Справа №451/1250/13-п
Провадження № 3/451/478/13
ПОСТАНОВА

20 серпня 2013 року

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Міга Я.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Служби безпеки України у Львівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 Мар»янівни, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки м.Радехова вул. Грушевського, 36 Львівськоїобласті, гр.-ки України, не депутата, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої директором Радехівського районного територіального центру соціального обслуговування, одруженої

за ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення,--

В С Т А Н О В И В :

З протоколу №38 від 8.08.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 перебуваючи на посаді директора Радехівського районного територіального центру соціального обслуговування, будучи посадовою особою юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок місцевого бюджету та відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є суб»єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч інтересам служби та держави, не вжила заходів щодо недопущення будь-якої можливості конфлікту інтересів і не повідомила невідкладно безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, що передбачено ч.1 ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» . Вказане порушення виявлено 6.08.2013 року.

Після реєстрації даних матеріалів в автоматизованій системі документообігу суду, вони для розгляду були передані судді Мізі Я.М.

Справа була призначена до розгляду по суті на 14 год. 30 хв. 13.08.2013 року. Однак ОСОБА_1 в суд не з»явилась.

19.08.2013 року в канцелярію суду була подана заява про відвід судді Мізі Я.М. з мотивів, що він протягом багатьох років знаходиться з нею в дружніх довіритель них відносинах, що на її погляд може мати вплив на об»активність і неупередженість при вирішенні цієї справи в будь-яку сторону.

Суддя Міга Я.М. в 1990-1992 роках працював в Державній податковій інспекції по Радехівському району Львівської області начальником відділу оподаткування громадян і інших доходів, а ОСОБА_1 працювала в Радехівському районному фінансовому відділі. Вказані установи знаходилися в одному невеликому приміщенні, оскільки саме на базі фінансових органів була сформована податкова інспекція. Працівники податкової інспекції, яка в цей час була тільки формувалася і не мала своєї бази та не було напрацьоване відповідне законодавство, часто здійснювали спільні перевірки разом з працівниками райфінвідділу, оскільки ряд питань, які підлягали до з»ясування при проведенні перевірок, були підконтрольні як податковим органам так і райфінвідділу. З цього часу знайомство судді з ОСОБА_1 продовжувалося до цього часу.

Стаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, зазначена міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод".

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі , і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Тому вважаю за доцільне задовільнити відвід, оскільки бажаю уникнути звинувачень в упередженості і подальшого скасування будь-якого рішення у справі з цих підстав.

Але в Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутня стаття, яка б передбачала самовідвід чи відвід судді, а зазначена обставина свідчить про наявність прогалини в праві стосовно процесуального врегулювання розгляду суддею справ про адміністративні правопорушення і, зокрема, врегулювання права на відвід та самовідвід і порядку розгляду заяви про відвід судді та самовідвід.

Враховуючи викладене, приходжу до висновку про те, що в даному випадку правомірним і доцільним буде застосування аналогії права і прийняття та розгляд заяви судді про відвід за правилами, закріпленими в КПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч.5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу

Таким чином, на підставі вищевикладеного, з метою уникнення сумніву щодо законності прийнятого суддею Мігою Я.М. рішення та упередженості при його винесенні, при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 заявлено відвід самою ОСОБА_1, який підлягає до задоволення.

Керуючись п.4 ч.1 ст.75, ч.1,5 ст.80, ч.1 ст.81 КПК України, ст. ст. 23, 47, 54 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 Мар»янівни задовольнити.

Заявити відвід судді Мізі Я.М. по справі про адміністративне правопорушення № 451/1250/13-п відносно ОСОБА_1 Мар»янівни , про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 172-7 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Повернути дану справу до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу іншому судді, визначеному відповідно до вимог чинного законодавства.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_3