Справа № 537/1851/13-п
Провадження № 3/537/306/2013
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2013 року суддя Крюківського районного суд м.Кременчука ОСОБА_1, розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Луганськ; громадянка України; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2; паспорт серія КН № 471816, виданий 23.09.1997 р. Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, ідентифікаційний код НОМЕР_1; директора приватного підприємства Пластбуд,

за ч. 1 ст. 41 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

22.03.2013 року при проведенні перевірки ПП Пластбуд., що знаходиться за адресою: м.Кременчук, вул.Котлова, буд. 2, було встановлено, що ОСОБА_2 допущено наступні порушення законодавства про працю, а саме: порушено вимоги статті 16 КЗпП України та частини третьої статті 5 Закону України Про колективні договори і угоди, якими визначено, що умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників, є недійсними. Так пунктом 3.1 розділу 3 Нормирование и оплата труда, установление формы, системы размеров заработной платы и других видов трудових выплат визначено: заработная плата выплачивается по месту работы денежными знаками Украины 5 числа каждого месяца, чим погіршено умови працівників порівняно із ч. 1 та ч. 2 ст. 115 КЗпПУ, якою визначено, що виплата заробітної плати проводиться не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України, якою визначено, що у разі розірвання трудового договору у звязку із закінченням його строку таке припинення здійснюється в останній день строку трудового договору. У разі розірвання трудового договору у звязку із закінченням його строку таке припинення не здійснюється в останній день строку трудового договору. Наприклад, наказом № 44-К від 02.11.2012 р. ОСОБА_3 прийнято на посаду касира з 02.11.2012 р. згідно трудової угоди терміном на три місяці. Наказом № 10-К від 02.01.2013 р. ОСОБА_3 звільнено з посади касира з 02.01.2013 року у зв'язку з закінченням дії трудової угоди. При цьому, термін дії трудової угоди закінчується 02.02.2013 р., підтвердження щодо розірвання трудового договору до закінчення його строку з ініціативи працівника під час перевірки не надано. Згідно наказу № 35-К від 03.09.2012 р. ОСОБА_4 прийнято на посаду бухгалтера згідно трудової угоди з 03.09.2012 р. терміном на два місяці. Наказом № 42- К від 31.10.2012 р. ОСОБА_4 звільнено з посади бухгалтера у зв'язку з закінченням дії трудової угоди. При цьому, термін дії трудової угоди закінчується 03.11.2012 р., підтвердження щодо розірвання трудового договору до закінчення його строку з ініціативи працівника під час перевірки не надано.

Порушено вимоги частини першої статті 47 КЗпП України, якою визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпПУ. Працівникам не видається у день звільнення належно заповнена трудова книжка та не проводиться розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпПУ. Так, згідно наказу № 11-К від 02.01.2013 р. менеджера з постачання та збуту ОСОБА_5 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ з 02.01.2013 р., згідно наказу № 8- К від 02.01.2013 р. водія ОСОБА_6 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ з 02.01.2013 р. У книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до неї та у особових картках форми П-2 відсутні підписи працівників про одержання трудової книжки, поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 адміністрацією підприємства в день звільнення не надіслані, під час перевірки підтвердження не надано, розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпПУ з працівниками не проведено. Виплата усіх сум, що належить працівникам від підприємства, проведена лише 31.01.2013 р. (ОСОБА_5 - в сумі 317,99 грн., ОСОБА_6 - в сумі 117,22 грн. згідно відомості на виплату грошей № 2 від 31.01.2013 р.).

Порушено вимоги статті 96 КЗпП України та частина третьої статті 6 Закону України Про оплату праці, якими визначено, що тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати, в частині формування тарифної сітки (схеми посадових окладів) з урахуванням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Так, наприклад, відповідно до штатного розпису підприємства, введеного в дію з 01.01.2013 р., посадові оклади працівників становлять: майстра та складальника деталей та виробів -1291 грн., продавця непродовольчих товарів 1258 грн., водія автотранспортного засобу 1277 грн. При встановленні окладів і нарахуванні заробітної плати не враховані міжпосадові (міжкваліфікаційні) співвідношення.

Порушено вимоги частини другої статті 97 КЗпП України та частини першої статті 15 Закону України Про оплату праці, якими визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний погодити питання форм і системи оплати праці, норм праці, розцінок, тарифних сіток, ставок, схем посадових окладів, умов запровадження та розміру надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. При перевірці надано Положення про оплату праці за підписом керівника підприємства, підтвердження про погодження питань оплати праці з уповноваженим на представництво трудовим колективом органом відсутнє (при перевірці не надано).

Порушено вимоги частин першої та другої статті 115 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України Про оплату праці, якими визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. На підприємстві виплата заробітної плати працівникам проводиться 1 раз на місяць та пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, наприклад, за січень 2013 року заробітну плату працівникам виплачено 31.01.2013 р. згідно розрахункової відомості за січень 2013 р. та відомості на виплату грошей № 2 від 31.01.2013 р.; за грудень 2012 р - з 04.01.2013 р. по 07.01.2013 р. згідно розрахункової відомості та грудень 2012 р. та відомості на виплату грошей № 1 від 04.01.2013 р.; за листопад 2012 р. заробітну плату працівникам виплачено 23.12.2013 р. згідно розрахункової відомості за листопад та відомості на виплату грошей від 23.12.2012 р. На час проведення перевірки виплату заробітної плати працівникам за лютий 2013 р. не проведено (підтвердження при перевірці не надано).

Порушено вимоги частини першої статті 116 КЗпП України, якою визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. При звільненні працівників виплата всіх сум, що належить їм від підприємства, не проводиться в день звільнення. Так, наказом № 9-К від 02.01.2013 р. електрогазозварника ОСОБА_7 звільнено з 02.01.2013 р. за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Виплату належних працівникові сум при звільненні проведено лише 31.01.2013 р., про що свідчить відомість на виплату грошей № 2 від 31.01.2013 р., сума у розмірі 335,75 грн., та особистий підпис працівника. Наказом № 11-К від 30.11.2012 р. менеджера ОСОБА_5 звільнено з 02.01.2013 р. за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Виплату належних працівникові сум при звільненні проведено лише 31.01.2013 р., про що свідчить відомість на виплату грошей № 2 від 31.01.2013 р., сума в розмірі 317,99 грн., та особистий підпис працівника.

Порушено вимоги статті 142 КЗпП України, якою визначено, що трудовий розпорядок на підприємствах, установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовим колективом за подання власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Правила внутрішнього трудового розпорядку затверджені тільки директором ПП Пластбуд, трудовим колективом не затвердженні ( при перевірці не надано).

Порушено вимоги абзацу 3 пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким визначено, що книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову. Так, відповідно до наказу № 38 - К від 10.09.2012 р. ОСОБА_5 прийнято на посаду менеджера з постачання та збуту з 10.09.2012 р. та згідно наказу № 11- К від 02.01.2013 р. звільнено з роботи з 02.01.2013 р. за власним бажанням. Відповідно до наказу № 44 - К від 02.11.2012 р. ОСОБА_3 прийнято на посаду касира з 02.11.2012 р. згідно трудової угоди та згідно наказу № 10-К від 02.01.2013 р. звільнено з закінченням строку дії трудового договору. При цьому, в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них відсутні записи про реєстрацію трудових книжок, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу та про видачу трудових книжок працівникам при звільненні.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилась з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи належним чином повідомлялась.

Оцінюючи наявні матеріали справи, а також дослідивши всебічно і повно всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП доведена протоколом адмінправопорушення, актом перевірки № 16-03-38/35, її поясненнями, що зазначені в протоколі, тощо.

Обираючи вид стягнення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суддя обставин, що помякшують чи обтяжують покарання не вбачає.

Беручи до уваги ступінь вини ОСОБА_2 у вчиненому діянні, її особу та матеріальний стан, суд вважає застосувати до останнього вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу з метою запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. 41 ч. 1, ст. ст. 33, 34, 35, 221, 280, 283, 294 Кодексу України про адміністративне правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винною ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 41 КУпАП та стягнути штраф в сумі 510 грн. на користь держави.

Постанова судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: В.І. Хіневич