АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
27 березня 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Сенченко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю прокурора Орешко С.І., правопорушника ОСОБА_1 та його адвоката Морозова Є.О., апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області, уродженця м. Харків, на момент вчинення правопорушення працюючого старшим помічником начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру, -
в с т а н о в и в :
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру.
Як вбачається з постанови суду першої інстанції, з серпня 2010 року ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом на посаді старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини військової частини НОМЕР_4 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , у військовому званні «старший лейтенант».
При цьому, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1, 2 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_2 є службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на яку відповідно до вимог ст. ст. 1, 3, 5,
_________________________________________________________________________________________
Справа № 33/774/255/13 Головуючий у першій інстанції: Руснак А.І.
Категорія: ч. 1 ст. 172-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Сенченко І.М.
10, 16 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 4, 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», службових обов`язків та обов`язків чергового військової частини, розповсюджувалися обмеження щодо використання своїх службових повноважень з метою одержання неправомірної вигоди.
Проте, достовірно знаючи про законодавче закріплення вказаних обмежень, ОСОБА_1 вчинив адміністративне корупційне правопорушення за наступних обставин.
15 грудня 2012 року старший лейтенант ОСОБА_1 заступив в добовий наряд черговим військової частини НОМЕР_4 , в цей же день в добовий наряд помічником чергового контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_5 заступив солдат військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_3 , а 16 грудня 2012 року обов`язки відповідального за виконання розпорядку дня у військовій частині НОМЕР_6 виконував старший лейтенант ОСОБА_4 .
16 грудня 2012 року солдат військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_3 під час несення служби у добовому наряді - помічником чергового контрольно-пропускного пункту військової частини НОМЕР_5 втратив багнет - ніж, яким був озброєний у добовому наряді. В цей же день, 16 грудня 2012 року, вказаний багнет - ніж був знайдений солдатом військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_5 , який виконував в добовому наряді обов`язки патрульного та підпорядковувався черговому військової частини НОМЕР_4 , та переданий старшому лейтенанту ОСОБА_1 .
Цього ж дня, 16 грудня 2012 року, старший лейтенант ОСОБА_1 повідомив старшому лейтенанту ОСОБА_6 , який в той час був відповідальним за виконання розпорядку дня у військовій частині НОМЕР_6 , про те, що багнет - ніж солдата ОСОБА_3 знайдений та знаходиться у нього.
При цьому, 16 грудня 2012 року старший лейтенант ОСОБА_1 в порушення вищезазначених обмежень щодо використання службових повноважень з метою отримання неправомірної вигоди, запропонував старшому лейтенанту ОСОБА_6 наказати солдату ОСОБА_3 віддячити їх за знаходження втраченого останнім багнет - ножа та щоб вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , не повідомили про факт втрати останнім багнет - ножа правоохоронні органи внаслідок чого він може бути притягнутий до встановленої Законом відповідальності.
В подальшому, 16 грудня 2012 року старший лейтенант ОСОБА_7 в порушення вищезазначених обмежень щодо використання службових повноважень, з метою отримання неправомірної вигоди визвав до себе в службовий кабінет солдата ОСОБА_3 та повідомив останньому, якщо він не бажає щоб факт втрати багнет-ножа став відомий правоохоронним органам, внаслідок чого він може бути притягнутий до встановленої Законом відповідальності, а також щоб вони, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , в подальшому сприяли щоб командування військової частини також не повідомило про вказаний факт в правоохоронні органи, то він, ОСОБА_3 , повинен віддячити, тобто надати ним, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , винагороду, на що ОСОБА_3 погодився.
В подальшому, 16 грудня 2012 року солдат ОСОБА_3 з метою надання вище зазначеної винагороди старшим лейтенантам ОСОБА_6 та ОСОБА_1 купив за власні гроші у магазині «АТБ» за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Свердлова, 876, пакет поліетиленовий, десерт «Бонжур», сік «Сеньор» об`ємом 2,0л., 1 пляшку коньяку «Жатоне» об`ємом 0,5 л., 3 пачці цукерок «Бурундучок», 2 пачки цигарок «Парламент», мандарини, на загальну суму 139,41 грн., а також шоколад «Рошен», рулет «Домашнє свято», цукерки «Конти Джек», нектар «Сеньор» об`ємом 2,0л., 3 пачки цигарок «ЛД», на загальну суму 73,11 грн. для особистого застосування.
В цей же день, 16 грудня 2012 року, o 11 годин 30 хвилин солдат ОСОБА_3 у службовому кабінеті старшого лейтенанта ОСОБА_8 за не надання останнім інформації про втрату багнет-ножа до правоохоронних органів, та подальшого сприяння ним в тому, щоб командування військової частини також не надало цієї ж інформації по правоохоронних органів, безоплатно передав старшому лейтенанту ОСОБА_6 , а він, ОСОБА_7 безоплатно прийняв від ОСОБА_3 неправомірну винагороду, куплену їм за власні гроші, а саме, мандарини вагою 1,324 кг., 3 пачки цукерок «Бурундучок», на загальну суму 39,41 грн., а далі за наказом старшого лейтенанта ОСОБА_8 солдат ОСОБА_3 о 11 годин 45 хвилин 16 грудня 2012 року в кімнаті чергового військової частини НОМЕР_4 , безоплатно передав старшому лейтенанту ОСОБА_1 , а він, ОСОБА_1 , безоплатно прийняв від солдата ОСОБА_3 неправомірну винагороду у вигляді пакету поліетиленового, 1 пляшки коньяку «Жатоне» об`ємом 0,5л., десерту «Бонжур», соку «Сеньор» об`ємом 2,0 л., 2 пачок цигарок «Парламент», на загальну суму 100,0 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 , являючись військовою посадовою особою Збройних Сил України, будучи особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто суб`єктом відповідальності за корупційне правопорушення, діючи умисно, протиправно в порушення вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ст. ст. 1, 3, 5, 10, 16 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вчинив порушення встановлених законом обмежень щодо використання своїх службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей, з метою одержання неправомірної вигоди, тобто отримав від солдата ОСОБА_3 неправомірну вигоду у розмірі, що не перевищує п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, відповідальність за яке встановлена ст. 21 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою. Так, апелянт вказує, що солдат ОСОБА_3 з ним не знаходився у службових або інших підпорядкованих відносинах, проходять службу у різних військових частинах. Крім цього, апелянт зазначає що він не проводив жодних перемовин зі старшим лейтенантом ОСОБА_4 та солдатом ОСОБА_3 про примусову «вдячність» з боку останнього, а отже не використовував свої службові повноваження в порушення вимог діючого законодавства.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат Морозов Є.О. підтримали в повному обсязі апеляційну скаргу, з підстав зазначених вище та просили її задовольнити.
Прокурор Орешко С.І. просив апеляційний суд залишити постанову суду першої інстанції без змін, оскільки на його переконання оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а вимоги апеляційної скарги безпідставні.
Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, апеляційним переглядом встановлено, що визнаючи винним ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, суд виходив із сукупності доказів, які містяться в матеріалах справи, однак районний суд не дав оцінки інших обставинам, які на думку суду апеляційної інстанції ставлять під сумнів законність прийнятого рішення.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, згідно протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, ОСОБА_1 отримав неправомірну вигоду, а саме: пакету поліетиленового, 1 пляшки коньяку «Жатоне» об`ємом 0,5 л., десерту «Бонжур», соку «Сеньор» об`ємом 2,0 л., 2 пачок цигарок «Парламент», на загальну суму 100 грн.
Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що суд першої інстанції при розгляді справи по суті повинен розглянути всі сторони адміністративного правопорушення, оцінити його наслідки, переконатися, що внаслідок його вчинення завдана шкода окремим громадянам або суспільству, дослідити обстановку, в якій вчинене правопорушення, особистість порушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставини, за яких ОСОБА_9 отримав так звану неправомірну вигоду, форма цієї вигоди та її вартість вказують на той факт, що вчинене правопорушення хоча формально і містить ознаки корупційного правопорушення, але є малозначимими та не заподіяло і не могли заподіяти шкоду особі або державі.
Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення суд може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши матеріалі справи, акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності, в суді першої інстанції визнав свою вину, ніяких негативних наслідків від його дій не настало, а обставини, що обтяжують його відповідальність, відсутні.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2013 року, якою ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. на користь держави з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру.
Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-2 КУпАП та винести останньому усне зауваження.
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
апеляційного суду
Дніпропетровської області І.М. Сенченко