Справа № 401/2945/13-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2013 року суддя
Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області Іващенко В.М.,
при секретарі Сулимі І.І., за участю
прокурора Черевко Є.М., захисників
ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши матеріали
адміністративного корупційного
правопорушення відносно ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки
України, з вищою освітою, одруженої,
працюючої старшим психологом центру
практичної психології відділу
кадрового забезпечення УМВС України в
Кіровоградській області, капітана
міліції, зареєстрованої в АДРЕСА_1,
проживаючої в АДРЕСА_2,-

за ч.1 ст.172-4 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно протоколу про вчинення
адміністративного корупційного
правопорушення від 13 червня 2013 року
складеного прокурором міста
Кіровограда Титор Д.П., старший
психолог центру практичної психології
відділу кадрового забезпечення УМВС
України в Кіровоградській області
ОСОБА_3, в період знаходження у
відпустці без збереження заробітної
плати для догляду за дитиною, будучи
працівником органів внутрішніх справ
України, порушила вимоги ст.18 Закону
України "Про міліцію", і займалася
оплачуваною діяльністю в салоні краси
"Я", який розташований в місті
Світловодськ по вулиці Леніна 57, а саме
надавала послуги манікюру.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані прокурором за
частиною 1 статті 172-4 Кодексу України
про адміністративні правопорушення -
як порушення обмежень щодо сумісництва
та суміщення з іншими видами
діяльності встановлених частиною 1
статті 7 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції».

Прокурор Черевко Є.М. в судовому
засіданні підтримав обставини,
викладені в протоколі про
адміністративне правопорушення,
вказуючи про наявність в діях ОСОБА_3
складу адміністративного корупційного
правопорушення та доведеність її вини
як працівника органів внутрішніх справ
у порушенні вимог ст.18 Закону України
"Про міліцію" та просив накласти на неї
стягнення передбачене санкцією ч.1
ст.172-4 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вину
у вчиненні правопорушення не визнала,
пояснивши, що протягом весни 2013 року
періодично приходила до салону "Я" де
навчалась мистецтву манікюру, за що
жодного разу не отримувала ніяких
доходів, лише отримувала кошти на
купівлю витратних матеріалів, які і
використовувала для навчання.

Свідок ОСОБА_5, в судовому
засіданні пояснила, що разом з ОСОБА_3
проходила навчання та стажування на
посаду адміністратора салону краси на
безоплатній основі, тобто жодних
коштів від власників салону не
отримувала, також повідомила, що ОСОБА_3
теж не отримувала ніяких коштів в
період навчання.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснили, що являючись
приватними підприємцями, орендують в
салоні краси "Я" місця для здійснення
своєї підприємницької діяльності і
вважають, що ніхто із осіб, які
навчаються чи стажуються в салоні
криси "Я", в тому числі і ОСОБА_3, не
отримують ніяких доходів(коштів) за
надані послуги під час навчання чи
стажування.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що являється власником
приміщення, де розташований салон
краси "Я", але підприємницькою
діяльністю фактично займається його
співмешканка ОСОБА_9, також вказав, що
йому не відомо чи виплачувала ОСОБА_9
кошти ОСОБА_3 в той період коли остання
проходила стажування чи навчання.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що на весні 2013 року до неї, з
метою навчання та подальшого
працевлаштування звернулася ОСОБА_3,
повідомивши, що бажає навчитись деяким
видам послуг, які надаються в салоні
краси "Я". Погодившись на вказану
пропозицію ОСОБА_9 дозволила ОСОБА_3
навчатись у салоні мистецтву манікюру
та використовувати при цьому витратні
матеріали, які були в салоні. В період
навчання ОСОБА_3 надавала послуги
манікюру своїм знайомим, облік яких
проводився в одному і тому ж журналі, що
і облік відвідувачів, що отримували
послуги від працюючих майстрів. За
період навчання ОСОБА_3 надавала
послуги манікюру, а особи, що отримали
вказані послуги, оплачували ці послуги
адміністратору салону. Із оплаченої
суми ОСОБА_3 отримувала 10 відсотків для
купівлі деяких витратних
матеріалів(вати) та купівлі власних
інструментів для надання послуг з
манікюру.

Із пояснень ОСОБА_11 та ОСОБА_12
оголошених в судовому засіданні,
вбачається, що 22 травня 2013 року ОСОБА_13
прийшла до салону краси "Я", де їй
дівчина на ім'я ОСОБА_3 надала послуги з
манікюру, за її роботу ОСОБА_12 сплатив
адміністратору салону 100
гривень(а.с.10,11).

Із протоколу огляду місця події від 22
травня 2013 року вбачається, що в Салоні
краси "Я" 22 травня 2013 року знаходиться
ОСОБА_3, яка повідомила, що працює на
посаді в органах внутрішніх справ, а в
даний час проходить навчання манікюру.
Також на столі в адміністратора салону
ОСОБА_5 було виявлено та вилучено
грошову купюру номіналом 100 гривень,
серійний номер 3В 5359816 та написом у
лівому кутку 37(а.с.8-9).

Із копій сторінок журналу обліку
відвідувачів сану краси "Я", завірених
підписом ОСОБА_9 вбачається, що у
березні та травні до майстра на ім'я
ОСОБА_3 були проведені записи клієнтів,
для надання різних послуг в тому числі
і послуг з манікюру(а.с.17- 20).

ОСОБА_3 була ознайомлена з умовами
проходження служби в органах
внутрішніх справ України про, що склала
відповідне зобов'язання та була
приведена до присяги, що
підтверджується
пам'яткою-застереженням, зобов'язанням
від 18.03.2013 року та присягою працівника
органів внутрішніх справ України від
23.09.2000 року(а.с.66-69).

Суд не бере до уваги, як доказ,
переглянутий в судовому засіданні
відеозапис до протоколу огляду місця
події від 22 травня 2013 року, так як
проведення відео зйомки було розпочато
до початку складання протоколу огляду
місця події та без дозволу слідчого,
крім того час відеозапису значно
перевищує час складання протоколу
огляду місця події. Вказане підтвердив
в судовому засіданні слідчий, який у
складі слідчо-оперативної групи прибув
за викликом до салону краси "Я" і
побачив, що відеокамера на яку
проводилась зйомка вже була увімкнена
і на неї здійснювався запис подій в
приміщенні салону. Після складання
протоколу огляду місця події до нього
не було долучено відеозапис, а лише
зазначено в протоколі про застосування
відеокамери при проведенні огляду
місця події.

Крім того суд не бере до уваги, як доказ,
трудовий договір без дати укладений
між ОСОБА_9 та ОСОБА_3, так в судовому
засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що
даний договір він підписав від імені
своєї співмешканки ОСОБА_9 та передав
його працівникам міліції.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, зваживши їх доводи,
дослідивши матеріали справи про
адміністративне правопорушення та
з'ясувавши суб'єктивну сторону
поведінки ОСОБА_3, приходжу до висновку
про наявність в її діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого частиною 1 статті 172-4
КУпАП.

Частиною 1 статті 172-4 КУпАП встановлена
відповідальність за порушення
обмежень щодо сумісництва та суміщення
з іншими видами діяльності.

Судом встановлено і матеріалами справи
підтверджується, що ОСОБА_3 будучи
працівником МВС України, займалася
оплачуваною діяльністю.

Суб'єктивна сторона поведінки ОСОБА_3
свідчить про те, що їй було відомо і
вона усвідомлювала наявність в своїх
діях порушення обмежень щодо
сумісництва роботи в органах
внутрішніх справ України і оплачуваною
діяльністю в салоні краси "Я".

При накладенні стягнення згідно з
вимогами статті 33 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
враховано характер вчиненого
правопорушення, особу порушника,
ступінь вини, майновий стан, обставини,
що пом'якшують та обтяжують
відповідальність.

Враховуючи, що на момент розгляду
справи про адміністративне корупційне
правопорушення закінчилися строки,
передбачені ст.38 КУпАП, провадження по
справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 38, ч.2 ст.172-4 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні
адміністративного корупційного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4
КУпАП.

Провадження по справі про притягнення
ОСОБА_3 до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.172-4-закрити в
зв'язку з закінченням строків
передбачених ст.38 КУпАП.

Грошову купюру номіналом 100 гривень,
серійний номер 3В 5359816-зарахувати в
дохід держави.

Постанова може бути оскаржена
або на неї може бути внесено протест
прокурора до апеляційного суду
Кіровоградської області через
Світловодський міськрайонний суд
протягом десяти днів з дня винесення
постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги чи протесту прокурора та може
бути звернута до виконання протягом
трьох місяців з дня її винесення.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду
В.М.Іващенко