АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та представника за довіреністю ОСОБА_2, апеляційну скаргу на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, працюючої менеджером ПП Монтелье, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керувала автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота) та на вимогу працівників міліції, в присутності двох свідків, від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння відмовилася, чим порушила п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права. Апелянтка зазначила, що працівниками ДАІ були допущені чисельні порушення Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров'я України від 09.09.2009 року N 400/666.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 уточнила вимоги апеляційної скарги і просила апеляційний суд змінити накладений на неї вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на

_______________________________________________________________________________________

Справа № 33/490/1066/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

штраф. Апелянтка пояснила, що дійсно 16 жовтня 2012 року, близько 00 годин 20 хвилин, знаходилася за кермом автомобіля Фольксваген Поло, державний номер НОМЕР_1 та на вимогу працівників міліції, в присутності двох свідків відмовилася від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння, однак дане правопорушення нею вчинено вперше, а ще вона працює менеджером та невідємною частиною трудової діяльності являється переміщення по місту на автотранспорті, у звязку з чим їй необхідно мати право керування транспортними засобами, оскільки в іншому разі вона просто втратить роботу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши апелянтку ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи уточненої апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах уточненої апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, при накладенні на апелянтку адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, судом першої інстанції поза увагою залишився ряд істотних обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення.

Аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення, при цьому зі змісту постанови неможливо встановити, які саме обставини, як вказано в постанові, помякшують та обтяжуються відповідальність апелянтки, були враховані судом при накладенні на останню адміністративного стягнення.

Так, судом першої інстанції не враховано, що раніше апелянтка не притягувалася до адміністративної відповідальності.

Також, відповідно ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування цим правом, не містить ознак систематичності.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо призначення апелянтці адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 одного із суворих видів адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, а також особу правопорушниці, яка згідно доданої до апеляційної скарги характеристики з міста роботи (а.с. 23) характеризується виключно з позитивної сторони, працює менеджером та невідємною частиною трудової діяльності являється керування автотранспортом, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та призначення їй у виді накладення штрафу у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме ста пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За таких обставин, уточнена апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

уточнену апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2012 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2550 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4