Справа № 784/2530/13 12.06.2013 12.06.2013 12.06.2013
Номер провадження: 33/784/132/13
Провадження №33/784/132/13 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2013 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Рудяк А.В.,

при секретарі Богданові Б.Ф,

за участю особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3, переглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.05.2013 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, одружений, працюючий, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_3,

- притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови суду 16.04.2013 року близько 23 год. 15 хв. ОСОБА_3, керував транспортним засобом марки «Міцубісі ASX» д.н. BE 3783 АХ по вул. Скороходова, в районі перехрестя з вул. Маршала Василевського в м. Миколаєві, з явними ознаками алкогольного спяніння: залах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Огляд на стан спяніння проведено на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер ARAM 3601», відповідно до показів якого кількість алкоголю в крові склала 1.97 проміле. Своїми діями ОСОБА_3В порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР України.

В апеляції ОСОБА_3 не оскаржуючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, просить постанову суду змінити, призначивши більш мякий вид адміністративного стягнення.

Стверджує, що суд не врахував визнання ним своєї вини, щире каяття, а також факт добровільного проходження огляду на стан спяніння, а також дані про його особу, зокрема, наявність на утриманні неповнолітньої дитини та дружини, наявність постійного місця роботи, де позитивно характеризується.

Посилається на те, що позбавлення права на керування всіма видами транспортних засобів залишає його родину без коштів для існування, оскільки робота повязана з керуванням транспортними засобами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляції, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляція ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, викладеними в постанові.

Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 №023727, 16.04.2013 року близько 23 год. 15 хв. ОСОБА_3, керував транспортним засобом марки «Міцубісі ASX» д/н BE 3783 АХ по вул. Скороходова, в районі перехрестя з вул. Маршала Василевського в м. Миколаєві, з явними ознаками алкогольного спяніння: залах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів.

Згідно даних алкотестера «Драгер ARAM-3601», в крові ОСОБА_3 міститься 1,97 %0 алкоголю.

Фактичні обставини вчинення ОСОБА_3 правопорушення, вказані в протоколі, підтверджені поясненнями останнього в суді, а також дослідженими судом даних приладу «Драгер».

За таких обставин суд, дослідивши всі обставини справи, прийшов до вірного висновку про винність ОСОБА_3 у порушенні п. 2.9 ПДР України та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Визначаючи міру відповідальності, суд вірно врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, яке є грубим порушенням ПДР України та безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, наявні в справі данні про особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює в КП «ГДМБ», ступінь його вини та ставлення до вчиненого правопорушення і призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_3 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Є безпідставним посилання ОСОБА_3 на те, що накладене судом стягнення позбавить його єдиного джерела доходів для існування, оскільки згідно характеристики з місця роботи він працює на посаді майстром дільниці. Даних, які б підтверджували факт використання власного автомобіля як єдиного джерела доходів для існування в матеріалах справи не міститься.

Крім того, відсутні будь-які документи, які б вказували на перебування його повнолітньої дитини (ІНФОРМАЦІЯ_4) і дружини на його утриманні.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався, істотно не зменшують характер та ступень суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення.

З огляду на наведене, підстави для зміни постанови суду, як просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.05.2013 року, відносно ОСОБА_3 без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2