АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю прокурора Ковзун Л.В., а також ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2, апеляційну скаргу в.о. прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м ОСОБА_3, 18 80,

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2013 року відносно ОСОБА_1 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції вказав в постанові, що з наданого ОСОБА_1 висновку медичного огляду № 155, проведеного в Дніпропетровському обласному наркологічному диспансері, слідує, що ОСОБА_1, оглянутий 21 лютого 2013 року, о 01 годині 40 хвилин, знаходився у тверезому стані і не перебував в стані будь-якого спяніння.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, в.о. прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська подав апеляційну скаргу, в якій, згідно уточненої апеляційної скарги, просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративногоправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Провадження № 33/774/291/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_5

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм процесуального права. За твердження прокурора, висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 не може бути підставою закриття провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки медичний огляд ОСОБА_1 було проведено з порушеннями вимог ст. 266 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор Ковзун Л.В. підтримала в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердила викладені в ній доводи та просила апеляційну скаргу задовольнити. При цьому, прокурор акцентувала увагу апеляційного суду на тому, що водій ОСОБА_1 на вимогу працівника ДАІ безпідставно відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стану наркотичного спяніння, а медичний огляд ОСОБА_1, проведений в закладі охорони здоровя за його особистим зверненням, було здійснено з порушеннями вимог ст. 266 КУпАП.

ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки вважають постанову районного суду законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними. ОСОБА_1 пояснив апеляційному суду, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду в закладі охорони здоровя і був згоден проїхати до лікарні з працівниками ДАІ, оскільки був впевнений в тому, що не вживав будь-яких наркотичних засобів. Однак, ОСОБА_1 був проти того щоб за кермом його автомобіля до лікарні слідував працівник ДАІ, оскільки турбувався за автомобіль, котрий належить його батькові і у нього виникли сумніви щодо неупередженості працівників ДАІ, а тому ОСОБА_1 запропонував працівникам ДАІ дочекатися приїзду його брата, котрий би залишився з автомобілем. З приводу вказаних обставин у ОСОБА_1 виникла конфліктна ситуація з працівниками ДАІ, наслідком якої і стало складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова місцевого суду скасуванню з винесенням нової постанови, виходячи з наступного.

Як встановлено аналізом змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції, провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.

Однак, висновок районного суду щодо відсутності події інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, а висновок суду стосовно відсутності складу адміністративного правопорушення невмотивованим належним чином, з наступних підстав.

Так, апеляційним переглядом встановлено, що 21 лютого 2013 року, о 00 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки Форд Куга, державний номерний знак НОМЕР_1, біля будинку № 65 по вул. Ленінградській в м. Дніпропетровську, був зупинений працівником ДАІ, котрим у ОСОБА_1 були виявлені ознаки наркотичного спяніння (нереагування зіниць очей на світло, почервоніння очей), що стало підставою вимоги пройти медичний огляд, відмова ОСОБА_1 від проходження якого і ставиться в вину останнього.

Таким чином, є беззаперечним факт наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто факт вчинення ОСОБА_1 дій, які можуть розцінюватися як правопорушення.

Разом з тим, особу може бути визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення виключно в разі встановлення в її діянні всіх ознак складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, місцевий суд в порушення вимог ст. 280 КУпАП не перевірив версію водія ОСОБА_1 щодо обставин події, які полягають, зокрема, в тому, що він не відмовлявся від проходження у встановленому порядку медичного огляду на стану наркотичного спяніння, а лише заперечував проти знаходження працівника ДАІ за кермом довіреного йому батьком автомобіля, з приводу чого виникла конфліктна ситуація, що стало підставою виникнення у ОСОБА_1 сумнівів в неупередженості працівників ДАІ.

При цьому, 21 лютого 2013 року ОСОБА_1 особисто звернувся до медичного закладу і о 01 годині 40 хвилин пройшов медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують вагу та швидкість реакції, і відповідно до висновку № 155, зробленого за результатами медичного огляду, у ОСОБА_1 не було виявлено ознак будь-якого спяніння.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора, стосовно того, що вищезазначений медичний висновок є недійсним, оскільки медичний огляд ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 266 КУпАП було проведено за відсутності працівників міліції.

Так, вказана норма закону встановлює вимоги до дій уповноважених осіб Державтоінспекції при виявленні у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і жодним чином не регламентує порядок проведення медичного огляду з метою встановлення факту перебування особи в стані будь-якого спяніння за її особистим зверненням, а тим паче не забороняє суду прийняти висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують вагу та швидкість реакції, зроблений за заявою особи, в якості належного доказу у справі, з дотриманням вимог ст. ст. 252, 253 КУпАП.

Таким чином, дослідивши докази, які знаходяться в матеріалах справи, в їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність у справі суперечливих фактів, які мають істотне значення для висновків суду і ставлять під сумнів наявність в діях ОСОБА_1 ознак обєктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що в свою чергу виключає і наявність в діях останнього складу даного адміністративного правопорушення.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що постанова суду першої інстанції суперечить вимогам ст. ст. 12, 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, оскільки судочинство в судах України провадиться державною мовою, а судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Отже, апеляційний суд вважає необхідним скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Виходячи з викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу в.о. прокурора Ленінського району м. Дніпропетровська задовольнити частково.

Скасувати постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2013 року відносно ОСОБА_1.

Винести нову постанову, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, відносно ОСОБА_1, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5