Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/474/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2013 року. Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області Гончар В.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровоград
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 на постанову
Кіровського районного суду м.
Кіровограда від 25 жовтня 2013 року, якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, українець,
громадянин України, студент
архітектурного інституту, проживає
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1,

визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду 22.09.2013 року
о 05.32 год. ОСОБА_3 в м. Кіровограді по вул.
Московській, 15 керував автомобілем
ВАЗ-21124, держномер НОМЕР_2 в стані
алкогольного сп'яніння, що
підтверджується результатами огляду
за допомогою спеціального технічного
засобу «Драгер» № 6810, прилад ARCE - 0237
тест № 1374 від 22.09.2013 року, який показав
наявність алкоголю в крові ОСОБА_3 в
обсязі 0,39% проміль, чим порушив вимоги
п. 2.9 (а) ПДР України, що передбачає
відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, не
оспорюючи фактичні обставини справи і
кваліфікацію правопорушення, просить
змінити постанову районного суду в
частині накладення адміністративного
стягнення у виді позбавлення права
керування транспортними засобами
строком на 1 рік на штраф.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що призначене адміністративне
стягнення не відповідає вимогам
законодавства, матеріалам та
обставинам справи, що суд обрав самий
суворий вид стягнення. Так, суд не
врахував, що він щиро розкаявся, не
встановлено обставин, які б обтяжували
відповідальність, за останні роки до
адміністративної відповідальності він
не притягувався, проживає разом з
батьком, є єдиним годувальником у сім'ї,
навчається в інституті і працює
неофіційно на посаді
водія-експедитора, а позбавлення права
керування автомобілем ставить його у
скрутне становище, так як немає іншого
заробітку для існування.

ОСОБА_3 будучи повідомлений про день і
час розгляду справи, в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні докази, перевіривши апеляційні
доводи вважаю, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, за таких
обставин.

При розгляді справи судом першої
інстанції правильно встановлено
фактичні обставини справи про вчинення
ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КупАП.

Даний висновок суду об'єктивно
підтверджується матеріалами справи,
зокрема: - протоколом про
адміністративне правопорушення серія
АБ2 № 890489 від 22.98.2013 року; - долученим до
матеріалів справи результатами огляду
за допомогою спеціального технічного
засобу «Драгер» № 6810, прилад ARCE - 0237
тест № 1374 від 22.09.2013 року; - письмовими
поясненнями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 по
обставинах справи та свідка ОСОБА_6,
який прийняв керування автомобілем
ОСОБА_3 (а.с.2-6).

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП
санкціонується як керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції, а також і відмова
особи, яка керує транспортним засобом,
від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали
адміністративної справи апеляційний
суд прийшов до висновку, що протокол
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3 складено відповідно до
ст. 256 КУпАП, в ході провадження по
справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП, а
судовий розгляд справи проведено у
відповідності до ст. 280 КУпАП.

Суд, відповідно до вимог ст. 33 КУпАП,
врахував характери вчиненого
правопорушення, особу порушника,
ступінь вини, майновий стан, обставини,
що пом'якшують та обтяжують покарання.
З врахуванням усіх обставин справи і з
огляду на те, що правопорушник свідомо
скоїв небезпечне правопорушення для
оточуючих, зокрема для пішоходів, не
надав доказів, які б пом'якшували його
вину, наклав на ОСОБА_3
адміністративне стягнення в межах
санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, яке, як вважає
апеляційний суд, за своїм видом і мірою
є справедливим, необхідним і достатнім
для його виховання в дусі додержання
законів України, поваги до правил
співжиття, а також запобіганню
вчиненню нових правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_3
щодо зміни постанови суду в частині
призначеного покарання за обставин,
викладених в апеляційній скарзі, є не
обґрунтованими. Крім того вказані
ОСОБА_3 доводи про те, що він проживає
разом з батьком, є єдиним годувальником
у сім'ї і позбавлення права керування
транспортними засобами ставить його у
скрутне становище, так як немає іншого
заробітку для існування, не
підтверджені належними доказами, а
самі по собі не можуть взятись
апеляційним судом як підстава для
зміни рішення суду в частині
призначеного виду адміністративного
стягнення.

За зазначених обставин апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Кіровського
районного суду м. Кіровограда від 25
жовтня 2013 року щодо нього, без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя