АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 березня 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого приватним підприємцем, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки, -

в с т а н о в и в :

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ, в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України, при цьому ОСОБА_1 рухався на автомобілі без шини переднього лівого колеса, чим пошкодив дорожнє покриття та порушив вимоги п. 1.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, просить змінити вид накладеного на нього адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Провадження № 33/774/233/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що він в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень та щиро розкаявся у вчиненому, правдиво розповів працівникам міліції про обставини скоєного їм правопорушення, а від проходження медогляду відмовився оскільки з самого початку визнавав факт вживання алкогольних напоїв. Крім того, апелянт є власником вантажного автомобіля «АВІА», зареєстрований як приватний підприємниць і здійснює вантажні перевезення, на що отримав відповідну ліцензію, а тому позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості працювати за спеціальністю, утримувати себе та дружину, оскільки крім професії водія іншої професії він не має. При цьому, в доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 виклав обставини, через які він вимушений був сісти за кермо автомобіля в нетверезому стані і котрі, на його думку, помякшують відповідальність за адміністративні правопорушення.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, в доповненнях до апеляційної скарги просив розглянути справу без його участі, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 139 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та самим апелянтом не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що вказані вимоги закону судом першої інстанції не були дотримані та виконанні, оскільки, як вбачається з оскаржуваної постанови, районний суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами, при цьому на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у зв'язку з розглядом справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністартивної відповідальності одразу на наступний день після вчинення правопорушень, через що апелянт був позбавлений можливості надати пояснення по суті справи, районним судом не було перевірено обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, які з доповнень апелянта до апеляційної скарги полягають, зокрема, в тому, що останній вимушений був сісти за кермо автомобіля в нетверезому стані у звязку з необхідністю доставити автомобіль в безпечне місце, оскільки його дружина пробила колесо, а запасне в автомобілі було відсутнє, тому ОСОБА_1 не зміг здійснити заміну колеса одразу на місці події.

Також, поза увагою районного суду залишився той факт, що ОСОБА_1 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень та щиро розкаявся у вчиненому, що відповідно до ст. 34 КУпАП є обставиною, яка помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення, як не було судом і обговорено питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

При цьому, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1 адміністративного стягнення та з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме ста пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, оскільки, на переконання апеляційного суду, таке адміністративне стягнення в повній мірі буде сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2013 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2550 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ ОСОБА_3

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3