АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 лютого 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого водієм в ТОВ Золотий Орлан, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 9,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1. Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову районного суду в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Провадження № 33/774/114/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, вказує на необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, оскільки при накладенні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, місцевий суд не врахував характер правопорушення, особу порушника, обставини, що помякшують відповідальність. Крім того, апелянт зазначив, що працює водієм і за місцем роботи позитивно характеризується, при цьому робота водія є єдиним джерелом доходу для нього та його сімї.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі вимоги своєї апеляційної скарги, підтвердив викладені в ній доводи та просив змінити вид накладеного на нього адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф. При цьому, апелянт просив суд врахувати, що його дружина непрацездатна, а їхній дитині потрібно робити операцію, разом з тим, ОСОБА_1 близько 35 років працює водієм і вперше є винним у вчиненні ДТП.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, апеляційним переглядом встановлено, що вказані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не були дотримані.

Так, районний суд прийшов до необґрунтованого висновку про відсутність обставин, які помякшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, оскільки як в письмових поясненнях, наданих при оформленні матеріалів за фактом ДТП, так і при розгляді справи в місцевому суді, правопорушник визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст. 34 КУпАП, є обставиною, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення.

Також, судом не було обговорено і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

При цьому, проаналізувавши мотиви, з яких суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП, апеляційний суд вважає безпідставними вид та розмір накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.

Відповідно ч. 2 ст. 30 КУпАП позбавлення права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом.

Дослідивши фактичні обставини справи, з урахуванням обставин, за яких ОСОБА_1 скоїв ДТП, незначних пошкоджень, котрі автомобілі отримали внаслідок ДТП, а також допущеного останнім порушення вимог Правил дорожнього руху України, апеляційний суд приходить до висновку, що характер вчиненого ОСОБА_1 правопорушення не свідчить про грубе порушення порядку користування правом керування транспортними засобами.

Крім того, апеляційний суд враховує особу правопорушника, який має на утриманні дружину пенсіонера, близько 35 років працює водієм, в тому числі з 01 липня 2010 року і по теперішній час на ТОВ "Золотий Орлан", за період роботи на котрому не потряпляв в ДТП і виключно з позитивної сторони характеризується за місцем роботи.

Вказані дані про особу ОСОБА_1 підтверджуються доданими ним до апеляційної скарги документами.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ст. 124 КУпАП, а саме 425 грн., оскільки, на переконання суду апеляційної інстанції, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2013 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3