ПОСТАНОВА
27 березня 2013 року м. Мукачево Справа № 303/1614/13-п
3/303/422/13
Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали, які надійшли з територіальної державної інспекції України з питань праці у Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 СРСР, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, в.о. начальника державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця»),
за частино першою ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
28 лютого 2013 року проведеною Територіальною державною інспекцією праці в Закарпатській області перевіркою дотримання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування (акт №07-10-015/0083) встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді в.о. начальника державного підприємства Міністерства оборони України «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» не забезпечив виплату заробітної плати працівниками підприємства, чим порушив ч.5 ст.97, ч.1,2, 4 ст.115, 117 КзпП України, ч.3 ст.15, ч.1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Правопорушник ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав та пояснив, що наявні, на очолюваному ним підприємстві, факти невиплати заробітної плати та інших нарахувань працівникам ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця» виникли, внаслідок відсутності замовлень Міністерства оборони України на роботу, що могла б виконуватися вказаним субєктом господарювання. Крім того, державними органами не вживаються заходи щодо ліквідації підприємства, яке є збитковим на протязі значного періоду часу.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується протоколом №07-10-015/0068 від 28.02.2013 року та актом перевірки № 07-10-015/0083 від 28.02.2013 року.
Поряд з цим, суд виходить з того, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Згідно з частиною першою ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності з приписами частини другої ст. 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.
В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.96 №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» вказано наступне: «оскільки Конституція України, як зазначено в її ст. 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя.
Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (стаття 248).
Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи на предмет їх відповідності зазначеним судом положенням Основного Закону України та Кодексу України про адміністративні правопорушення суд приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, обмежитись усним зауваженням, оскільки вчинене ним адміністративне правопорушення зумовлене обєктивними обставинами, повязаними з важким фінансовим становищем на підприємстві, внаслідок відсутності замовлень на роботи (послуги), які можуть надаватися (виконуватися) зазначеним субєктом господарювання та відсутністю можливості, в самостійному порядку, реалізувати майнові активи, що знаходяться в управлінні (віданні) ДП «Мукачівська госпрозрахункова дільниця».
З урахуванням вищенаведеного ОСОБА_3 слід звільнити від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Керуючись ст.ст. 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
1. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звільнити від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв'язку з малозначністю та оголосити йому усне зауваження.
2. Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1, 15.09.1952 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
3. Постанову може бути оскаржено або опротестовано прокурором до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя В.В.Кость