АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

Іменем України

03 грудня 2012 рокусуддя апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову ОСОБА_4 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2, будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, керував моторолером з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/1032/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_1

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 14 листопада 2012 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення процесуального строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про розгляд справи відносно нього. При цьому, копія постанови суду апелянту не направлялась ідізнавшись про її існування випадково, він отримав копію постанови лише 05 листопада 2012 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначив, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушеннями норм процесуального та матеріального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки станом на день розгляду справи в суді постанова суду від 08 серпня 2012 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не набрала законної сили. При цьому, як на момент вчинення правопорушення, так і на теперішній час, у ОСОБА_2 немає права керування транспортними засобами, а відтак він не міг бути позбавлений такого спеціального права.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та його захисникРогоза Д.В. підтримали в повному обсязі подану ОСОБА_2 апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи та просили апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи уточненої апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах уточненої апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови суду, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та уточнена апеляційна скарга підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази як направлення апелянту, так і отримання ним судового виклику. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_2, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення апелянту копії постанови суду в трьохденний строк, передбаченийст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Районний суд при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 278 КУпАП серед інших питань має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи.

Проте, вказані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції дотримані та виконані не були.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Як встановлено апеляційним переглядом,поза увагою районного суду залишився той факт, щопротокол про адміністративне правопорушення від 21 липня 2012 року відносно ОСОБА_2 було складено за ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_2 інкримінується повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.

Проаналізувавши норми чинного Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що особа може бути визнана такою, що вчинила адміністративне правопорушення, виключно в тому разі, коли її визнано винною постановою суду, яка набрала законної сили.

Однак, в матеріалах справи знаходиться лише довідка з ДАІ (л.с. 6), з якої вбачається лише те, що відносно ОСОБА_214 липня 2012 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, у вказаній довідці жодним чином не зазначено про наслідки розгляду судом справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази повторного протягом року вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, томуапеляційний суд приходить до висновку, що складений відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення зач. 2 ст. 130 КУпАП не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, тому протокол не міг бути прийнятий районним судом до розгляду, внаслідок чого постанова суду першої інстанції є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на той факт, що на правопорушника ОСОБА_2 судом першої інстанції необґрунтовано накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, виходячи з наступного.

Так, право керування транспортними засобами це спеціальне право, яке надається громадянинові.

Фактично позбавлення спеціального права виявляться у вилученні в порушника відповідного документа, який надає таке право, в тому числі посвідчення водія.

При цьому, строк, на який особу за рішенням компетентного органу позбавлено спеціального права, розпочинає свій відлік саме з моменту вилучення відповідного документа, який надає таке право.

Як встановлено матеріалами справи, станом, як на момент вчинення правопорушення, так і на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 не мав права керування транспортними засобами, яке надається в передбаченому законом порядку, а відтак останній і не мав посвідчення водія.

Факт відсутності у ОСОБА_2 права керування транспортними засобами підтверджується, зокрема, доданою ним до апеляційної скарги довідкою з ОСОБА_4 Нижньодніпровського районного спортивно технічного клубу, відповідно якої ОСОБА_2 проходив підготовку водія автотранспортних засобів категорії В, але до екзамену допущений не був у звязку з наявністю постанови суду про позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, оскаржуваною постановою суду першої інстанції ОСОБА_2 було позбавлено спеціального права, якого він взагалі не мав, що в свою чергу, фактично унеможливило виконання даної постанови суду і фактично позбавило ОСОБА_2 можливості отримати право керування транспортними засобами.

Розяснення щодо неможливості позбавлення права керування транспортними засобами особу, яка взагалі не мала такого права, містяться і в ОСОБА_4 Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на оскарження постанови ОСОБА_4 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2012 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову ОСОБА_4 Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2012 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 Володимировичаскладу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_4 набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1