АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 липня 2013 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу в.о. прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, студентку ДНУ, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 2550 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2550 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керувала автомобілем в стані алкогольного спяніння, чим порушила вимоги п. 2.9. (а) Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою в.о. прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, скасувати постанову районного суду та прийняти нову постанову з урахуванням вимог ст. ст. 33, 130 КУпАП.

Провадження № 33/774/576/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою в частині виду накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, винесеною з порушеннями норм процесуального права, якими визначений порядок накладення

адміністративного стягнення. За твердженням прокурора, для досягнення мети, з якою застосовується адміністративне стягнення, доцільним було б накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судове засідання апеляційного суду прокурор не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі прокурора, яким подана апеляційна скарга.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Як встановлено апеляційним переглядом, адміністративне стягнення на правопорушника ОСОБА_1 районним судом накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, судом першої інстанції правильно встановлено відсутність обставин, які у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжували б відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд констатує, що в апеляційній скарзі прокурором не наведено жодного конкретного і переконливого доводу, який би давав суду апеляційної інстанції підстави ставити під сумнів обґрунтованість накладеного районним судом на правопорушника ОСОБА_1 адміністративного стягнення або вважати, що накладене на останню адміністративне стягнення не буде відповідати меті, з якою адміністративне стягнення застосовується, у відповідності до вимог ст. 23 КУпАП.

Аналізом доводів апеляційної скарги встановлено, що прокурором лише процитовано норми КУпАП, якими регулюється порядок накладення адміністративних стягнень і не конкретизовано в чому саме полягає невідповідність постанови суду першої інстанції даним вимогам закону, що в свою чергу слугувало б підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено підстав для скасування постанови місцевого суду, у звязку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на безпідставність заявленого прокурором клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки апеляційна скарга на постанову суду відносно ОСОБА_1 прокурором була подана з дотриманням передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку, а тому є незрозумілим з яких мотивів прокурор виходив заявляючи таке клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу в.о. прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2013 року, відносно ОСОБА_1, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Fпеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3