АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26 червня 2013 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого охоронцем ПП Нікан, який проживає за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м КомунарАДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

встановив:

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив п. 16.11. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, просить скасувати постанову суду першої інстанції та призначити йому покарання у виді штрафу.

_________________________________________________________________________________________

Провадження № 33/774/537/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що постанова районного суду є безпідставною в частині виду накладеного адміністративного стягнення. Крім того апелянт зазначив, що при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевим судом не було враховано те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, та не було розглянуто питання щодо можливості накладення на нього, більш мякого адміністративного стягнення у виді штрафу.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ст. 124 КУпАП.

Посилання апелянта на те, що він вперше притягується до адміністративної відповідальності, з огляду на характер вчиненого ним правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху є грубим, а тому рішення суду про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення спеціального права є правильним.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує той, підтверджений матеріалами справи факт, що внаслідок порушення ОСОБА_1 п. 16.11 Правил дорожнього руху України, крім автомобіля під його керуванням, механічні пошкодження отримав ще транспортний засіб, щодо якого в матеріалах справи відсутні дані по вирішенню питання про відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в апеляційній скарзі вагомих доводів, які б давали апеляційному суду підстави помякшити відповідальність ОСОБА_1, тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції, без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3