Справа № 602/772/13-п
Провадження № 3/602/371/2013
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" липня 2013 р. Суддя Лановецького районного суду Тернопільської області Радосюк А. В. , розглянувши матеріали, які надійшли від територіальної державної інспекції з питань праці у Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , одруженого , працюючого директором ПСГП ім.Шевченка , раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч.1 ст. 41 КУпроАП,

встановив:

ОСОБА_1, працюючи директором ПСГП ім.Шевченка ,станом на 26 червня 2013 року допустив неодноразове порушення трудового законодавства, а саме: всупереч вимог п.2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників у ПСГП ім..Шевченка особисті картки форми П-2 відсутні, відповідно з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники під розписку в особистій картці не ознайомлюються ; в порушення вимог ч.1 ст.50 КЗпП України, тривалість робочого часу працівників перевищує 40 годин на тиждень; в порушення вимог ч.1 ст.53 КЗпП України, тривалість роботи працівників підприємства 8 травня- напередодні святкового дня 9 травня на 1 годину скорочена не була; в порушення вимог ч.2 ст.53 КЗпП України, напередодні вихідних днів 12 травня, 19 травня та 26 травня працівники при шестиденному робочому тижні відпрацювали по 7 годин; в порушення вимог ст.64 КЗпП України, надурочні роботи проводяться без дозволу виборного органу первинної профспілкової організації підприємства; в порушення вимог ч.2 ст.65 КЗпП України, в підприємстві не ведеться облік надурочних годин кожного працівника; в порушення вимог стст. 67, 69, 70 КЗпП України , у підприємстві не надаються вихідні дні їздовим та телятникам; в порушення вимог ст.71 КЗпП України, працівники підприємства залучаються до роботи у вихідні дні без дозволу виборного органу первинної профспілкової організації підприємства, а також без письмового наказу керівника; в порушення вимог ст.72 КЗпП України, робота у вихідний день працівникам не компенсується за згодою сторін іншим днем відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі; в порушення вимог ч.5 ст.79 КЗпП України, адміністрація підприємства не повідомляє письмово працівників про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні; в порушення вимог ч.8 ст.79 КЗпП України, наказом керівника підприємства за № 49 а від 24.05.2013 працівника ОСОБА_2 було відкликано із основної щорічної відпустки без підстав, які дають право на таке відкликання, а саме: для відвернення стихійного лиха, виробничої аварії або негайного усунення їх наслідків, для відвернення нещасних випадків, простою; в порушення вимог ст.95 КЗпП України, ст.3 Закону України Про оплату праці деяким працівникам встановлено оклади у розмірі по 1000 гривень на місяць, що є менше ніж законодавчо встановлений розмір заробітної плати 1147 гривень на місяць; в порушення вимог ст.107 КЗпП України, працівникам підприємства оплата за роботу у святкові і неробочі дні у подвійному розмірі не проводиться; в порушення вимог ст.106 КЗпП України, працівникам підприємства робота в надурочний час не оплачується в подвійному розмірі годинної ставки; в порушення вимог ст.115 КЗпП України та ст.24 ЗУ про оплату праці, заробітна плата за першу половину місяця у розмірах не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки працівника, виплата заробітної плати працівникам підприємства за травень місяць була проведена одноразовим платежем 21.06.2013 року; в порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України Про відпустки заробітна плата за час відпустки механікові ОСОБА_3,трактористові ОСОБА_4 на день перевірки не тільки не виплачена, а й не нарахована; в порушення вимог ч.5 ст.97 КЗпП України та ч.3 ст. 15 ЗУ Про оплату праці заробітна плата працівникам підприємства в першочерговому порядку не виплачується.

Свою вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_1 визнав повністю і пояснив , що дійсно він , працюючи директором ПСГП ім.Шевченка ,станом на 26 червня 2013 року допустив неодноразове порушення трудового законодавства в звязку з фінансово-економічними труднощами підприємства.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення знайшла своє підтвердження протоколом про адміністративне правопорушення від 26.06.2013 року № 19-11-07/0295(а.с.2-3), витягом із акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 19-11-007/0485(а.с.4-13).

Таким чином, в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпроАП, як за ознаками порушення вимог законодавства про працю .

При обранні міри адміністративного стягнення враховується характер вчинених правопорушень , особа порушника , ступінь його вини, майновий стан, та те, що раніше він не притягувався до адміністративної відповідальності, а тому його слід піддати адміністративному стягненню у виді штрафу.

На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 41 КУпроАП, суддя,

постановив:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 41 КУпроАП і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 510 (пятсот десять) гривень.

У разі несплати правопорушником штрафу у пятнадцятиденний термін, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

На дану постанову може бути подана апеляційна скарга або внесено протест прокурора до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд на протязі 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя: ОСОБА_5