґрунтується подання, може бути застосований у межах розглядуваної ситуації тільки у випадку виявлення кримінально-виконавчою інспекцією підстав, що унеможливлюють виконання постанови суду, через що, виходячи з установлених судом обставин придатності до праці ОСОБА_2, та обставина, що йому виповнилося 62 роки, не може бути сама по собі визнана такою, що унеможливлює виконання постанови суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставин, які унеможливлюють виконання постанови, у справі не встановлено, а тому постанова суду підлягає подальшому виконанню.

Обставин для припинення виконання постанови у справі немає, адже за приписами ст. 302 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення, припиняє її виконання за наявності обставин, зазначених у пунктах 5, 6 і 9 ст. 247 цього Кодексу, якими є: видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Також суд убачає за потрібне зазначити, що правомірність накладення адміністративного стягнення за постановою суду, яка набрала законної сили, не може бути предметом судового розгляду за поданням органу, який відає відбуванням адміністративного стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 304 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання начальника Новгород-Сіверського МВ КВІ майора внутрішньої служби ОСОБА_1 щодо питання, звязаного з виконанням постанови Семенівського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2012 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді громадських робіт на ОСОБА_2, відмовити повністю.

Виконання вищезазначеної постанови суду продовжити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: О. І. Гнип