АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 січня 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, с.м.т. Ювілейне, вул. Фрунзе, 22/37,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 18 місяців, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 18 місяців.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ, в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити постанову районного суду в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на громадські роботи.

Провадження № 33/774/44/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення та погоджуючись з висновками суду першої інстанції стосовно фактичних обставин справи, зазначив, що при накладенні на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевий суд, не врахував обставини вчиненого правопорушення, особу порушника, а також обставини, що помякшують відповідальність. Так, апелянт визнав в повному обсязі свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, протягом року вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а необхідність сісти за кермо автомобіля в нетверезому стані була обумовлена терміновою потребою доставити доньку до лікарні.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 надав заяву, в якій уточнив вимоги своєї апеляційної скарги і просить змінити постанову районного суду в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. При цьому, ОСОБА_1 просив апеляційний суд врахувати те, що 23 грудня 2012 року його було пограбовано із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя особи, внаслідок чого ОСОБА_1 була спричинена значна матеріальна шкода, а тому на теперішній час його сімя знаходиться у вкрай складному матеріальному та моральному становищі.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи уточненої апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах уточненої апеляційної скарги, дійшов висновку, що уточнена апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, апеляційним переглядом встановлено, що вказані вимоги закону при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення судом першої інстанції не були дотримані в повному обсязі.

Так, районним судом не було враховано той факт, що апелянт в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст. 34 КУпАП, є обставиною, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Також, судом першої інстанції не було перевірено твердження правопорушника стосовно того, що необхідність сісти за кермо автомобіля в нетверезому стані для ОСОБА_1 була обумовлена терміновою потребою доставити доньку до лікарні, оскільки стан її здоровя несподівано погіршився, натомість апеляційним судом з метою повного, всебічного та обєктивного зясування всіх обставин справи, були вжиті необхідні заходи, шляхом витребування відповідної довідки.

При цьому, суд апеляційної інстанції, з урахуванням того, що ОСОБА_1 протягом року не притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, констатує відсутність обставин, котрі у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність апелянта за адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що, як вбачається з ксерокопії довідки, виданої слідчим СВ Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, 23 грудня 2012 року невстановлені особи із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя особи, відкрито заволоділи майном правопорушника ОСОБА_1, в тому числі його паспортом та документами на транспортні засоби, завдавши йому матеріальну шкоду. Даний факт було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вищезазначені обставини суд апеляційної інстанції розцінює як такі, що поставили ОСОБА_1 та його сімю, до складу якої входить двоє малолітніх дітей, в досить складне матеріальне та моральне становище, котре беззаперечно може погіршити позбавлення апелянта права керування транспортними засобами.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме 3400 грн., оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції, таке адміністративне стягнення, з урахування вказаних обставин, які мали місце в житті правопорушника, в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, уточнена апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, уточнену в судовому засіданні апеляційного суду, задовольнити.

Постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2012 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3