Номер провадження № 33/785/966/13
Головуючий у першій інстанції Присакар
Доповідач Кулаковський А. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2013 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Кулаковський А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за поданням Ізмаїльського міжрайонного прокурора Дзебка Е.Г. на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2013 року, якою:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 50 годин.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 34 грн. 41 коп., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України, -

встановив:

Як вбачається з постанови суду першої інстанції та матеріалів справи, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.11.2013 року, о 04 год. 00 хв., в м. Ізмаїлі Одеської області по вул. Болградське шосе, керував автомобілем НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження у встановленому порядку медичного огляду відмовився в присутності двох понятих, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч.1 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

На зазначену постанову місцевого суду Ізмаїльським міжрайонним прокурором Дзебко Е.Г. принесено подання, в якому він просить її скасувати у зв'язку з порушення законодавства під час розгляду справи судом та прийняти рішення з урахуванням всіх обставин справи, посилаючись на те, що в постанові суду першої інстанції відсутні дані про присутність під час розгляду справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; відсутні відомості про надання будь-яких пояснень вказаною особою, у звязку з чим, на думку прокурора, можна зробити висновок, що в порушення вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, судом першої інстанції справу було розглянуто у відсутності даної особи. Крім того, при накладенні стягнення на правопорушника, місцевий суд в своїй постанові не послався на положення ч.2 ст. 33 КУпАП, у звязку з чим, прокурор вважає, що місцевий суд абсолютно формально та однобічно дійшов вказаних в постанові висновків, оскільки жодне із зазначених судом положень не було перевірено, встановлено та доведено. Також, на думку прокурора, застосування судом такого виду стягнення, як громадські роботи не є обґрунтованим жодними доказами.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи подання прокурора, приходжу до висновку про необхідність залишення його без задоволення з наступних підстав.

Апелянт посилається на незаконність прийнятої судом постанови за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1, якою останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП.

Доводи апелянта слід визнати необґрунтованими.

Так, прокурор посилається на порушення вимог ч.1 ст. 268 КУпАП, яка передбачає розгляд справи про адміністративне правопорушення в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також на те, що в постанові суду відсутні відомості про надання будь-яких пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності в ході розгляду справи, і на те, що в постанові суду відсутні данні щодо явки або неявки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Але ж в оскаржуваній постанові суду чітко вказано, що в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину визнав та дав пояснення за обставинами справи. Тобто, згідно постанови суду, ОСОБА_1 зявився до суду, був присутній при розгляді справи, і відповідно, був належним чином сповіщений про місце і час її розгляду.

Також апелянт посилається на те, що в постанові суду не зазначено щодо врахування обставин скоєного правопорушення, дані про особу правопорушника та інше, що враховується судом при призначенні винній особі стягнення.

Але ж в оскаржуваній постанові при призначенні адміністративного стягнення суд першої інстанції зазначив, що враховує особу правопорушника (дані про особу зазначені у вступній частині постанови суду), характер правопорушення та обставини його вчинення (в мотивувальній частині постанови наводиться фабула скоєного правопорушення).

Дійсно, наведені обставини в оскаржуваній постанові суду зазначені непоширено, але це не є підставою скасування даного судового рішення.

Слід також звернути увагу апелянта на те, що при апеляційному оскарженні постанови суду по справі про адміністративне правопорушення не можна посилатися на статті Цивільного процесуального кодексу України, як це відображено в поданні.

Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Подання Ізмаїльського міжрайонного прокурора Дзебка Е.Г. залишити без задоволення, а постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.11.2013 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 50 годин без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області А.О. Кулаковський