П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

14.10.2013 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г. з участю потерпілої ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, приватного підприємця, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, за апеляцією захисника ОСОБА_3 на постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.09.2013,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді місцевого суду Пруцкова В.М. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (вчинення насильства в сімї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоровю потерпілого) з накладенням на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на пять діб.

В оскарженій постанові судді від 06.09.2013 йдеться про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення за таких обставин.

05.07.2013, біля 23 год., в м. Рахів Закарпатської області, по вул. Кармелюка, поблизу будинку № 15, ОСОБА_2 вчинив насильство в сімї у відношенні до своєї дружини ОСОБА_1, а саме ображав її різними нецензурними словами та штовхав.

Не погодившись із визначеним у вказаній постанові судді видом адміністративного стягнення, захисник ОСОБА_2 оскаржив її та просив змінити, обравши ОСОБА_2 менш суворий вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зазначає, що при винесенні оскарженої постанови суддя не аргументував, чому за вказане адміністративне правопорушення ОСОБА_2 слід піддати саме найсуворішому адміністративному стягненню у вигляді адміністративного арешту, а також чому інші види адміністративних стягнень не можуть бути застосовані. При цьому суддею не враховано особи ОСОБА_2, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому. Суддя цих обставин не зазначив у постанові.

ОСОБА_2 та його захисник на апеляційний розгляд справи не зявилися, перший подав заяву, в якій просив судове засідання провести без його участі у звязку з неможливістю бути присутнім, що повязано з доглядом за хворою тещею інвалідом І групи по зору, яка перебуває у лікарні в стаціонарі; зазначив, що апеляційну скаргу захисника підтримує повністю та просить її задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_1 не заперечила проти апеляційної скарги захисника, зазначивши, що призначене її чоловікові, ОСОБА_2, адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту є занадто суворим, суддею не враховано тієї обставини, що ОСОБА_2 під час вищевказаних подій лише несильно відштовхнув її, після сварки попросив вибачення у неї, має виключно позитивну характеристику, вперше допустив насильство в сімї. Враховуючи це та наявність на утриманні ОСОБА_2 неповнолітньої дитини, потерпіла просила апеляційний суд змінити постанову судді у зазначений в апеляційній скарзі захисника спосіб.

Заслухавши потерпілу ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати також, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 33 КУпАП (Загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення) передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з оскарженої постанови, правильно встановивши фактичні обставини справи, суддя не взяв до уваги як обставину, що помякшує відповідальність ОСОБА_2 визнання останнім своєї вини на початковій стадії провадження справи та його щире каяття, про що йдеться в поясненні потерпілої, до адміністративної відповідальності притягується вперше, має виключно позитивну характеристику (а.с. 8).

Отже, рішення щодо накладення на порушника найсуворішого виду адміністративного стягнення з передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП в постанові не вмотивовано в достатній мірі.

За таких обставин оскаржена постанова підлягає зміні з обранням ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення і запобіганню вчинення правопорушень в подальшому.

Керуючись ч. 7-9 ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника задовольнити.

Постанову судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.09.2013 щодо ОСОБА_2 змінити в частині накладення на останнього адміністративного стягнення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та призначити порушнику стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гривень.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя