Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 296/4259/13-п
Стаття ст.173-2 ч.2 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2013 року Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області Євстафєва Т.А., з участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, має 1 утриманця, зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3, притягувалась до адміністративної відповідальності 01.10.2012 року за ч.1 ст.173-2 КУпАП,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 100 грн.

Згідно постанови суду ОСОБА_1 12.04.2013 року о 19-00 год. за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_4, вчинила психологічне насильство відносно свого батька ОСОБА_2, в ході якого ображала його словами брутальної лайки, тобто скоїла правопорушення, передбачене ч.2 ст.173-2 КУпАП.

08.07.2013 року на цю постанову суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1, в якій остання просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати спірну постанову суду та постановити нову, якою звільнити її від неправомірно застосованих до неї штрафних санкцій.

В обгрунтування поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що не отримувала судову повістку про виклик до суду першої інстанції та не знала про винесення судом даної постанови.

Щодо спірної постанови стверджує наступне.

Матеріали адміністративної справи грунтуються на припущеннях. Психологічний тиск 12.04.2013 року на ОСОБА_2 вона не чинила.

ОСОБА_2, її батько, сам провокує ці сварки, в яких звинувачує її, апелянта, і діє так з метою, щоб позбавити її приватизованого житлового приміщення, про що свідчить його звернення з позовом до суду про поділ особового рахунку.

ОСОБА_1 також вказала, що в спірній постанові не відображено, що вона є одинокою матірю і в їхній приватизованій квартирі мешкає також і її малолітня донька, за якою вона доглядає, ніде не працює, отримує мізерну допомогу.

Тобто, суд першої інстанції неповністю зясував фактичні обставини справи і прийшов до неправильного висновку та прийняв незаконне рішення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала свою апеляційну скаргу, перевіривши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В апеляційному суді ОСОБА_1 уточнила зміст своєї апеляційної скарги, і пояснила, що оскаржує постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 14.05.2013 року згідно положень Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі по адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти

днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як видно із постанови суду (а.с.8) апелянт не була присутньою під час судового розгляду відносно неї справи про адміністративне правопорушення за ст.173-2 ч.2 КУпАП.

Згідно супровідного листа суду (а.с.9) ОСОБА_1 29.05.2013 року направлялась копія спірної постанови. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про отримання даної постанови ОСОБА_1

Разом з тим, з матеріалів справи видно (обкладинка справи), що ОСОБА_1 отримала копію спірної постанови 02.07.2013 року, а апеляційну скаргу подано нею 08.07.2013 року (а.с.11).

Тобто, ОСОБА_1 не пропущено строк на апеляційне оскарження постанови суду.

З матеріалів справи, а саме із пояснення самої ОСОБА_1 від 19.04.2013 року, видно, що між нею і її батьком ОСОБА_2, 12.04.2013 року, за місцем їхнього спільного проживання, відбувся конфлікт на грунті довготривалих неприязних відносин (а.с.4). В цьому поясненні ОСОБА_1 також підтвердила, що обзивала батька брутальною лайкою, просила суворо її не судити, оскільки батько є неврівноваженою людиною та постійно влаштовує словесні конфлікти.

Крім того, згідно даних по перевірці осіб по всім облікам, на ОСОБА_1 неодноразово поступали заяви з приводу сімейних сварок (а.с.6).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 протягом року вже піддавалася адміністративному стягненню у виді попередження за вчинення насильства в сімї. Даний факт підтвердила і сама ОСОБА_1

Інші докази, які б свідчили про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та спростували висновок суду першої інстанції, відсутні.

За таких обставин підстав для скасування спірної постанови суду першої інстанції немає.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2013 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Т.А.Євстафєва

Житомирської області