Справа №591/6035/13-п Головуючий у суді у 1 інстанції - Міліціанов
Номер провадження 33/788/206/13 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2013 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Захарченко О. П. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. Охтирська, буд. 31, кімн. 46),

на постанову судді Зарічного районного суду міста Суми від 18 липня 2013 року, якою скаржник підданий адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду міста Суми від 18 липня 2013 року ОСОБА_2 визнаний винним і підданий адміністративному стягненню за те, що він 29червня 2013 року, близько 18 години 30 хвилин, в м. Суми на вул. Харківській, керуючи автомобілем ГАЗ 2403, державний номер НОМЕР_1, відмовився від проходження на вимогу працівника міліції в установленому порядку огляду на стан спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Апелянт вважає, що судом накладено на нього занадто суворе стягнення без урахування даних про його особу та того, що його робота пов'язана з керуванням автомобілем і є єдиним джерелом матеріального забезпечення його родини.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до установленого порядку огляду на стан спяніння.

Висновок за змістом постанови судді у даній справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, серед яких протоколом про адміністративне правопорушення серії АГ 2 №262580 від 29 червня 2013 року, за змістом якого має місце пояснення ОСОБА_2 про те, що він керував автомобілем після вживання 150 гр горілки та відмовляється від проходження огляду на стан спяніння (а.с. 2), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с. 3-4), і у поданій ОСОБА_2 апеляційній скарзі не оспорюється.

Адміністративне стягнення накладено суддею на ОСОБА_2 у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та інших обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, і є не самим суворим видом стягнення, які передбачені за вчинення такого правопорушення, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами є менш суворим видом адміністративного стягнення, ніж такі прередбачені санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП адміністративні стягнення як громадські роботи та адміністративний арешт.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про доцільність накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу з огляду на наявність у нього роботи, повязаної з керуванням транспортним засобом та на залежність рівня матеріального забезпечення його сім"ї від одержуваної ним заробітної плати за виконання саме цієї роботи, не порушують законність винесеної суддею постанови.

Крім цього, доводи скаржника про наявність у нього роботи водія не забезпечені будь-якими об'єктивними доказами ні на момент розгляду справи суддею суду першої інстанції, ні на момент розгляду справи у апеляційному порядку, а викладені за змістом апеляційної скарги доводи про те, що лише скаржником здійснюється матеріальне забезпечення його родини є непереконливими, оскільки з доданих до апеляційної скарги доказів вбачається, що мати його дитини дійсно не працює, але має статус безробітньої і одержує передбачену законом матеріальну допомогу.

Враховуючи вищевказане, постанова судді у даній справі є законною та обґрунтованою і підстави для її зміни чи скасування за поданою ОСОБА_2 апеляційною скаргою відсутні.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Зарічного районного суду міста Суми від 18 липня 2013 року у даній справі про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_1.