ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2013 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Запоріжжя справу про адміністративне правопорушення за протоколом Серії АА № 600919, що надійшла з ДПІ у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого директором ТОВ «Ріалбуд», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення Серії АА № 600919, при проведенні перевірки ТОВ «Ріалбуд», директором якого є ОСОБА_1, було встановлено: заниження податку на додану вартість у розмірі 6185 грн. по взаємовідносинам з ТОВ „БК „Паллада, ТОВ „Рангоут згідно нікчемних правочинів, а оформлені податкові накладні не засвідчують факти придбання платником податку продукції (товарів) та не є підставою для включення до складу податкового кредиту.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП не визнав, посилаючись на те що, ТОВ «Ріалбуд» отримувало від підприємств документально підтверджені послуги з виконанням робіт за договорами, послуги підтверджені належним чином оформленими податковими накладними. Провадження по справі просить закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України, на підставі наступного.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.

Статтею 163-1 КУпАП передбачено відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Судом встановлено, що 07.11.2013 року ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, складено адміністративний протокол Серії АА № 600919 про притягнення до адміністративної відповідальності директора ТОВ «Ріалбуд» ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення Серії АА № 600919, працівниками ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя проводилась перевірка ТОВ «Ріалбуд» за період з 01.07.2011 року по 31.03.2012 року, за результатами якої встановлено: заниження податку на додану вартість у розмірі 6185 грн. по взаємовідносинам з ТОВ „БК „Паллада, ТОВ „Рангоут згідно нікчемних правочинів, а оформлені податкові накладні не засвідчують факти придбання платником податку продукції (товарів) та не є підставою для включення до складу податкового кредиту.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов'язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності є наявність вини у діях порушника.

Вина особи може бути виражена у формі наміру або необережності. Намір особи на здійснення адміністративного правопорушення буде простежуватися тоді, коли особа, що його зробила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії або бездіяльності, передбачало їхні шкідливі наслідки й бажало їх або свідомо допускало настання цих наслідків. Необережність буде мати місце тоді, коли особа, що зробила адміністративне правопорушення, передбачало можливість настання шкідливих наслідків своїх дій або бездіяльності, але розраховувала на їхнє запобігання або не передбачало можливості настання таких наслідків, хоча повинно й могло їх передбачити.

Між тим, складаючи адміністративний протокол, уповноважена особа ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя, не врахувала, що на теперішній час жодний з договорів, укладених ТОВ «Ріалбуд» з його контрагентами, не визнано недійсним та не оскаржено в установленому діючим законодавством порядку, що зазначені суми було включено до податкових декларацій з ПДВ за відповідні періоди, що всі господарські операції, які були здійснені у зазначений період, підтверджені належним чином оформленими первинними документами, котрі також не спростовані на момент проведення перевірки.

Разом з тим, функції та завдання податкової інспекції не передбачають права визнавати ними самостійно, а не в судовому порядку, недійсними будь-які документи. Не мав таких повноважень і головний державний ревізор інспектор сектору контролю за валютними операціями у сфері ЗЕД відповідно положень КУпАП.

Тому, ці дані не можуть бути покладені в обґрунтування підстав складання адміністративного протоколу.

Аналізуючи в сукупності досліджені судом матеріали, суд приходить до висновку, що акт планової виїзної перевірки ТОВ «Ріалбуд» від 13.09.2013 року не є безумовною підставою для складання адміністративного протоколу, а дає лише підстави для додаткової перевірки. Акт не є нормативним документом, а лише висновком за результатами проведеної перевірки уповноважених на те осіб, а відтак, акт не є достатньою підставою для складання адміністративного протоколу, за відсутністю інших достатніх даних.

Разом з тим, акт перевірки не заміняє та не доповнює протокол про адміністративне правопорушення, оскільки саме в протоколі мають бути відображені всі обставини правопорушення.

Крім того, суд вважає, що акт перевірки не є єдиним доказом, на підставі якого приймається обґрунтований висновок про винність ОСОБА_1, оскільки містить субєктивну оцінку викладену в акті службовою особою, якою проведена перевірка.

Відповідно до ст. 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, пов'язані з недодержанням правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

На підставі викладеного, в діях ОСОБА_1 відсутня субєктивна сторона правопорушення, тобто відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Таким чином, провадженням по справі підлягає закриттю, у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 247, 163-1, 283, 284 КпАП України ,-

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КпАП України, закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ю.В. Геєць