Справа № 784/4026/13 18.09.2013 18.09.2013 18.09.2013
Номер провадження: 33/784/227/13
Провадження №33/784/227/13 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2013 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Рудяк А.В., при секретарі Рябеженко А.А., за участю захисника адвоката ОСОБА_3, переглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15.08.2013 року, якою

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, працює водієм у «Веселинівській автоколоні №3», зареєстрований і проживає ІНФОРМАЦІЯ_3,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців.

Згідно постанови суду ОСОБА_4 10.07.2013 року о 15 год. 50 хв., керуючи т/з ВАЗ-21033 д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння по вул. Одеській в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, різко загальмував на перехресті вулиць Набережної і Одеської і не впевнившись у безпеці свого маневру, здійснив рух заднім ходом, допустивши зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 д.н. 150 145, який рухався позаду в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

В апеляції ОСОБА_4 просить постанову змінити, помякшивши накладене адміністративне стягнення та призначити замість позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців - штраф у розмірі 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Вважає, що судом не в повній мірі враховані характер вчиненого правопорушення, яке вчинив вперше, дані про його особу: працює водієм у «Веселинівській автоколоні №3» і не має іншого джерела доходів для існування, має на утриманні літню бабусю та обставини, що помякшують відповідальність щире розкаяння та добровільне відшкодування збитків.

Водночас стверджує, що судом не встановлено і не зазначено які саме вимоги ПДР України ним порушено, в звязку з чим неможливо встановити чи є пошкодження транспортних засобів наслідком порушення ним ПДР України.

Заслухавши думку захисника ОСОБА_3 на підтримку апеляції ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляція ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні, викладені в постанові.

Так, вина ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП, підтверджується дослідженим в судовому засіданні протоколом про адміністративне правопорушення серії АГ2 №037022 від 10.07.2013 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 10.07.2013 року о 15 год. 50 хв., керуючи т/з ВАЗ-21033 д.н. НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння по вул. Одеській в смт. Веселинове Веселинівського району Миколаївської області, різко загальмував на перехресті вулиць Набережної і Одеської і не впевнившись у безпеці свого маневру, здійснив рух заднім ходом, допустивши зіткнення з автомобілем ВАЗ-21093 д.н. 150 145, який рухався позаду в попутному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.10 ПДР України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. (а.с.1)

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується схемою місця ДТП (а.с.2), протоколом огляду місця ДТП (а.с.3), якими зафіксовано обставини ДТП та механічні пошкодження автомобілів, висновком лікаря по медичного огляду ОСОБА_4 (а.п.4), яким зафіксовано перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного спяніння, а також поясненнями ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та визнавальними показаннями ОСОБА_4 в суді.

Таким чином суд, дослідивши всі обставини справи, прийшов до вірного висновку про винність ОСОБА_4 у порушенні пунктів ПДР України, зазначених у вказаному адміністративному протоколі та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 124 КУпАП.

За такого є безпідставними твердження апелянта про не встановлення судом обставин ДТП, а також не встановлення причинно-наслідкового звязку порушення ним ПДР України з пошкодженням транспортних засобів.

Визначаючи міру відповідальності, суд вірно врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, яке є грубим порушенням ПДР України та безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, наявні в справі данні про особу правопорушника, який працює водієм і раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не одружений, ступінь його вини та ставлення до вчиненого правопорушення, зокрема, визнання вини та розкаяння у вчиненому, що визнано обставиною помякшуючою відповідальність.

Водночас, суд врахував як обставини, що обтяжують відповідальність, вчинення ОСОБА_4 правопорушення в стані спяніння, а також його протиправну поведінку безпосередньо після вчинення ДТП, а саме продовження протиправної поведінки, незважаючи на вимогу уповноважених на це осіб припинити її, що підтверджується дослідженими в суді постановою суду від 06.08.2013 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.185 КУпАП, а також висновком лікаря про перебування в стані спяніння.

Саме з огляду на вищезазначені обставини суд призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_4 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень в межах санкції ч.1 ст.124 КУпАП.

Факт роботи ОСОБА_4 водієм у «Веселинівській автоколоні №3», на який він посилається як на підставу для помякшення відповідальності через відсутність іншого джерела доходів для існування, не зменшує суспільної небезпеки вчиненого правопорушення та істотно не впливає на обрану судом міру відповідальності.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою дані про перебування на його утриманні бабусі похилого віку, яка потребує стороннього догляду, не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції апелянт на це не посилався.

Не надав апелянт документів відповідної форми на підтвердження цієї обставини і до апеляційної скарги та в судове засідання апеляційного суду.

Є безпідставним твердження апелянта про добровільне відшкодування ним збитків або усунення заподіяної шкоди, оскільки це не ґрунтується на матеріалах справи. Не надано жодного відповідного документу про таке і апеляційному суду.

За таких обставин накладене судом стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 місяців відповідає характеру і обставинам вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини, майновому та сімейному стану, а також іншим обставинам справи.

З огляду на наведене, відсутні підстави для зміни постанови суду, як просить апелянт.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову судді Веселинівського районного суду Миколаївської області від 15.08.2013 року, відносно ОСОБА_4 без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2