АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 квітня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу барменом готельного комплексу ТОВ Віват, зареєстровану за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 В 66, а проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 14,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 100 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 100 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинила сварку з матірю, в ході якої висловлювалась брутальною лайкою по відношенню до неї, чим вчинила психологічне насилля в сімї.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/294/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 2 ст. 173-2 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою,а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт зазначила, що з матірю у неї протягом тривалого часу існує конфліктна ситуація з приводу продажу їх спільної квартири, в якій ОСОБА_1 зі своєю донькою також зареєстровані. 15 лютого 2012 року у апелянта з ОСОБА_4 дійсно відбулася сварка на підвищених тонах через те, що остання зсередини зачинилась і не впускалаПанасенко О.І. до квартири, при цьому мати відмовлялась віддати апелянту доньку та гроші, які вона повинна була сплатити за дитячий садок, але не зробила цього. Однак, ОСОБА_1 стверджує, що не висловлювалася в адресу матері нецензурною лайкою.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, а оскільки остання належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції,вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах поданої апеляції, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 173-2КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від17 лютого 2012 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбаченихст. ст. 254 256 КУпАП; постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 17 лютого 2012 року; протоколом усної заяви про злочин від 15 лютого 2012 року; письмовими поясненнями ОСОБА_4 щодо обставин справи, котрі вона підтвердила і в судовому засіданні районного суду, з яких вбачається, що 15 лютого 2012 року, приблизно о 06 годині, її донька ОСОБА_1, прийшла додому в стані алкогольного спяніння і почала вимагати від неї 110 грн., що були ОСОБА_4 вже сплачені в дитячий садок, у звязку з чим остання вимушена була з онукою зачинитися в квартирі, а ОСОБА_1 почала стукати в двері, нецензурно лаятися, погрожувати матері, яка подзвонила в міліцію.

Надані ОСОБА_4 в суді першої інстанції пояснення, є послідовними і повністю узгодженими з її письмовими поясненнями та з даними, що містяться в матеріалах справи, зокрема, в протоколі про адміністративне правопорушення, в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи, протоколі усної заяви про злочин.

В апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів, які б ґрунтувалися на доказах, що містяться в матеріалах справи та давали б апеляційному суду підстави ставити під сумнів обставини справи, які правильно були встановлені судом першої інстанції.

При цьому, доводи апеляційної скарги стосовно того, що винною у конфлікті, котрий стався є саме ОСОБА_4, з якою у апелянта наявні спірні питання щодо продажу спільної квартири, не спростовують зясованих судом обставин та не можуть бути підставою для звільнення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинення останньою дій психологічного характеру, внаслідок яких була завдана шкода психічному здоровю потерпілої.

При розгляді справи районним судом порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 березня 2012 року, якою ОСОБА_1 Ігорівнувизнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 100 гривень, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3