АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5826/13-п
Номер провадження 33/786/302/2013
Категорія ст. 127 ч. 4 КУпАП Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В.
Доповідач ап. інст. Кожевніков О. В.
ПОСТАНОВА

ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2013 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області Кожевніков О.В.,

за участю:

громадянина ОСОБА_2

його представника ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

його представника ОСОБА_5

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 2 жовтня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючий, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, -

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.4 ст.127 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрите за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

За постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 22 квітня 2013 року о 21год. 55 хв., на 170 км а/д Суми-Полтава, перебуваючи в темний час доби на проїжджій частині, не відмітивши себе для своєчасного виявлення його іншими учасниками дорожнього руху, вийшов на смугу руху автомобілів, створивши небезпеку для руху та аварійну ситуацію водієві автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4, внаслідок чого останній прийнявши міри для уникнення наїзду на пішохода, змінив напрямок руху та з'їхав в кювет, де допустив перекидання автомобіля. Внаслідок пригоди транспортний засіб отримав технічні пошкодження. Своїми діями пішохід ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.4.4, 4.14 а, Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по даній справі в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що висновок суду не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки він не створював жодних перешкод для руху автомобілів, що на його думку підтверджується висновком експертного автотехнічного дослідження за його заявою. Також вказує на те, що суд не мав підстав враховувати як доказ його винуватості відеозапис з відеореєстратору, встановленого в автомобілі Ssang Yong Kyron G2,.3НГ, д.н.з. НОМЕР_2, оскільки він є не допустимим доказом.

Заслухавши ОСОБА_2 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, заперечення потерпілого ОСОБА_4 та його представника проти її задоволення, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова суду є законною коли вона ґрунтується на зібраних по справі та, перевірених в судовому засіданні доказах, яким дана належна оцінка.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці вимоги закону при розгляді даної справи в суді першої інстанції виконані в повному обсязі.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_2 у порушенні Правил безпеки дорожнього руху є правильними.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.127 ч.4 КУпАП підтверджена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 2 серпня 2013 року, постановою про закриття кримінального провадження від 09 липня 2013 року, матеріалами кримінального провадження №0000926 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, відеозаписом з відеореєстратору, встановленого у автомобілі Ssang Yong Kyron G2,.3НГ, д.н.з. НОМЕР_2, поясненнями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які свідчать про те, що ОСОБА_2 знаходився на проїжджій частині дороги, яка не освітлювалась та перешкоджав руху автомобілів, створюючи аварійну ситуацію на дорозі.

Твердження апелянта, про те, що суд першої інстанції не взяв уваги висновок експертного автотехнічного дослідження №18 від 23.09.2013 року та не дав йому належної оцінки не відповідає дійсності, оскільки під час судового розгляду даної справи піддавалися перевірки всі докази, в тому числі і наданий суду висновок №18 експертного автотехнічного дослідження, про що свідчить протокол судового засідання.

Окрім цього, варто зазначити, що для з'ясування питань поставлених на дослідження експертом були використані вихідні дані, які отримані від пояснень пішохода ОСОБА_2 та водія ОСОБА_4, схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, згідно якої достеменно не відомо де знаходився пішохід, оскільки останній відмовився вказувати місце його перебування, а тому висновок експерта про те, що пішохід не створював аварійної обстановки (ситуації) для водія Ssang Yong Kyron G2,.3НГ, д.н.з. НОМЕР_3 ґрунтується тільки на поясненнях самого пішохода ОСОБА_2, який вказував, що рухався в напрямку м. Полтава по правому узбіччі, тобто тільки з його слів, які не підтверджені іншими доказами.

Отже, висновок експертного автотехнічного дослідження №18 від 19.09.2013 року не може слугувати доказом невинуватості ОСОБА_2, оскільки є неповним та передчасним.

Доводи апелянта про те, що відеозапис з відеореєстратору не може бути доказом того, що він створив аварійну ситуацію на дорозі, оскільки він отриманий незаконним шляхом, не заслуговує на увагу. Так як, згідно рішення Конституційного Суду України від 20.10.2011 року №12-рп/2011 положення речення частини третьої статті 62 Конституції України, доказом отриманим не законним шляхом вважаються фактичні дані одержані в результаті оперативно-розшукової діяльності уповноваженою особою на те особою без дотримання конституційних положень або з порушенням порядку, встановленого законом, а також одержаних шляхом цілеспрямованих дій щодо їх збирання і фіксації із застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Проведення відеофіксування дорожньої обстановки в постійному режимі не можна вважати цілеспрямованими діями щодо збирання і фіксації фактичних даних із застосуванням заходів, передбачених Законом України "Про оперативно-розшукову діяльність", особою, не уповноваженою на здійснення такої діяльності.

Отже, докази на які послався в своєму рішенні суд першої інстанції зібрані і оцінені з дотриманням вимог ст.ст. 251, 253 КУпАП, є належними та допустимими. А тому суддя дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 127 КУпАП..

Оскільки на час розгляду справи сплинув передбачений ст.38 КУпАП строк накладання адміністративного стягнення, суддя обґрунтовано дійшов до висновку щодо закриття провадження по справі, відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Таким чином, постанова судді законна та обґрунтована, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Полтава від 2 жовтня 2013 року відносно нього - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О.В. Кожевніков