Головуючий у 1 інстанції: Городецька
Провадження № 33/783/675/13
Доповідач: Голубицький С. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2013 року
м. Львів

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ та справ про
адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Львівської області
Голубицький С.С., за участю :

прокурора
Горбань М.П.

представника митниці
Веселівського А.І.

захисника - адвоката
ОСОБА_3

у відсутності правопорушника,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу прокурора
і начальника Львівської митниці
Міндоходів на постанову Галицького
районного суду м. Львова від 26
листопада 2013 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Львова, громадянина США, з вищою
освітою, неодруженого, працюючого
брокером фірми « Remco », проживає в
АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного кодексу України, -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_4 визнано винним
у тому, що він 28 вересня 2013 року о 13.00
год. прямуючи через митний пост « Львів
- аеропорт » Львівської митниці із США
до України, в порушення встановленого
законом порядку проходження митного
контролю не заявив про наявність
товарів, що переміщувались ним через
митний кордон України по смузі
спрощеного руху « зелений коридор » в
обсягах, що перевищують
неоподатковувану норму переміщення
через митний кордон України шляхом
недекларування, тобто не заявив за
встановленою формою точних відомостей
про товари, а саме - 64 шт. мобільних
телефонів « IPHONE » фірми «APPLE» модель « 5S
», 10 шт. мобільних телефонів « IPHONE »
фірми « APPLE » моделі « 5 », 1 шт.
мобільного телефону « IPHONE » фірми « APPLE
» моделі « 4S », 2 шт. мобільного телефону
« IPHONE » фірми « APPLE » моделі « 5 С», всі у
повній заводській комплектації.

За вчинення даного правопорушення на
ОСОБА_4 накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 1700
грн..

Повернуто вилучений товар. Стягнуто на
користь митниці 44 грн. 61 коп. витрат за
зберігання товару та 34 грн. судового
збору.

В апеляційній скарзі прокурор,
покликаючись на незаконність
постанови через необґрунтованість і
помилковість висновків суду, просить
її скасувати та прийняти нову
постанову, якою визнати ОСОБА_4 винним у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 472 МК України і
накласти на нього стягнення
передбачене санкцією даної статті.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що
обрання « зеленого коридору »
вважається заявою громадянина про те,
що переміщувані ним через митний
кордон України товари не підлягають
письмовому декларуванню,
оподаткуванню митними платежами, не
підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо ввезення на митну територію
України або вивезення за її межі і
свідчить про факти, що мають юридичне
значення. Громадяни, які проходять
через « зелений коридор » звільняються
від подання письмової митної
декларації. Звільнення від подання
письмової митної декларації не означає
звільнення від обов'язкового
дотримання порядку переміщення
товарів через митний кордон України.
Таким чином, при проходженні митного
контролю каналом « зелений коридор »
встановлюється усна форма
декларування, яка свідчить про те, що
товари, які переміщуються громадянами,
не підпадають під встановлені
законодавством заборони та обмеження
щодо ввезення на митну територію
України. Відповідно до ст.ст. 369, 370 МК
України особисті речі, що
переміщуються громадянами через
митний кордон України, не підлягають
оподаткуванню митними платежами та
звільняються від митного оформлення.
До особистих речей відносяться
мобільні телефони у кількості не
більше двох штук, а тому переміщуваний
ОСОБА_4 товар у кількості 77 шт.
мобільних телефонів не може бути
віднесений до особистих речей та
підлягає обов'язковому письмовому
декларуванню і відповідно до митного
законодавства України є об'єктом
оподаткування митними платежами.

Крім того вважає, що районний суд
незаконно, всупереч вимог ст. 527 МК
України, змінив кваліфікацію вчиненого
правопорушення з ст. 472 МК України на ст.
471 цього Кодексу.

Начальник Львівської митниці
Міндоходів в апеляційній скарзі,
покликаючись на неправильне вирішення
районним судом справи по суті,
порушення норм матеріального права та
невідповідність висновків суду,
наведених у постанові, фактичним
обставинам справи, просить апеляційний
суд вказану постанову скасувати і
прийняти нову постанову, якою визнати
ОСОБА_4 винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України та накласти на нього стягнення
в межах санкції даної статті.

В обґрунтування своїх доводів
зазначає, що переміщуваний ОСОБА_4
через « зелений коридор » товар не
відноситься до особистих речей,
підлягає обов'язковому письмовому
декларуванню та є об'єктом
оподаткування митними платежами
відповідно до митного законодавства
України. З врахуванням великої
кількості товару вважає, що ці предмети
переміщувались ОСОБА_4 з метою збуту, а
тому повинні бути задекларовані в
порядку передбаченому для товарів, які
ввозяться на митну територію України
для цілей пов'язаних із здійсненням
підприємницької діяльності. ОСОБА_4 не
задекларував мобільні телефони під час
переміщення через митний кордон
України, тобто не заявив за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей про товари, які
підлягають обов'язковому декларуванню,
а тому в його діях наявний склад
правопорушення, передбаченого ст. 472 МК
України.

Вказує також, що не згідний із
висновком районного суду в постанові
про те, що ОСОБА_4 не мав умислу
недекларувати товар, оскільки перед
проходженням митного контролю він
знаходився біля інформаційного стенду
з роз'ясненням порядку проходження
митного контролю та переглядав бланки
митних декларацій, що знаходились на
стійці перед стендом, а тому, на його
думку, ОСОБА_4 мав можливість та був
зобов'язаний ознайомитись із
встановленим порядком письмового
декларування товарів.

Вислухавши виступи прокурора та
представника митниці на підтримку
поданих апеляцій, думку
захисника-адвоката ОСОБА_3, який
захищав інтереси ОСОБА_4, про
законність постанови й необхідність
залишити її без змін, а апеляційні
скарги без задоволення, вивчивши
матеріали справи, обміркувавши
наведені в апеляціях доводи,
апеляційний суд встановив наступне.

Суд першої інстанції належно оцінив
зібрані у справі докази, правильно
встановив фактичні обставини справи та
дав вірну правову оцінку діям ОСОБА_4.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_4 в
матеріалах справи, зійшовши з літака та
зайшовши з багажем на територію
митного поста « Львів - аеропорт » він
зупинився і шукав працівника митниці в
якого можна було б взяти консультацію
щодо порядку проходження митного
контролю, оскільки з особливостями
його проходження в Україні знайомий не
був. При цьому уваги на стенд з
інформацією про порядок переміщення
товарів через митний кордон України не
звернув. Не побачивши працівника
митниці вирішив піти за всіма іншими
пасажирами через « зелений коридор »,
пройшовши який зупинився і чекав
працівника митниці. Через деякий час до
нього підійшла працівниця митниці
ОСОБА_5 на запитання якої він відповів,
що в багажі везе телефони у кількості
понад 35 шт.. На її пропозицію він
підійшов до рентген-апарату для
сканування багажу, після чого один з
працівників митниці попросив його
відкрити сумки і після поверхневого
ознайомлення з їх вмістом запросили до
окремої кімнати де провели поглиблений
огляд багажу та почали складати опис
предметів, а також склали протокол про
порушення ним митних правил ( а.с. 40-42 ).

Доводи начальника митниці в апеляції
про те, що ОСОБА_4 привіз мобільні
телефони в Україну з метою їх продажу
не підтверджені матеріалами справи і є
припущенням. З даних про особу ОСОБА_4
вбачається, що він комерційною
діяльністю не займається. Сам ОСОБА_4 у
своїх письмових поясненнях і в суді
вказав, що привіз мобільні телефони у
такій кількості в якості подарунків
своїм рідним, друзям та знайомим, яких у
нього є багато.

З пояснень працівника митниці ОСОБА_5 в
матеріалах справи вбачається, що при
проходженні митного контролю на її
запитання про наявність у нього
предметів, що підлягають декларуванню
ОСОБА_4 відповів, що нічого
забороненого для переміщення у нього
немає ( а.с. 46-48 ).

Така відповідь ОСОБА_4 є правдивою,
оскільки заборонених для ввезення на
територію України предметів він при
собі дійсно не мав.

З врахуванням цього не можна прийти до
висновку про те, що ОСОБА_4 мав намір
приховати товар від митного контролю,
оскільки про необхідність
задекларувати наявні у нього мобільні
телефони він не знав і на запитання
працівника митниці відверто відповів,
що заборонених до ввезення предметів (
вогненебезпечних, вибухових, отруйних,
наркотичних та ін. ) у нього немає.

Диспозиція ст. 472 МК України передбачає
адміністративну відповідальність за
недекларування товарів, транспортних
засобів комерційного призначення, що
переміщуються через митний кордон
України, тобто незаявлення за
встановленою формою точних та
достовірних відомостей про товари,
транспортні засоби комерційного
призначення, які підлягають
обов'язковому декларуванню у разі їх
переміщення через митний кордон
України.

За змістом даної статті
відповідальність за дане
правопорушення передбачає наявність у
особи умислу на приховування товару
від митного контролю.

Як вбачається з матеріалів справи,
будучи необізнаним про порядок і умови
проходження митного контролю на
території України ОСОБА_4 не знав про
необхідність декларування наявних у
нього мобільних телефонів та при
проходженні митного контролю не
намагався будь-яким чином приховати
наявний у нього товар від працівників
митної служби, що свідчить про
відсутність у нього умислу на умисне
приховування товару від митного
контролю, а відтак, і відсутність дій
спрямованих на умисне недекларування
товарів, які переміщувались ним через
митний кордон України.

Зважаючи на це районний суд
обґрунтовано і правильно прийшов до
висновку про відсутність в діях ОСОБА_4
складу правопорушення, передбаченого
ст. 472 МК України.

В той же час, матеріалами справи
встановлено, що при проходженні
митного контролю через « зелений
коридор » ОСОБА_4 не заявив про
наявність у нього 77 шт. мобільних
телефонів - товару в обсягах, що
перевищують неоподатковувану норму
переміщення через митний кордон
України. А тому суд першої інстанції
правильно прийшов до висновку про
наявність в його діях складу
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України.

Доводи начальника Львівської митниці
Міндоходів в апеляції про обізнаність
ОСОБА_4 щодо встановленого порядку
письмового декларування наявного у
нього товару, оскільки перед
проходженням митного контролю він
деякий час знаходився біля стенду з
інформацією про порядок проходження
митного контролю через митний кордон
України та переглядав бланки митних
декларацій, що знаходились на стійці
перед стендом, є безпідставними, так як
з його пояснень в матеріалах справи
вбачається, що на вказаний стенд він
уваги не звернув і шукав працівника
митниці для отримання у нього
консультації про порядок проходження
митного контролю, не дочекавшись його
вирішив піти за іншими пасажирами
через смугу « зелений коридор ».

Також, помилковими є покликання
прокурора в апеляції на порушення
судом вимог ст. 527 МК України, адже
відповідно до даної норми, при розгляді
справи про порушення митних правил суд
( суддя ) приймає одне з таких рішень : 1)
про проведення додаткової перевірки; 2)
про накладення адміністративного
стягнення; 3) про закриття провадження у
справі.

На дотримання даних вимог закону
районний суд за наслідками розгляду
справи виніс одне з передбачених цією
нормою рішень, а саме - рішення про
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_4, обґрунтовано
перекваліфікувавши його дії з ст. 472 МК
України на ст. 471 того ж Кодексу.

З врахуванням викладеного апеляційний
суд приходить до висновку, що рішення
районного суду про наявність в діях
ОСОБА_4 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 471 МК
України є законним та обґрунтованим, а
тому підстав для задоволення
апеляційних скарг прокурора і
начальника Львівської митниці
Міндоходів не вбачає та залишає
постанову без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. 529
МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги прокурора та
начальника Львівської митниці
Міндоходів залишити без задоволення, а
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 26 листопада 2013 року, якою
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного кодексу України - без змін.

Суддя
Голубицький С.С.