БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2013

Справа № 497/1789/13-п

Провадження № 3/497/883/13

15.07.2013 року, суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, сільського голови Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області з 18.11.2010 року, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт КК № 120305, виданий 13.10.1998 року Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про притягнення до адміністративної відповідальні за ч.2 ст.188-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В період з 05.07.2013 року по 09.07.2013 року головним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області Державної інспекції України з питань праці, ОСОБА_3, на підставі виконання службових обов'язків, проведена перевірка додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області, головою якої являється з 18.11.2010 року ОСОБА_2.

В процесі перевірки були виявлені порушення норм чинного трудового законодавства в частині працевлаштування та зайнятості інвалідів,а саме порушення вимог ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Так, згідно вимог ст.19 Закону України № 875 від 21.03.1991 року «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

У 2012 році середньооблікова кількість штатних місць працівників облікового складу Виноградівської сільської ради склала 48 осіб. Згідно вимог вище названого закону мало б працювати 2 штатних працівника інваліда, проте цей норматив не був виконаний оскільки не працювало жодного інваліда.

На час перевірки в сільській раді працює також 48 найманих працівників, з яких ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи (наказ про прийняття на роботу від 12.06.2013 р.). Однак в порушення вимог законодавства, норматив робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у кількості 2 осіб - не виконано.

У судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину не визнав, посилаючись на те, що з часу призначення його головою Виноградівської сільської ради штат працівників був укомплектований. Оскільки штатна чисельність працівників не була збільшена, а навпаки зменшена, він позбавлений був можливості прийняти на роботу працівника-інваліда. Разом з тим не заперечував, що дійсно в 2012 році працівників-інвалідів не було в штаті сільської ради, а лише в червня 2013 року було прийнято гр. ОСОБА_4 інваліда ІІ групи.

У відповідності до ст. 280 КУпАП при розгляді справ про адміністративне правопорушення з'ясовуються такі обставини: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За ст. 188-1 ч.2 КУпАП правопорушення полягає у невиконанні посадовою особою, яка користується правом приймати на роботу і звільняти з роботи, фізичною особою, яка використовує найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, а також неподанні до Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Факт скоєного гр. ОСОБА_2Я правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 15-14-015/0132 від 10.07.2013 року, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, складеними головним державним інспектором праці ТРІзПП в Одеській області ОСОБА_3 та іншими матеріалами справи, в тому числі і пояснення самого правопорушника.

Вивчивши матеріали про адміністративне правопорушення, на підставі наявних доказів вважаю за необхідне визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 188-1 ч.2 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання.

Згідно положень ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

На виконання вимог ст.33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин що пом'якшують чи обтяжуючих відповідальність порушника за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ст.ст. 34, 35 КУпАП, не встановлено.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на порушника, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи умови та характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік та соціальне положення, ступінь його вини та свідоме ігнорування норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих відповідальність обставин, та вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати адміністративне стягнення, в межах санкції статті 188-1 ч.2 КУпАП, у виді штрафу.

Керуючись ст.ст. 188-1 ч.2, 33, 34, 35, 280, 283-285, 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-1 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і на підставі санкції цієї статті призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170.00 гривен (сто сімдесят гривен).

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до Апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження.

Суддя: С.В. Кодінцева