АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/793/278/13Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року суддя апеляційного суду Черкаської області Іваненко І. В., розглянувши у судовому засіданні в м. Черкаси справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2013 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2013 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у тому, що він 08.11.2013 року о 19 годині 56 хвилин на 78 км автодороги Бориспіль-Золотоноша керував автомобілем НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить змінити постанову в частині накладення стягнення, замінивши його на менш суворе, а саме на громадські роботи або штраф на розсуду суду. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не виконав вимоги ст. ст. 278-280, 285 КУпАП.

Зазначає, що в постанові суду не вказано, чим саме його позбавили права керувати. Вважає, що суд при вирішенні питання про накладення стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами формально та однобічно врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини. Указує, що він єдина людина в сімї, яка отримує доходи, дружина не працює, він має на утриманні двох малолітніх дітей, автомобіль використовує у робочих та сімейних цілях, зокрема возить дочку в школу у інше село. Тому позбавлення прав керування ставить його та його сімю у скрутне матеріальне становище.

Заслухавши пояснення апелянта, який підтримав свою апеляційну скаргу з указаних в ній мотивів, просив змінити її, застосувавши до нього менш суворе стягнення; перевіривши доводи апеляції та матеріали справи, вважаю наступне.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП , апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. При цьому він не обмежений її доводами, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, також апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Розглянувши апеляційну скаргу по суті, суд апеляційної інстанції вважає її необґрунтованою.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вважаю, що зазначена постанова судді є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення, накладене на правопорушника, у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП.

Апелянт не оспорює обставини вчинення ним правопорушення, кваліфікацію його дій, визнаючи свою вину. Апеляційна скарга стосується виключно аспекту зміни призначеного особі стягнення та більш мяке.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами не може застосовуватись до осіб, які користуються цими засобами в зв'язку з інвалідністю, за винятком випадків керування в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у разі невиконання вимоги працівника міліції про зупинку транспортного засобу, залишення на порушення вимог встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, учасниками якої вони є, ухилення від огляду на наявність алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Інших обмежень щодо застосування стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами КУпАП не містить.

Таким чином, положеннями чинного КУпАП не передбачена зазначена апелянтом неможливість чи недоцільність застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з причин, які наведені в його апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції щодо застосування до ОСОБА_3 саме такого виду стягнення і вважає, що стягнення у виді громадських робіт чи штрафу не буде сприяти достатньому виховному та превентивному впливу на правопорушника, зважаючи на характер вчиненого правопорушення.

Суд не вбачає достатніми для зміни постанови суду доводи апелянта про постійне використання його автомобіля у робочих та сімейних цілях, оскільки таке використання і є прямим призначенням будь-якого автомобіля.

Суд не вбачає в постанові суду істотного непорозуміння щодо невизначеності стосовно відсутності вказівки, чим саме апелянта позбавили права керувати, оскільки жодного іншого позбавлення права, крім позбавлення права керування транспортними засобами, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП, не передбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2013 року залишити без змін.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя :