Справа № 274/4700/13-п (274/1482/13-п) Провадження № 3/0274/4812/13 (3/0274/1522/13)
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.2013 р.

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., розглянувши 09.08.2013 р. та 27.08.2013 р. матеріали, що надійшли з Бердичівського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, яка народилась 26.08.1980 р., проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, не працює, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Розгляд справи було розпочато 09.08.2013 р. у присутності ОСОБА_1.

Під час розгляду справи 09.08.2013 р. було оголошено матеріали справи та допитано свідків, які з'явились, при цьому ОСОБА_1 було надано можливість дати пояснення, у тому числі з урахуванням оголошених у справі матеріалів та пояснень допитаних свідків, задати питання свідкам та потерпілим.

У судовому розгляді було оголошено перерву для забезпечення технічної можливості подивитись відеозапис на диску до 15.30 год. 22.08.2013 р.

22.08.2013 р. продовження розгляду справи не відбулось у зв'язку з надходженням до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області п'яти клопотань у порядку Кримінального процесуального кодексу України, чотири з яких підлягали невідкладному розгляду (у тому числі три про застосування запобіжних заходів), які були розподілені для розгляду на (слідчого) суддю Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбута В.В.

Продовження розгляд справи було призначено на 27.08.2013 р. о 14:30, про що ОСОБА_1 було повідомлено під розписку.

Між тим, 27.08.2013 р. ОСОБА_1 для продовження розгляду справи до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області не з'явилась, проте від неї надійшла заява, у якій вона просить перенести розгляд справи у зв'язку з хворобою.

Відповідно до частини другої ст. 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. ст. 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглядаються протягом доби.

Враховуючи вказану норму Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також зважаючи на те, що ОСОБА_1 не надала доказів хвороби, а під час судового розгляду, який відбувся 09.08.2013 р., їй було надано можливість реалізувати свої права, а саме дати пояснення, у тому числі з урахуванням оголошених у справі матеріалів та пояснень допитаних свідків, задати питання свідкам, які з'явились, вважаю за необхідне продовжити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1, оскільки перенесення продовження розгляду справи призведе до значного порушення строку, встановленого для її розгляду.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.08.2013 р. № 251859 ОСОБА_2 28.07.2013 р. близько 17:00 за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. 30-річя Перемоги, неподалік будинку № 3 вчинила суперечку з ОСОБА_3, в ході якої ображала його брутального лайкою, кричала на нього.

ОСОБА_2 обставини, викладені у протоколі, заперечила, пояснила, що брутальної лайки на адресу ОСОБА_3 не застосовувала.

Аналогічні пояснення дав свідок ОСОБА_4

Між тим, ці обставини підтверджуються письмовими та усними поясненнями потерпілого ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 виражалась в його адресу нецензурною лайкою (ображала його нецензурними словами).

Також вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є працівниками міліції, про те, що прибувши за викликом за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. 30-річя Перемоги, неподалік будинку № 3, вони побачили, що там знаходилась, зокрема, ОСОБА_2, яка, не зважаючи на прибуття міліції, продовжувала нецензурно виражатись (постійно висловлюватись брутальною нецензурною лайкою), на зауваження працівників міліції не реагувала.

Крім того, зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про те, що 28.07.2013 р. близько 17:00 за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. 30-річя Перемоги, неподалік будинку № 3, зокрема, жінка, висловлювалась нецензурною лайкою на адресу водія автомобіля ВАЗ 2109, кричала на нього.

З матеріалів справи випливає, що жінкою, про яку дали пояснення свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, є ОСОБА_2, а водієм автомобіля ВАЗ 2109 потерпілий ОСОБА_3.

Доказів, які б спростовували пояснення свідків та підтверджували, що ОСОБА_2 брутальної лайки на адресу ОСОБА_3 не застосовувала, матеріали справи не містять.

Зважаючи на наведене, пояснення свідка ОСОБА_4 оцінюються критично, оскільки спростовуються поясненнями інших свідків. Більше того, як випливає з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_4, останній є співмешканцем ОСОБА_2, що також ставить під сумнів об'єктивність його пояснень.

Таким чином, прихожу до висновку, що ОСОБА_2 28.07.2013 р. близько 17:00 за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. 30-річя Перемоги, неподалік будинку № 3 вчинила суперечку з ОСОБА_3, в ході якої ображала його брутального лайкою (нецензурно виражалась в його адресу), кричала на нього.

Ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_2 є винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 02.08.2013 р. № 251861 ОСОБА_2 28.07.2013 р. о 18:20 за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. К.Лібкнехта, 67/2 в приміщенні Центру детоксикації і медичного витвереження Бердичівської центральної міської лікарні під час затримання її співмешканця ОСОБА_4 працівниками міліції не виконувала їх вимоги, заважала їм, намагалась затіяти з ними бійку.

ОСОБА_2 обставини, викладені у протоколі, заперечила, пояснила, що працівник міліції ОСОБА_10 говорив з нею нецензурною лайкою, працівники міліції навалились на її співмешканця ОСОБА_4 , вона почала його захищати, після цього вони накинулись на неї та кинули її на пол.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що 28.07.2013 р. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. К.Лібкнехта, 67/2 в приміщенні Центру детоксикації і медичного витвереження Бердичівської центральної міської лікарні ОСОБА_10 ображав ОСОБА_2, вимагав з неї гроші, штовхнув його, а ОСОБА_6 почав бити дубинкою, потім ОСОБА_10 схопив ОСОБА_1 та штовхнув, через що вона впала на пол.

Між тим, обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 02.08.2013 р. № 251861, щодо невиконання ОСОБА_2 вимог працівників міліції, підтверджуються письмовими та усними поясненнями свідків.

Так, свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили, що ОСОБА_2 28.07.2013 р. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. К.Лібкнехта, 67/2 в приміщенні Центру детоксикації і медичного витвереження Бердичівської центральної міської лікарні, куди була доставлена працівниками міліції, вела себе агресивно, виражалась брутальною лайкою, працівники міліції намагались її заспокоїти, просили припинити такі дії, але вона на їх зауваження не реагувала, відірвала краватку працівнику міліції ОСОБА_10.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які є працівниками міліції, пояснили, що 28.07.2013 р. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. К.Лібкнехта, 67/2 в приміщенні Центру детоксикації і медичного витвереження Бердичівської центральної міської лікарні ОСОБА_2 виражалась у їхню адресу нецензурною лайкою, від проходження освідування на стан сп'яніння відмовилась, на їхні усні вказівки припинити такі дії не реагувала, смикнула ОСОБА_10 за краватку та відірвала її.

Крім того, те, що ОСОБА_2 виражалась нецензурною лайкою підтверджується відеозаписом, який міститься на диску, зокрема, у файлі 2.mp4, з якого також вбачається, що працівник міліції ОСОБА_6 двічі звернувся до ОСОБА_2 з вимогою не висловлюватись брутальною лайкою (секунди 10 25).

Доказів, які б спростовували пояснення свідків та підтверджували, що ОСОБА_2 виконувала вимоги працівників міліції припинити виражатись брутальною (нецензурною) лайкою матеріали справи не містять.

Зважаючи на наведене, пояснення свідка ОСОБА_4 оцінюються критично, оскільки спростовуються поясненнями інших свідків. Більше того, як випливає з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 і ОСОБА_4, останній є співмешканцем ОСОБА_2, що також ставить під сумнів об'єктивність його пояснень.

Докази, які б вказували на незаконну поведінку працівників міліції та підтверджували пояснення ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

П. 1 частини першої ст. 11 Закону України "Про міліцію" встановлено, що міліції для виконання покладених на неї обов'язків надається право: вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим Законом заходи примусу.

Відповідно до ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв'язку з їх участю в охороні громадського порядку тягне за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п'ятнадцяти діб.

Абзацом другим пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.06.1992 р. № 8 "Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів" визначено, що згідно зі ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків у зв'язку з участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.

Враховуючи викладене, вважаю, що ОСОБА_2 є винуватою у адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ст. 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Беручи до уваги положення ст. ст. 23, 33, 36, 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення, прихожу до висновку про накладення на ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 255,00 грн.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 27, 33, 34, 36, 173, 185, 221, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 173 та 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Застосувати до ОСОБА_2 стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн., який підлягає сплаті за такими реквізитами: р/р № 0059, код 37752874, банк ГУДКСУ в Житомирській області, МФО 811039, код бюджетної класифікації доходів 21081100.

Роз'яснити, що дана постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, прокурором протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області до Апеляційного суду Житомирської області апеляційної скарги.

Суддя В.В. Корбут