Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М..
Провадження № 33/783/575/13
Доповідач: Голубицький С. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2013 року
м. Львів

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ та справ про
адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Львівської області

Голубицький С.С.

за участю :

прокурора
Горбань М.П.

представника митниці
Саєнка С.В.

правопорушниці
ОСОБА_3

захисника-адвоката
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 17 вересня 2013 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку с.
Скіпче Городоцького району
Хмельницької області, мешканку м.
Хмельницького, українку, громадянку
України, з середньою спеціальною
освітою, одружену, приватного
підприємця,

визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного кодексу України -

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3 визнано виною в
тому, що вона 03 вересня 2013 року о 14 год.
30 хв. прямуючи з України до Туреччини
авіарейсом Львів-Стамбул № ТК 0442 при
проходженні митного контролю на
митному посту « Львів - аеропорт »
Львівської митниці Міндоходів обравши
формою проходження митного контролю
смугу спрощеного митного контролю «
зелений коридор » не заявила за
встановленою формою про наявність в
неї 15406 доларів США в сумі, що перевищує
еквівалент 10 000 євро, які були виявлені
під час проведення огляду її ручної
поклажі, тобто переміщувала через
митний кордон України через зону
спрощеного митного контролю товар,
переміщення якого через митний кордон
України обмежено законодавством
України, за що на неї накладено
стягнення у виді штрафу в розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з конфіскацією 2200 доларів США
в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
покликаючись на однобічність і
неповноту судового розгляду справи
судом першої інстанції,
невідповідність висновків, наведених в
постанові, фактичним обставинам
справи, просить апеляційний суд
постанову скасувати і закрити
провадження у справі через
відсутність в її діях складу
правопорушення, а незаконно вилучені
кошти в сумі 2200 доларів США повернути.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що частина з цих
коштів належала її сину ОСОБА_5, який
разом із нею здійснював переліт до
Стамбула і передав кошти в сумі 5400
доларів США їй на зберігання, що не було
враховано працівниками митниці при
складанні протоколу про порушення
митних правил. При розгляді справи в
суді першої інстанції суд всіх
обставин справи не з'ясував, її
пояснень не заслуховував та постановив
незаконне рішення.

Апеляційний суд, вислухавши виступ
ОСОБА_3 та її захисника - адвоката
ОСОБА_4 на підтримку доводів апеляції,
думку прокурора та представника
митниці про законність постанови й
необхідність залишити її без зміни, а
апеляційну скаргу без задоволення,
дослідивши матеріали справи, допитавши
свідків, проаналізувавши наведені в
апеляційній скарзі доводи, встановив
наступне.

Висновок суду першої інстанції про
доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 471
Митного Кодексу України є законним,
ґрунтується на зібраних у справі
доказах і сумнівів в його правильності
у суду апеляційної інстанції не
викликає.

Наведені ОСОБА_3 в апеляційній скарзі
доводи спростовуються матеріалами
справи і свого підтвердження при
розгляді справи в суді апеляційної
інстанції не знайшли.

Так, у своїх поясненнях в матеріалах
справи ОСОБА_3 вказувала, що не знала
про заборону переміщувати через митний
кордон України гроші в сумі, що
перевищує еквівалент 10 000 євро.

Разом з тим, в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції ОСОБА_3 пояснила,
що до цього неодноразово виїжджала за
кордон і була обізнана про обмеження у
перевезенні через митний кордон
України грошей в сумі еквівалентній 10
000 євро.

Крім того, всупереч її пояснень в
матеріалах справи, ОСОБА_3 пояснила, що
прямуючи з сином ОСОБА_5 літаком до
Стамбулу мала при собі 10 006 доларів США,
а решту 5400 доларів США належала сину.
Незадовго до проходження митного
контролю в аеропорту син віддав їй свої
5400 доларів США на збереження, які вона
поклала собі в сумку і при проходженні
митного контролю смугою « зелений
коридор » про їх наявність забула та
працівникам митниці не повідомила.

Ці покази ОСОБА_3 різняться з показами
її сина ОСОБА_5, який в суді апеляційної
інстанції пояснив, що оскільки йому не
було куди покласти свої гроші в сумі 5400
доларів США він віддав їх матері, яка
сховала їх « за пазуху ». При
проходженні в аеропорту митного
контролю через смугу « зелений коридор
» він заявив, що коштів у нього немає та
побіг вперед, щоб літак не злетів без
них, і при цьому зазначив, що при собі
мав валізу з особистими речами та гроші
в сумі 500-600 гривень.

Із змісту службової записки інспектора
митниці Млинко С.О. вбачається, що 03.09.2013
року при проведенні митного контролю
ОСОБА_3, яка прямуючи літаком з України
в Туреччину обрала формою проходження
митного контролю смугу спрощеного
митного контролю « зелений коридор »,
при проведенні огляду ручної поклажі в
оглядовому приміщенні ДП « Міжнародний
аеропорт Львів » в напрямку « відліт » у
неї було виявлено 15406 доларів США, які
не були заявлені за встановленою
формою.

Відповідно до ч. 2 ст. 511 Митного кодексу
України у разі виявлення порушень
митних правил, передбачених статтями
471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, вилучення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення, які
підлягають конфіскації відповідно до
цих статей є обов'язковим, а тому
твердження ОСОБА_3 про незаконність
вилучення у неї цих коштів
працівниками митного органу є
безпідставним.

З врахуванням наведеного доводи
апеляції ОСОБА_3 та її покази в суді
апеляційної інстанції щодо фактичних
обставин справи апеляційний суд
розцінює як такі, що не відповідають
дійсності і спрямовані на уникнення
нею відповідальності за вчинене
правопорушення, а тому підстав для
задоволення апеляційної скарги не
вбачає і залишає постанову районного
суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 529, 530 МК України, ст. 294 КУпАП,
апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду м. Львова від 17 вересня
2013 року, якою ОСОБА_3 визнано винною у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 471 МК України і
накладено стягнення у виді штрафу в
розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, що становить 1700 грн.,
з конфіскацією 2200 доларів США в дохід
держави - без змін.

Суддя
Голубицький С.С.