АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 квітня 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого менеджером в ТОВ «Компанія «ВБА», який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 182,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 13.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову районного суду в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Провадження № 33/774/272/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вказує на необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки при накладенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевий суд не врахував обставини ДТП, характер правопорушення, особу порушника, обставини, що помякшують відповідальність. Так, без належної оцінки суду залишилися пояснення апелянта щодо обставин вчинення ним ДТП, які полягають в тому, що йому не вдалося уникнути зіткнення через ожеледицю на дорозі, незважаючи на керування автомобілем на невеликій швидкості. Крім того, ОСОБА_1 просить апеляційний суд врахувати те, що він раніше ніколи не притягувався до адміністративної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, яка у звязку з перебуванням в декретній відпустці тимчасово не працює.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні правопорушення та щиро розкаюється у вчиненому.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, що помякшують та обтяжують відповідальність апелянта, були враховані судом при накладенні на останнього адміністративного стягнення.

Крім того, судом першої інстанції не враховано той факт, що правопорушник ОСОБА_1 визнав в повному обсязі свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст. 34 КУпАП, є обставиною, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Як встановлено апеляційним переглядом, районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також, судом не було обговорено і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Дослідивши фактичні обставини справи, з урахуванням обставин, за яких ОСОБА_1 скоїв ДТП, незначних пошкоджень, котрі автомобілі отримали внаслідок ДТП, а також допущеного останнім порушення вимог Правил дорожнього руху України, апеляційний суд приходить до висновку, що характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами.

Також, вчинене апелянтом адміністративне правопорушення, не містить ознак систематичності.

Крім того, апеляційний суд враховує особу правопорушника, який виключно з позитивної сторони характеризується за місцем роботи, має на утриманні двох малолітніх дітей та дружину, котра з 01 січня 2013 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2013 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3