Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 276/983/13-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2013 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю апелянта та його представника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, працюючої лікарем гінекологом в м. Коростень,

на постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

згідно даної постанови ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

За змістом постанови 23.01.2013 року о 07 год. 40 хв. на 125 км + 425 м а/д Виступовичі Житомир в с. Камінь Володарськ-Волинського району Житомирської області гр. ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, погодні умови, не впоравшись з керуванням, здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить змінити постанову суду першої інстанції, застосувавши більш мякий вид адміністративного стягнення у виді попередження.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_4 зазначила, що призначене адміністративне стягнення є надто суворим, постанова винесена з порушенням вимог ст.ст. 23, 24, 30, 35, 124, 285 КУпАП, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглянута без її участі та не враховано ту обставину, що вона є інвалідом 3-ї групи.

Заслухавши пояснення апелянта та представника на підтримку вимог апеляційної скарги, потерпілого, який заперечив проти апеляційної скарги ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В скарзі апелянтом порушено питання про поновлення процесуального строку для оскарження зазначеної постанови суду першої інстанції. На обґрунтування поважності причин, з яких був пропущений строк на оскарження постанови суду, ОСОБА_4 вказала, що про час та місце розгляду справи її не було повідомлено, копію рішення суду отримала 30.10.2013 року після надання суду заяви з проханням надати копію постанови.

Вказані доводи ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами, наданими в апеляційний суд, з яких вбачається, що справа суддею розглянута у відсутність ОСОБА_4, а копію постанови остання отримала 30.10.2013 року. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про поважність причин, з яких строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений, а тому вважає за необхідне поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Викладений в постанові висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та апелянтом в апеляційній скарзі не оскаржується.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_4 адміністративне стягнення, суддя не дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, а саме того, що при обранні виду адміністративного стягнення повинні враховуватися характер правопорушення, особа правопорушника, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Так, при накладенні на ОСОБА_4 адміністративного стягнення судом першої інстанції, поза увагою суду залишився ряд істотних обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення, а саме те, що ОСОБА_4 раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, є інвалідом третьої групи, визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Крім того, накладаючи на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд належним чином не обґрунтував застосування більш тяжкого стягнення, за умови, що санкцією ст. 124 КУпАП передбачено альтернативний вид стягнення - штраф.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом, а характер скоєного ОСОБА_4 правопорушення не свідчить про грубе порушення нею порядку користування таким правом.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, щиро розкаялась у тому, що допустила порушення правил дорожнього руху, є інвалідом 3 групи, має постійне місце роботи та використовує автомобіль з метою полегшення пересування, а також за відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладений районним судом, на штраф.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

поновити строк для подання ОСОБА_4 апеляційної скарги на постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року в частині накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік змінити.

Накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень.

В решті постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_1

м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю апелянта та його представника ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_3, розглянувши апеляційну скаргу:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки АДРЕСА_1, працюючої лікарем гінекологом в м. Коростень,

на постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

згідно даної постанови ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

За змістом постанови 23.01.2013 року о 07 год. 40 хв. на 125 км + 425 м а/д Виступовичі Житомир в с. Камінь Володарськ-Волинського району Житомирської області гр. ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1, не вибрала безпечної швидкості, не врахувала дорожню обстановку, погодні умови, не впоравшись з керуванням, здійснила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить змінити постанову суду першої інстанції, застосувавши більш мякий вид адміністративного стягнення у виді попередження.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_4 зазначила, що призначене адміністративне стягнення є надто суворим, постанова винесена з порушенням вимог ст.ст. 23, 24, 30, 35, 124, 285 КУпАП, оскільки справа про адміністративне правопорушення розглянута без її участі та не враховано ту обставину, що вона є інвалідом 3-ї групи.

Заслухавши пояснення апелянта та представника на підтримку вимог апеляційної скарги, потерпілого, який заперечив проти апеляційної скарги ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В скарзі апелянтом порушено питання про поновлення процесуального строку для оскарження зазначеної постанови суду першої інстанції. На обґрунтування поважності причин, з яких був пропущений строк на оскарження постанови суду, ОСОБА_4 вказала, що про час та місце розгляду справи її не було повідомлено, копію рішення суду отримала 30.10.2013 року після надання суду заяви з проханням надати копію постанови.

Вказані доводи ОСОБА_4 підтверджуються матеріалами, наданими в апеляційний суд, з яких вбачається, що справа суддею розглянута у відсутність ОСОБА_4, а копію постанови остання отримала 30.10.2013 року. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про поважність причин, з яких строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом був пропущений, а тому вважає за необхідне поновити ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.

Викладений в постанові висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення та апелянтом в апеляційній скарзі не оскаржується.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_4 адміністративне стягнення, суддя не дотримався загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачених ст. 33 КУпАП, а саме того, що при обранні виду адміністративного стягнення повинні враховуватися характер правопорушення, особа правопорушника, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Так, при накладенні на ОСОБА_4 адміністративного стягнення судом першої інстанції, поза увагою суду залишився ряд істотних обставин, які відповідно до ст. 34 КУпАП пом'якшують відповідальність за адміністративне правопорушення та мають бути враховані при накладенні адміністративного стягнення, а саме те, що ОСОБА_4 раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, є інвалідом третьої групи, визнає свою вину та щиро розкаюється у вчиненому адміністративному правопорушенні.

Крім того, накладаючи на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд належним чином не обґрунтував застосування більш тяжкого стягнення, за умови, що санкцією ст. 124 КУпАП передбачено альтернативний вид стягнення - штраф.

Також, відповідно до положень ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом, а характер скоєного ОСОБА_4 правопорушення не свідчить про грубе порушення нею порядку користування таким правом.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, щиро розкаялась у тому, що допустила порушення правил дорожнього руху, є інвалідом 3 групи, має постійне місце роботи та використовує автомобіль з метою полегшення пересування, а також за відсутністю обставин, що обтяжують відповідальність, вважаю, можливим змінити вид адміністративного стягнення, накладений районним судом, на штраф.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

поновити строк для подання ОСОБА_4 апеляційної скарги на постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року в частині накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік змінити.

Накласти на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 /триста сорок/ гривень.

В решті постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 18 липня 2013 року залишити без зміни.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_1