Справа № 359/334/13-п Головуючий у І інстанції Вознюк С. М
Провадження № 33/780/104/13 Доповідач у 2 інстанції Слива Ю.М.
Категорія 429 20.02.2013р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2013 року м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської області Слива Ю.М., з участю прокурора Шум І.І., правопорушника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою заступника прокурора Київської області на постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2013 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Хмельницької області, громадянина України, приватного підприємця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.471 МК України, обмежившись усним зауваженням.

в с т а н о в и в :

Відповідно до постанови, 11 грудня 2012 року о 10 годині 15 хвилин, під час проходження митного контролю в зоні митного контролю залу «Приліт», терміналу «В», ДПМА «Бориспіль», громадянин України ОСОБА_2, який прилетів до України з Російської Федерації, м. Москва, літаком а/к «Аерофлот», рейсом №1804 та своїми діями обрав канал позначений символами зеленого кольору «зелений коридор», тим самим заявив, що переміщувані ним, через митний кордон України, товари, не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та обмеження щодо ввезення на митну територію України та засвідчив про факти, що мають юридичне значення. Після перетину пасажиром «білої лінії», яка позначає закінчення зони спрощеного митного контролю «зелений коридор», йому було задано питання щодо наявності у нього готівки, на що він відповів, що має при собі близько 14 000 доларів США та 170 000 російських рублів. Після цього пасажира було запрошено до службового приміщення митниці, залу «Приліт», терміналу «В», ДПМА «Бориспіль», де громадянином ОСОБА_2 була видана готівка в розмірі 14 000 доларів США та 170 000 російських рублів, яка знаходилась у внутрішній кишені куртки одягненій на пасажирі. Валюта переміщувалась без ознак приховування. Зі слів ОСОБА_2 валюта належала йому особисто. З виявленої суми пасажиру було пропущено 7 400 доларів США та 170 000 російських рублів (еквівалент 10 000 євро, станом на 11.12.2012р.). По протоколу про порушення митних правил вилучено 6 600 доларів США, що становить 52 753 грн. 80 коп. на момент вилучення. Своїми діями, громадянин ОСОБА_2 порушив встановлений ст.366 МК України порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю.

Звільняючи ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ст.471 МК України та обмежившись усним зауваженням, суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинене ОСОБА_2 правопорушення є малозначним. При цьому, суд врахував характер вчиненого, матеріали справи подані правопорушником та працівниками митниці, обставини, що пом'якшують відповідальність, а саме щире каяття та вчинення правопорушення за збігом тяжких сімейних обставин, матеріальне становище особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, призначення вилученої валюти та її розмір, який є незначним, а також те, що валюта декларувалась в Російській Федерації.

На вказану постанову суду, заступник прокурора Київської області подав апеляцію, в якій вказується на незаконність постанови, оскільки при розгляді справи судом не дотримано вимог ст. ст. 245, 252, 280 КУпАП, що призвело до необ'єктивного та невмотивованого застосування норм ст.22 КУпАП та неправомірного звільнення від адміністративної відповідальності. Поза увагою суду лишилось те, що відповідно до вимог чинного законодавства, ОСОБА_2 зобов'язаний був самостійно задекларувати валюту, яку переміщував через митний кордон України. Окрім того, в зоні спрощеного митного контролю та перед входом до неї наявна інформація щодо порядку та норм переміщення валюти через митний кордон України, а також рекомендації у разі перевищення вказаних норм, на українській та іноземних мовах, однак, ОСОБА_2 не скористався цим, хоча неодноразово перетинав державний кордон та повинен був знати митні правила України. Тому, дані обставини свідчать про умисне невиконання встановлених митних правил, а звільнення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності не відповідає меті адміністративного стягнення та не сприяє його вихованню в дусі додержання чинного законодавства України. Просить постанову скасувати та постановити нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним за ст.471 МК України та накласти на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700 гривень з конфіскацією вилученої валюти у сумі 6 600 доларів США.

У судовому засіданні прокурор Шум І.І. апеляцію підтримала, підтвердила викладені у ній обставини, просила її задовольнити.

Правопорушник ОСОБА_2 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляції, посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції правильна та законна. Правопорушення він вчинив ненавмисно, про що щиро кається, а гроші потрібні для лікування онкологічно хворої дружини його брата. На її лікування потрібна дуже значна сума коштів, саме тому він поїхав до родичів та друзів у Росію позичити їх, брат же залишився доглядати за своєю дружиною. У нього самого перебувають на утриманні двоє малолітніх дітей та дружина, а конфіскація вилучених коштів унеможливить подальше лікування хворої та поставить у скрутне матеріальне становище його сім'ю.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки судді про наявність у діях ОСОБА_2 складу правопорушення передбаченого ст. 471 МК України, за обставин, викладених у постанові судді, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і є обґрунтованими.

Враховуючи ж обставини даної справи, а саме: наявність пом'якшуючих обставин, щире розкаяння винного, вчинення правопорушення при збігу тяжких сімейних обставин - лікування дружини рідного брата від онкологічного захворювання, матеріальне становище правопорушника, його сімейний стан - наявність двох неповнолітніх дітей, батьків інвалідів, що свідчить про значне погіршення матеріального стану ОСОБА_2 у разі конфіскації валюти, походження вилучених коштів, а саме те, що вказані гроші були позичені правопорушником для лікування хворою, призначення вилучених коштів (лікування онкологічно хворої ОСОБА_3), а також незначний розмір вилучених коштів та той факт, що при перетині кордону в Російській Федерації ОСОБА_2 задекларував вказані кошти належним чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що допущене ОСОБА_2 є малозначним, і правомірно звільнив його від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 471 МК України, обмежившись усним зауваженням.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, і підстав для скасування постанови апеляційний суд не вбачає, а тому апеляція задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області залишити без задоволення.

Постанову судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2013 року щодо ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Київської області Ю.М. Слива