Дата документу 23.12.2013
Справа № 501/5832/13-п
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23 грудня 2013 року Іллічівський
міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вергопуло К.В.,

при секретарі - Черняєвій С.В.,

за участю:

особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності -
ОСОБА_1,

розглянувши матеріали, які надійшли з
Лінійного відділу на станції
Одеса-Головна УМВС України на Одеській
залізниці, про притягнення до
адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
с.Приютне Гуляйпольського району
Запорізької області, громадянки
України, яка працює директором
державної установи «Лабораторний
центр Держсанепідслужби України на
водному транспорті», зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_1,

за статтею 164 частиною 1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення (а.с.2), ОСОБА_1, обіймаючи
посаду директора ДУ «Лабораторний
центр Держсанепідслужби України на
водному транспорті», у період з 02 січня
по 09 серпня 2013 року за місцем своєї
роботи: Одеська область, м.Іллічівськ,
вул.Транспортна, 37, в порушення вимог
ст.9 Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» від 01 червня 2000 року №1775-III
та Наказу МОЗ України «Про
затвердження організаційних умов
провадження господарської діяльності
з медичної практики» №49 від 02 лютого 2011
року, надавала платні послуги з
проведення лабораторних досліджень
без ліцензії на даний вид діяльності.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.164 ч.1
КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1 роз'яснені
права, передбачені ст.63 Конституції
України та ст.268 КУпАП.

ОСОБА_1 свою вину у скоєнні
адміністративного правопорушення не
визнала, пояснивши, що ДУ «Лабораторний
центр Держсанепідслужби України на
водному транспорті» входить до системи
органів виконавчої влади, виконує
державні публічні функції у сфері
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення, не є суб'єктом
господарювання та не здійснює
господарську діяльність в розумінні
Господарського та Податкового
кодексів України, а також Закону
України «Про ліцензування певних видів
господарської діяльності», у зв'язку з
чим на дану установу не поширюється дія
вищезазначеного Закону щодо
необхідності отримання яких-небудь
ліцензій.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши
пояснення ОСОБА_1, суд доходить таких
висновків.

Частиною 1 статті 164 КУпАП передбачена
адміністративна відповідальність,
зокрема, за провадження господарської
діяльності без одержання ліцензії на
провадження певного виду
господарської діяльності, що підлягає
ліцензуванню відповідно до закону.

Згідно з пп.14.1.36 ст.14 Податкового
кодексу України господарська
діяльність - це діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
(прибутку).

Відповідно до ст.3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю (господарюванням)
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Разом з тим, відповідно до ст.8 ч.1
Господарського кодексу України та ст.1
Закону України «Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності» від 01 червня 2000 року №1775-III
(надалі - Закон) суб'єктом
господарювання є зареєстрована в
установленому законодавством порядку
юридична особа незалежно від її
організаційно-правової форми та форми
власності, яка провадить господарську
діяльність. Держава, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування не є суб'єктами
господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що ДУ
«Лабораторний центр Держсанепідслужби
України на водному транспорті»
створена наказом Держсанепідслужби
України від 28 листопада 2012 року №126.

Відповідно до п.1 Положення про
Державну санітарно-епідеміологічну
службу України, затвердженого Указом
Президента України від 06 квітня 2011 року
№400/2011 (надалі - Положення) Державна
санітарно-епідеміологічна служба є
центральним органом виконавчої влади у
галузі охорони здоров'я та утворюється
для забезпечення реалізації державної
політики у сфері санітарного та
епідемічного благополуччя населення.

Згідно з пп.37 п.4 Положення
Держсанепідслужба України відповідно
до покладених на неї завдань утворює
установи, затверджує їх положення
(статути), в установленому порядку
призначає на посаду та звільняє з
посади їх керівників, формує кадровий
резерв на посади керівників
підприємств, установ, закладів та
організацій, що належать до сфери
управління Держсанепідслужби України.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України «Про затвердження переліків
закладів охорони здоров'я, лікарських,
провізорських посад та посад молодших
спеціалістів з фармацевтичною освітою
у закладах охорони здоров'я» від 28
жовтня 2002 року №385 (зі змінами,
внесеними Законом України №1036 від 10
жовтня 2012 року) лабораторні центри на
водному транспорті віднесені до
закладів охорони здоров'я.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
від 24 лютого 1994 року №4004-XII систему
державної санітарно-епідеміологічної
служби України становлять, зокрема,
установи і заклади державної
санітарно-епідеміологічної служби
центрального органу в галузі охорони
здоров'я.

Відповідно до п.3.3 Статуту ДУ
«Лабораторний центр Держсанепідслужби
України на водному транспорті» є
бюджетною неприбутковою організацією
(а.с.60).

Враховуючи викладене, ДУ «Лабораторний
центр Держсанепідслужби України на
водному транспорті» входить до складу
Державної санітарно-епідеміологічної
служби України, відноситься до системи
органів виконавчої влади, виконує
державні публічні функції у сфері
санітарного та епідеміологічного
благополуччя населення та не здійснює
господарську діяльність (не є суб'єктом
господарювання), у зв'язку з чим на цю
установу не поширюється дія Закону
щодо необхідності отримання ліцензій
на здійснення передбачених Законом
видів господарської діяльності.

За таких обставин суд не вбачає в
діянні ОСОБА_1 складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст.164 ч.1 КУпАП, та вважає
необхідним закрити провадження у
справі щодо неї на підставі п.1 ч.1 ст.247
цього Кодексу.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно
ст.38 ч.2 КУпАП у справах про
адміністративні правопорушення, які
відповідно до цього Кодексу чи інших
законів підвідомчі суду (судді),
стягнення може бути накладено не
пізніш як через три місяці з дня
вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - не пізніш
як через три місяці з дня його
виявлення.

Як вбачається з протоколу про
адміністративне правопорушення,
правопорушення, яке інкримінувалося
ОСОБА_1, закінчилося 09 серпня 2013 року,
тобто не є триваючим в розумінні ст.38
КУпАП, отже на момент розгляду справи
закінчилися строки накладення
адміністративного стягнення,
передбачені ст.38 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.247 ч.1 п.1, 283, 284 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення
до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 за ст.164 ч.1 КУпАП, закрити на
підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв'язку із
відсутністю в її діях складу
адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через Іллічівський міський суд
Одеської області особою, яку
притягнуто до адміністративної
відповідальності, її представником,
захисником або може бути внесено
протест прокурора протягом десяти днів
з дня винесення постанови.

Суддя

Строк пред'явлення постанови до
виконання згідно Закону України "Про
виконавче провадження"

Постанова набрала законної сили "__"_______
2013р.