АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2013 року суддя Апеляційного
суду м. Києва Худик М.П., за участю:

потерпілого -
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову судді Печерського
районного суду м. Києва від 01 серпня 2013
року відносно:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Печерського
районного суду м. Києва від 01 серпня 2013
року провадження у справі про
притягнення ОСОБА_2 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП закрито. Таке рішення суддя,
мотивував тим, що на момент розгляду
справи судом минуло понад три місяці,
тому у відповідності ст. 38 КУпАП
стягнення не може бути накладено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
вважаючи постанову судді незаконною,
винесену з порушенням норм
матеріального та процесуального права
просить її скасувати, провадження у
справі закрити. В обґрунтування
апеляційної скарги, вказує, що ДТП
сталось з вини водія автомобіля
«Мерседес Бенц» ОСОБА_1, який рухався
позаду нього, та бачив як він з
ввімкнутим поворотом перестроювався у
п'яту смуху руху, але неуважність та
велика швидкість автомобіля «Мерседес
Бенц» завадила водію ОСОБА_1 завчасно
відреагувати на перешкоду, внаслідок
чого і сталась дорожньо-транспортна
пригода. При цьому стверджує, що свідок
ОСОБА_3 знаходиться у дружніх стосунках
з водієм ОСОБА_1 в зв'язку з чим свідок
його обмовив, крім того вважає, що суддя
в постанові вільно страктував
показання даного свідка, а тому вони не
відповідають дійсним показанням.

Також вважає, що суддя порушив вимоги
ст. 276 КУпАП, щодо місця розгляду справи
про адміністративне правопорушення, у
постанові послався на недопустимі
докази - фото та відео зйомку, при цьому
не перевірив чи сертифікований в
Україні прилад, за допомогою яких
велася відео зйомка, за його
клопотанням не призначив експертизу
для визначення швидкості автомобіля
під керуванням ОСОБА_1, чим порушив його
право про надання доказів, крім цього
після дослідження доказів суддя
негайно проголосив постанову, без
виходу до нарадчої кімнати, чим порушив
на його думку ст. 196 ЦПК України.

ОСОБА_2 в судове засідання в шосте не
з'явився, подав письмове клопотання про
перенесення розгляду справи в зв'язку з
розглядом Сквирським районним судом
Київської області справи за його
адміністративним позовом до
інспектора ДПС ВДАІ Печерського РВ ГУ
МВС України в м. Києві Нагайко В.А. про
визнання дій протиправними та
скасування протоколу про
адміністративне правопорушення
складеного 12.04.2013 року, проте
підтверджуючих документів не подав,
тому вважаю, що клопотання не підлягає
задоволенню, крім цього слід врахувати
і те, що постановою Сквирського
районного суду від 14.10.2013 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Також враховуючи, що ОСОБА_2 жодного
разу не з'явився в судові засідання
призначені на 03, 10, 17, 24 вересня, 3 та 15
жовтня 2013 року, мотивував це хворобою
та розглядом в Сквирському районному
суді Київської області, однак жодного
разу не подав підтверджуючого
документу, тому враховуючи строки
перегляду справи апеляційним судом
визначені ч.4 ст. 294 КУпАП та відсутності
поважних причин для перенесення
розгляду справи вважаю за можливе
розглянути справу у відсутності особи,
яка подала апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи та доводи, наведені в
апеляційній скарзі, заслухавши
пояснення потерпілого ОСОБА_1, який
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги ОСОБА_2, суд
апеляційної інстанції вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Висновок суду про визнання ОСОБА_2
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП є обґрунтованим та відповідає
представленим у справі доказам.

Відповідно до п. 10.1 ПДР перед початком
руху, перестроюванням та будь-якою
зміною напрямку руху водій повинен
переконатись, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим
учасникам руху, п. 10.3 передбачено, що у
разі перестроювання водій повинен дати
дорогу транспортним засобам, що
рухаються в попутному напрямку по тій
смузі, на яку він має намір
перестроїтися.

Як убачається з матеріалів справи,
12.04.2013 року о 16 год. 15 хв. в м.Києві на бул.
Л.Українки, 30 сталося зіткнення
автомобіля «Фіат Скудо» д.р.н.з. НОМЕР_2
з автомобілем марки "Мерседес Бенц"
д.р.н.з. НОМЕР_1, що призвело до
пошкодження обох транспортних засобів

За висновком судді, причиною ДТП стало
порушення п.п. 10.1, 10.3 ПДР водієм ОСОБА_2,
який під час руху не переконався, що це
не створить перешкоди чи небезпеки
іншим учасникам руху, не надав дорогу
автомобілю "Мерседес Бенц", що рухався у
попутному напрямку у сусідній п'ятій
смузі, на яку водій ОСОБА_2 мав намір
перелаштуватись, внаслідок чого
допустив зіткнення з автомобілем
"Мерседес Бенц".

Такий висновок відповідає схемі ДТП, на
якій зазначено напрямок руху обох
учасників ДТП, місце зіткнення та
розташування транспортних засобів
після ДТП, яка складена в присутності
обох учасників ДТП, ними ж підписана
без застережень, протоколу про
адміністративне правопорушення, даних
огляду транспортних засобів, пояснень
водія ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_3,
фотознімками та відеозаписом з
реєстратора.

Що стосується доводів апеляційної
скарги про заінтересованість свідка
ОСОБА_3, то апеляційний суд вважає їх
необґрунтованими та такими, що не
заслуговують на увагу, оскільки вони
спростовуються іншими зібраними по
справі доказами, які суддя
проаналізував та дав їм належну оцінку.

Твердження апелянта, про те, що із-за
перевищення допустимої швидкості
водієм «Мерседес» сталось ДТП не
ґрунтуються на вимогах Правил
дорожнього руху, оскільки навіть за
умови порушення ОСОБА_1 вимог ПДР, щодо
швидкості руху не звільняло ОСОБА_2 від
виконанням вимог п.п. 10.1, 10.3 ПДР, що
також спростовує доводи апеляційної
скарги про позбавлення його надавати
докази, оскільки відмовлено у
задоволені клопотання про призначення
експертизи для визначення швидкості
руху автомобіля «Мерседес».

Таким чином, доводи апеляційної скарги
про відсутність в його діях складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП не
відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються поясненнями
водія ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3,
фотознімками, згідно з яких ОСОБА_2
рухався фактично перпендикулярно до
напрямку руху ОСОБА_1, в порушення п.п.
10.1, 10.3 ПДР.

Інших доказів на підтвердження
винності ОСОБА_1 в даній
дорожньо-транспортної пригоди в
апеляційній скарзі не наведено.

Не є обґрунтованими і доводи
апеляційної скарги про недопустимість
доказів у виді фото та відео зйомки ДТП,
в зв'язку з відсутністю даних про
сертифікацію та повірку приладів,
якими вони здійснювалися. Оскільки
відповідно до приписів ст. 251 КУпАП
доказами в справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, ці дані встановлюються в тому
числі речовими доказами, показаннями
технічних приладів та технічних
засобів, що мають функції фото- і
кінозйомки, відеозапису. До яких
відноситься і відео реєстратор,
відеозапис якого правомірно було
використано як доказ у даній справі про
адміністративне правопорушення.
Відносно сертифікації та повірки відео
реєстратора, як про це ставиться в
апеляційні скарзі, то згідно з
приписами Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС № 111,
затвердженої Наказом МВС від 27.03.2009
року, це стосується засобів фото- і
кінозйомки, відеозапису, які
використовуються при нагляді за
виконанням правил, норм і стандартів,
що стосується забезпечення безпеки
дорожнього руху та використовуються
працівниками міліції, а не відео
реєстраторів, які використовуються
водіями.

Доводи ОСОБА_2 про порушенням суддею
вимог відносно місця розгляду справи
не ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки ч.1 ст.276 КУпАП встановлено, що
справа про адміністративне
правопорушення розглядається за
місцем його вчинення. Частиною 2
вказаної статті передбачено, що справа
про адміністративне правопорушення
передбачене ст. 124 КУпАП також може
розглядатися за місцем обліку
транспортного засобу або за місцем
проживання порушника. Однак
враховуючи, що протокол про
адміністративне правопорушення був
направлений, у відповідності до вимог
ч.1 ст. 276 КУпАП, в суд по місцю його
вчинення, тому суддя Печерського
районного суду м. Києва на законних
підставах розглянув дану справу.

Також, інші доводи апелянта про
порушення суддею вимог ст. 196 ЦПК
України не є обґрунтованими, оскільки
відповідно до ст. 1 ЦПК України та ст. 2
КУпАП норми ЦПК України не поширюються
на правовідносини пов'язані з
розглядом справ про адміністративні
правопорушення. А за змістом ч.1 ст.285
КУпАП передбачено, що постанова по
справі про адміністративне
правопорушення оголошується негайно
після закінчення розгляду справи, що не
передбачає виходу судді до нарадчої
кімнати.

Таким чином, розглянувши справу, суддя
правильно дійшовши до висновку про
винуватість водія ОСОБА_2 у вчиненні
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП закрив провадження у справі в
зв'язку з закінченням строку
накладення адміністративного
стягнення, а тому апеляційну скаргу,
щодо скасування постанови судді та
закриття провадження у справі, слід
залишити без задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити
без задоволення, а постанову судді
Печерського районного суду м. Києва від
01.08.2013 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню
не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва
М.П.Худик

Справа № 33/796/1220/2013 Категорія: ст. 124
КУпАП

Головуючий у першій інстанції
Білоцерківець О.А.

Доповідач Худик М.П.