Номер провадження 3/404/3002/13
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2013 року м. Кіровоград

Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Завгородній Є.В., розглянувши матеріали справи, що надійшли з територіальної державної інспекції праці у Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, працюючого генеральним директором ТОВ «Славія 2000», проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за ч.1 ст.41 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, буду генеральним директором ТОВ «Славія 2000» порушив вимоги ст. 115 КЗпП якою передбачено виплачувати заробітну плату не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за ) який здійснюється виплата. Так, наприклад, заробітна плата за серпень 2013 року в сумі 3423.61 грн. працівникам виплачена одноразово 30.09.2013 (платіжна відомість від 30.09.2013 №ВЗП-і 000009), заробітна плата за вересень 2013 року в сумі 2735,15 грн. була виплачена також одноразово 18.10.2013 (платіжна відомість від 18.10.2013 №ВЗП-000010). Порушення даної статті є систематичним.

Також, проведеною перевіркою в ТОВ «Славія 2000» встановлено порушення вимог ст.21 Закону України «Про відпустки», якою передбачено що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Так, наприклад, працівнику ОСОБА_2 відповідно до наказу від 01.08.2013 №4-к була надана щорічна відпустка тривалістю 24 к.д. з 01.08.2013. Кошти, за час щорічної відпустки в сумі 569.11 грн. ОСОБА_3 були виплачені разом із заробітною платою 30.09.2013 (платіжна відомість від 30.09.2013 №ВЗП-000009). Працівнику ОСОБА_4 відповідно до наказу від 01.08.2013 № 3-к була надана щорічна відпустка тривалістю 24 к.д. з 01.08.2013. Кошти, за час щорічної відпустки в сумі 928,89 грн. їй були виплачені також разом із заробітною платою 30.09.2013. (платіжна відомість від 30.09.2013 №ВЗП-000009).

Крім того, ОСОБА_1, порушив вимоги ст.116 КЗпП України, якою передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Так, наприклад, працівника ОСОБА_2 згідно наказу від 23.09.2013 №8-к було звільнено за угодою сторін (п.2 ст.36 КЗпПУ) 23.09.2013. Кошти, належні йому до виплати при звільненні в сумі 437.66 грн. були виплачені 18.10.2013 (платіжна відомість від 18.09.2013р. №ВЗП-000010). Відповідно до наказу від 01.11.2013 №11-к працівник ОСОБА_4 була звільнена за власним бажанням 01.11.2013 (ст.38 КЗпПУ) на підставі особистої заяви. Кошти, належні їй до виплати при звільненні в сумі 700.57 грн. на день проведення перевірки (11.11.2013) ще не виплачені. Тобто порушення зазначеної статті є систематичним та триваючим.

На підприємстві порушуються вимоги ст.83 КЗпП, якою передбачено у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористанні ним дні щорічної відпустки. Так, наприклад, відповідно до наказу від 01.11.2013 №11-к працівник ОСОБА_4 була звільнена за власним бажанням (ст.38 КЗпПУ) 01.11.2013. При звільненні їй не нарахована та не виплачена грошова компенсація за 20 календарних днів невикористаної щорічної відпустки (прийнята на роботу з 03.01.2012). Станом на день проведення перевірки (12.11.2013) компенсація залишається не виплаченою, тобто порушення зазначеної статті є триваючим.

Розрахунок середньої заробітної плати для оплати щорічних відпусток проводиться з порушенням вимог п.7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (Порядок) та ст. 27 ЗУ «Про оплату праці», яким передбачено що нарахування виплат за час щорічної відпустки провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством).При цьому, відповідно до наказів від 01.08.2013 №4-к та №3-к працівникам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надані щорічні відпустки, але при розрахунку їх середньої заробітної плати не були виключені всі святкові та неробочі дні встановлені законодавством.

Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час, день та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується дослідженими та письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення №11-01-074/1074 від 12.11.2013 року, який підтверджує обставини встановлені судом (а.с.2-4); актом перевірки № 11-01-077/1517, згідно з яким при перевірці додержання законодавства про працю на підприємстві встановлені порушення трудового законодавства (а.с.5-7), витягом із статуту ТОВ «Славія 2000» (а.с. 8-9), наказом №4 від 25.02.2005 р., згідно якого ОСОБА_1 затверджено на посаду генерального директора ТОВ «Славія 2000» (а.с.10), копією відомості про виплату грошей за серпень, вересень 2013 р. (а.с.11-12), копіями наказів про надання відпусток (а.с.13-16), копією розрахункового листа по заробітній платі за жовтень 2013 року (а.с. 17), копією наказу №2-к від 03.01.2012 р. про прийняття на роботу (а.с. 18) та розрахунковими відомостями про нарахування відпускних ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 19-20).

Дослідивши письмові матеріали справи, вважаю доведеною його вину у вчиненні правопорушення, а його дії такими, що підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, оскільки він, будучи посадовою особою товариства, який безпосередньо відповідає за терміни виплати заробітної плати, строки та обсяг її виплати, вчинив порушення вимог законодавства про працю.

При накладенні стягнення згідно з вимогами ст.33 КУпАП враховую характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

Із врахуванням особи винного, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, працює, вважаю за можливе накласти стягнення у межах закону, який ним порушено у виді штрафу.

Відповідно до ст.40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, як з особи, на яку накладено стягнення.

Керуючись ст. ст. 33, 40-1, ч.1 ст. 41, ст.ст. 283 - 285 КУпАП, суддя ,

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 34 грн. 41 коп. судового збору.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено подання прокурора до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 10 діб з дня винесення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_5