АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2013 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 51,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням вимог процесуального закону, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діях

Провадження № 33/774/568/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

відсутнє порушення будь-яких вимог Правил дорожнього руху України, а відтак відсутній і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи і яким районний суд дав неправильну оцінку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. При цьому, апелянтом було надано суду висновок експертного автотехнічного дослідження, зробленого за його заявою, який ОСОБА_1 просив долучити до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не зясував обставини щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Так, за результатами розгляду справи місцевий суд прийшов до висновку про те, що в діях ОСОБА_1 мало місце порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, оскільки він, здійснюючи маневр розвороту ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю, під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення.

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки даний висновок суду не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, при цьому, при наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, в оскаржуваній постанові не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Апеляційним переглядом встановлено, що районний суд в постанові лише продублював дані протоколу щодо вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення і є незрозумілим посилання суду, як на докази вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, на його пояснення та на пояснення працівника ДАІ, враховуючи, що як в письмових поясненнях, наданих в письмовому вигляді під час оформлення матеріалів за фактом ДТП, так і в судовому засіданні районного суду, апелянт заперечував факт порушення вимог Правил дорожнього руху України, а пояснення працівника ДАІ в матеріалах справи відсутні, в той час, як з постанови місцевого суду не вбачається того, що в судовому засіданні працівником ДАІ надавались будь-які пояснення щодо обставин справи.

Враховуючи, що учасники ДТП є зацікавленими особами у вирішенні справи, апеляційний суд констатує наявність суперечливих доказів у справі, які мають суттєве значення для висновків суду, при цьому відсутні підстави беззаперечно стверджувати про допустимість одних доказів та відсутність підстав для прийняття інших, що ставить під сумнів доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином, для зясування питання наявності в діях водія ОСОБА_1 порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, необхідні спеціальні знання, а відтак у справі необхідно було провести відповідні експертизи, що не було зроблено судом першої інстанції.

Разом з тим, по факту ДТП, винним в якій визнано апелянта, за заявою останнього було проведено експертне автотехнічне дослідження і згідно висновку судового експерта № 011 від 14 липня 2013 року слідує, що в діях водія ОСОБА_1 з технічної точки зору не вбачається невідповідності вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України.

При цьому, згідно вищевказаного висновку експерта, з технічної точки зору дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. п. 12.3., 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному звязку з ДТП, що сталася.

Приймаючи за належний та обґрунтований вищезазначений висновок експерта, апеляційний суд враховує, що обставини пригоди та вихідні дані для проведення дослідження, були взяті з копій документів, що знаходяться в матеріалах справи і проаналізувавши зміст висновку експерта, в співвідношенні з матеріалами справи встановлено, що вихідні дані щодо обставин пригоди, котрі взяті експертом за основу, відповідають фактичним даним, що містяться в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в діях водія ОСОБА_1 відсутнє порушення вимог п. 10.1. Правил дорожнього руху України, а відтак і відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у звязку з чим постанова суду першої інстанції відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3