НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

30 вересня 2013 року Справа № 322/840/13-п

(Провадження № 3/322/309/13)

Суддя Новомиколаївського районного суду Запорізької області Гасанбеков С.С., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов до суду 16.09.2013 з Територіальної державної інспекції з питань праці у Запорізькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП фізичної особи підприємця ОСОБА_1, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1,

встановив:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2013 року № 08-23-0009/0951, складеного головним державним інспектором праці ОСОБА_2, фізична особа підприємець ОСОБА_1 20.06.2011 уклала у письмовій формі трудовий договір з працівницею ОСОБА_3 з оплатою 0,5 від мінімальної заробітної плати, яка працювала продавцем продовольчих товарів в магазині «Візит», розташованому по вул. Магістральна, 10 в смт. Новомиколаївка, по 27.03.2013 до декретної відпустки. За відпрацьований період з 20.06.2011 по 20.06.2012 та з 20.06.2012 по 20.06.2013 за наказами ОСОБА_1 працівниці ОСОБА_3 були надані щорічні відпустки за її заявами про надання чергових відпусток повної тривалості від 30.03.2012 та від 30.03.2013 відповідно з 01.04.2012 та з 01.04.2013 по 12 календарних днів замість по 24 календарних дня, що є порушенням ч. 2 ст. 56 КЗпП України, якою передбачено, що робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень трудових прав працівників, а також порушено ст. 75 КЗпП України, якою передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менше як 24 календарних дні. Працівниці ОСОБА_3 за недодані дві відпустки по 12 календарних днів не виплачена відповідна заробітна плата, що є порушенням ч. 4 ст. 115 КЗпП України, якою передбачено, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. За надані дві щорічні відпустки по 12 календарних днів з 01.04.2012 та з 01.04.2013 працівниці ОСОБА_3 виплачена заробітна плата з порушенням строків виплати, а саме виплачена заробітна плата за щорічну відпустку 02.04.2012, замість не пізніше 29.03.2012, та 02.04.2013, замість не пізніше 29.03.2013, що є порушенням ч. 4 ст. 115 КЗпП України.

На підставі наведеного інспектором зроблено висновок про наявність у діях та бездіяльності ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 41 КУпАП, а також зазначається про те, що зазначені порушення є тривалими і виявлені під час перевірки з 13.09.2013.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, підписуючи протокол, надала письмові пояснення, згідно з якими працівниці ОСОБА_3 запропонована відпустка за 2 відпрацьовані роки, додатково по 12 днів, які остання просить додати до декретної відпустки.

До протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження обставин, що зазначені у ньому, додано акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 08 23 0009/1444 від 16.09.2013, розрахунково-платіжна відомість № 04 за квітень 2012 року, платіжна відомість № 01 на видачу зарплати за квітень 2012 року, розрахунково-платіжна відомість № 04 за квітень 2013 року, платіжна відомість № 02 на видачу зарплати за квітень 2013 року, наказ № 02 від 30.03.2013 про надання відпустки, наказ № 02 від 30.03.2012 про надання відпустки.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнала факт вчинення нею вищезазначених порушень та пояснила, що причиною цього є її недостатнє знання норм чинного законодавства.

Вирішуючи питання про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суддя виходить з наступного.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною першою статті 41 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема за порушення встановлених термінів виплати заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2013 року № 08-23-0009/0951 обставини повністю підтверджені під час розгляду справи про адміністративне правопорушення вищезазначеними доказами та не заперечуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Проте, суддя не погоджується з викладеними у протоколі висновками про наявність бездіяльності ОСОБА_1, що полягала у невиплаті заробітної плати за недодані дві відпустки по 12 календарних днів. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про відпустки» працівникам виплачується заробітна плата за час відпустки. Як вбачається з наказів про надання відпусток № 02 від 30.03.2012, № 02 від 30.03.2013, ОСОБА_3 в обох випадках надавалась відпустка тривалістю 12 календарних днів, а відтак у ОСОБА_1 не було підстав сплачувати ОСОБА_3 заробітну плату за відпустку, що не була надана останній.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про наявність у діях та бездіяльності ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, яке полягало у ненаданні працівникові щорічної відпустки тривалістю у 24 календарних дні на рік, а також у несвоєчасній виплаті заробітної плати за час відпустки.

Разом з цим, відповідно до ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Твердження у протоколі про адміністративне правопорушення про те, що ненадання працівниці ОСОБА_3 відпусток тривалістю 24 календарних дні, є триваючим правопорушенням, суддя визнає обґрунтованим, оскільки таке порушення продовжується весь час з моменту закінчення передбачених законом строків для надання відпусток і до фактичного надання відпустки.

Факти несвоєчасної виплати заробітної плати суддя не вважає триваючим правопорушенням, оскільки такі порушення є закінченими (вчиненими) з моменту виплати заробітної плати працівнику з порушенням передбаченого законом строку, тобто у даній справі 02.04.2012 та 02.04.2013, а відтак строки накладення адміністративних стягнень за дані правопорушення закінчились відповідно 02.07.2012 та 02.07.2013.

При обранні розміру стягнення, враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини.

Обставини, що помякшують відповідальність, передбачені статтею 34 КУпАП, відсутні. Обставини, що обтяжують відповідальність, передбачені ст. 35 КУпАП, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 38, 41, 221, 283-285, 289, 294 КУпАП, суддя

постановив:

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн. (пятсот десять гривень 00 коп.), за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 41 КУпАП, що полягало у ненаданні працівникові ОСОБА_3 щорічної відпустки тривалістю у 24 календарних дні на рік.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя С.С. Гасанбеков