печерський районний суд міста києва
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2013 року суддя Печерського районного суду м. Києва Гладун Х.А., розглянувши матеріали, які надійшли з Печерського РУГУ МВС України у м. Києві, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3,

за ч. 2 ст. 185-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 26.07.2013, організував проведення протесту по вул. Лаврській, 10-12, в м. Києві всупереч постанові брав участь у акції протесту, всупереч постанові Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/11837/13-а, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185-1 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнав, пояснивши, що за декілька днів до подій 26.07.2013 р., з метою реалізації свого конституційного права на мирне зібрання, висловлення власної думки та права проводити мирні ненасильницькі збори, ним в Інтернеті було розміщено інформацію про проведення акції протесту проти клерикалізації України, яку підтримали. В звязку з чим 26.07.2013 р. близько 11:30 год. до КМДА ним була подана заявка на проведення пікетування Музею ОСОБА_2 за адресою: м. Київ, вул.. Лаврська 10-12 в період часу з 17-40 до 21-00 год. Приїхавши на місце, він спілкувався з знайомими. Про існування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва, якою було заборонено проводити акції йому не було відомо. Державного виконавця не бачив. Про наявність постанови дізнався від сторонньої особи. Оскільки вважає постанову Окружного адміністративного суду м. Києва № 826/11837/13-а протизаконною, розпорядження про заборону проведення акції проігнорував. Згідно повідомлення про намір проведення акції ОСОБА_1 є відповідальним за захід, а тому, організатором акції себе не вважає. Вважає, що не порушив заборону, оскільки акція не розпочалась, а відбувалась лише підготовка до акції, про неї було повідомлено завчасно та належним чином відповідні органи.

Вислухавши пояснення правопорушника, дослідивши матеріали справи, прихожу до наступного висновку.

Обєктом правопорушення, передбаченого ст. 185-1 КУпАП, є суспільні правовідносини у сфері забезпечення громадського порядку під час проведення зборів, мітингів, вуличних походів та демонстрацій. Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-1 КУпАП передбачає посилену адміністративну відповідальність за вчинення повторно протягом року після застосування заходів адміністративного стягнення дій, визначених у ч. 1, або організатором зборів, мітингу, вуличного походу, демонстрації. При цьому, організатором необхідно вважати особу, яка виконує функції з підготовки, своєчасного сповіщення відповідних органів про заплановані заходи та інші організаційно-розпорядницькі функції. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Суб'єктом правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-1 КУпАП - може бути особа, якій виповнилося 18 років, якщо вона є організатором зборів, мітингу, вуличного походу, демонстрації.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Не дивлячись на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-1 КУпАП, його вина у вчиненні вказаного правопорушення доведена повністю і стверджується зібраними та перевіреними по справі доказами.

Так, по справі існує сукупність допустимих доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини правопорушника у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185-1 КУпАП. Ця сукупність допустимих доказів безумовно вказує на порушення ОСОБА_1 встановленого порядку проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2013 по справі № 826/11837/13-а, було задоволено позов Київської міської державної адміністрації. Встановлено обмеження права на мирні зібрання (пікетування, пішої ходи, демонстрацій, мітингів, зборів щось інше) шляхом заборони Українській спілці інвалідів Чорнобиля Святошинського району м. Києва, Київській міській організації «Всеукраїнське обєднання «Свобода», Київській міській організації «Народний рух України», (Українській народній партії «Рух») гр. ОСОБА_3, гр. ОСОБА_4, гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_6, та іншим субєктам, які реалізують право на мирне зібрання, проведення заходів та встановлення малих архітектурних форм у вигляді наметів, кіосків, навісів у т.ч. тимчасових та пересувних, а також використання гучномовців з 26 липня по 28 липня 2013 року у м. Києві на вул. Лаврська, вул. Грушевського, парк «Володимирська гірка», вул. Хрещатик, Європейська площа, вул. Інститутська, площа Михайлівська та Софіївська, вул. Велика Васильківська.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7, було відкрито виконавче провадження за постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2013 по справі № 826/11837/13-а.

Здійснюючи оцінку наявним у справі доказам, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що передбачено ст. 252 КУпАП, беру до уваги лише ті, що власне є доказами, тобто є допустимими фактичними даними в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

Під час розгляду адміністративного матеріалу, досліджувались матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення (а.с. 1), письмові пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності (а. 2), рапорти працівників міліції (а.с. 3, 4, 5, 5-1), пояснення свідка (а.с. 6, 7), повідомлення ОСОБА_1 про намір ініціативної групи громадян 26.07.2013 р. провести пікетування Музею ОСОБА_2 за адресою: м. Київ, вул.. Лаврська 10-12 в період часу з 17-40 до 21-00 год. (а.с. 9). копія постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.07.2013 по справі № 826/11837/13-а (а.с. 11-16), копія постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_7 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 18-19), CD-диск з відеозаписом проведення мітингу (а.с. 21), які теж безумовно підтверджують винність правопорушника у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185-1 КУпАП.

Поруч з тим, фактичні обставини справи скоєння правопорушення ОСОБА_1, в сукупності з іншими доказами, усувають версію ОСОБА_1 щодо його невинності.

Надані ОСОБА_1 в судовому засіданні показання розцінюю, як невірну правову оцінку власних дій та, як спробу уникнення належної адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 185-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності притягуються організатори зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій за порушення встановленого порядку організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням наведених допустимих, обєктивних та достатніх доказів у справі, враховуючи положення ч 2 ст. 68 Конституції України, вважаю винність правопорушника у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185-1 КУпАП доведеною повністю.

Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставиною, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення не виявлено.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення не виявлено.

Суддя, дослідивши матеріали адміністративної справи, беручи до уваги те, що порушник ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, вважає його вину у правопорушенні доведеною та можливим застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 185-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ч 2 ст. 68 Конституції України, ст.ст. 9, 10, 11, 23, 33, 245, 251, 252, ч. 2 ст. 185-1 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185-1 КУпАП.

Притягти ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурора такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.

Строк предявлення постанови до виконання - 3 місяці.

Постанова може бути оскаржено прокурором, особою щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови, і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

СуддяОСОБА_8