А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

22.11.2013 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю потерпілої ОСОБА_1, представника потерпілої адвоката ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ТОВ «Казка» (м. Ужгород, пл. Богдана Хмельницького,3), передбачене ч.1 ст.41 КУпАП, за апеляцією представника потерпілої ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2012,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді місцевого суду провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В оскарженій постанові судді від 17.12.2012 йдеться про наступне.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 28.11.2012 № 07-17-029/0848 директор TOB «Казка» ОСОБА_3 при звільненні працівниці ОСОБА_1 з роботи днем 09.10.2012 згідно наказу № 3 від 16.11.2012 в порушення вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст.116 КЗпП України в день звільнення останньої не забезпечила виплату розрахунку на загальну суму 325,98 грн., в тому числі компенсацію за невикористанні 16 календарних днів щорічної відпустки, а також не видала трудову книжку.

Суддею встановлено відсутність в діянні ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки з наданих останньою документів слідує, що вона неодноразово зверталася до ОСОБА_1 з проханням зявитися на роботу для врегулювання трудових відносин «між роботодавцем та працівником», оскільки працівник ОСОБА_1 без поважних причин не зявлялася на робочому місці. Так, ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 надіслано ряд повідомлень: 08 та 15.10.2012 про необхідність зявитися на роботу для дачі пояснення щодо причин невиходу на роботу, а 24.10.2012 для «впорядкування» трудових відносин; 19.11.2012 про звільнення з відповідним наказом № 3 і з проханням зявитися 23.11.2012 на підприємство для отримання трудової книжки і розрахунку; 30.11.2012 і 06.12.2012 ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 повторно надсилалися аналогічні останньому повідомлення та прохання.

Наведені обставини підтверджуються рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 25.10.2012, 19 і 30.11.2012,07.12.2012.

При прийнятті суддею рішення враховано та відображено положення ст.116 КЗпП України якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В апеляційній скарзі представник потерпілої зазначає, що суддею не сповіщено потерпілу ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, а отже і не надано їй можливості надати пояснення та користуватися передбаченими ст.269 КУпАП правами.

Суд не звернув увагу на те, що потерпіла зверталася у ТОВ «Казка» із заявами від 18.10.2012 (отримана товариством 19.10.2012) та від 13.12.2012 з вимогами про розрахунок та видачу їй трудової книжки шляхом надіслання її поштою в порядку п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, однак вказані вимоги задоволені не були.

Отже, суд не мав підстав закривати справу щодо ОСОБА_3 за відсутністю складу правопорушення, оскільки такий наявний.

Крім того, суддя не заслухав особу «правопорушника», а прийняв як доказ надані «правопорушником» незасвідчені копії документів.

Підставою для здійснення перевірки ТОВ «Казка» інспекцією праці була заява потерпілої ОСОБА_1 про невиплату заробітної плати за період з лютого по жовтень 2012 року та невидача трудової книжки, що є грубим порушенням трудового законодавства та кримінальним (ст.ст. 172,173,175 КК України), а не адміністративним правопорушенням.

З цих підстав представник потерпілої просить скасувати зазначену постанову судді від 17.12.2012, а матеріали передати прокурору або органу досудового розслідування в порядку ст.253 КУпАП.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали повністю та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_3 на апеляційний розгляд справи не зявилася, будучи належно повідомлена про час та місце судового засідання, як за місцем проживання, так і роботи (а.с. 126,127). Заперечення проти апеляційної скарги адвоката ОСОБА_2 не подавала.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, свідків: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд визнає, що клопотання представника потерпілої про поновлення пропущеного ОСОБА_1 10-денного строку на апеляційне оскарження постанови судді підлягає задоволенню відповідно до ст.289 КУпАП, оскільки в матеріалах справи (а.с. 43) міститься супровідний лист Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, з якого слідує, що копію оскарженої апелянтом постанови судді відправлено лише ОСОБА_3, однак відсутні будь-які докази про вручення постанови апелянту.

Апеляційна скарга на постанову судді від 17.12.2012 підлягає частковому задоволенню) з таких підстав.

Згідно ст.ст. 280, 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскарженої постанови вбачається, що ці вимоги закону не додержано судом першої інстанції, оскільки у відсутності потерпілої не було встановлено всіх обставин справи, а отже і не досліджено всіх доказів, зокрема наданих потерпілою апеляційному суду адресованих директору ТОВ «Казка» ОСОБА_3 листів (заяв) ОСОБА_1 від 18.10.2012 та від 13.12.2012 з вимогами про розрахунок та видачу їй трудової книжки шляхом надіслання її поштою. З наданих потерпілою в апеляційному суді пояснень слідує, що в листопаді-грудні 2012 року вона на виконання зазначених вище листів ОСОБА_3 зявлялася до ТОВ «Казка» за розрахунком і трудовою книжкою, однак їй відмовили у прийомі до директора та бухгалтера, не зважаючи на її півгодинне очікування. Ці обставини підтвердили свідки ОСОБА_6 (колишній кухар ТОВ «Казка») та ОСОБА_4, які прийшли на підприємство разом з ОСОБА_1

З цих підстав та відповідно до вимог ст.294 ч.7, ч.8 п.3 КУпАП оскаржена ОСОБА_1 постанова судді підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови.

Як встановлено апеляційним судом, 16.11.2012 директор TOB «Казка» ОСОБА_3, видавши наказ № 3 про звільнення працівниці ОСОБА_1 з 09.10.2012 з роботи, в порушення вимог ч.1 ст.47, ч.1 ст.116 КЗпП України в день звільнення останньої не забезпечила виплату розрахунку на загальну суму 325,98 грн., в тому числі компенсацію за невикористанні 16 календарних днів щорічної відпустки та не вжила заходів з видачі ОСОБА_1 трудової книжки.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому, що відображено у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 3), її винуватість повністю підтверджуються: протоколом про адміністративне правопорушення від 28.11.2012 № 07-17-029/0848, актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 28.11.2012 № 07-17-029/0883 (а.с. 2-3,4-7,9), заявами ОСОБА_1 від 18.10.2012, 13.12.2012 з вимогами до директора ТОВ «Казка» ОСОБА_3 про розрахунок та видачу трудової книжки шляхом надіслання її поштою (а.с. 59-61) та наданими в апеляційному суді поясненнями потерпілої ОСОБА_1 (опитаної за її клопотання також і в якості свідка в порядку ч.3 ст.269, ст.272 КУпАП) та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_4

Відповідно до ст.ст. 47,116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 (далі Інструкція), якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання

трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як правильно встановлено суддею, ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 надіслано ряд повідомлень: 08 та 15.10.2012 про необхідність зявитися на роботу для дачі пояснення щодо причин невиходу на роботу, а 24.10.2012 для «впорядкування» трудових відносин; 19.11.2012 про звільнення з відповідним наказом № 3 і з проханням зявитися 23.11.2012 на підприємство для отримання трудової книжки і розрахунку; 30.11.2012 і 06.12.2012 ОСОБА_3 на адресу ОСОБА_1 повторно надсилалися аналогічні останньому повідомлення та прохання, отримання яких підтверджуються рекомендованими повідомленнями про вручення ОСОБА_1 поштового відправлення (зворот а.с. 17,19,22,23).

Однак, самі по собі листи ОСОБА_3 до ОСОБА_1 з проханням зявитися 23.11.2012 та в інші дні на підприємство для отримання трудової книжки і розрахунку не свідчить про те, що розрахунок з останньою було проведено відповідно до вимог ст.47 КЗпП матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_3 письмово повідомила працівника ОСОБА_1 про нараховані суми, належні останній при звільненні та те, що ці суми в дійсності нараховані.

ОСОБА_1 в своїх заявах від 18.10.2012, 13.12.2012, перша отримана директором ТОВ «Казка» ОСОБА_3 19.10.2012 (а.с. 59-60) просила надіслати їй трудову книжку саме поштою відповідно до п. 4.2 Інструкції і ця її вимога залишена без задоволення.

Зазначена в апеляційній скарзі вимога про закриття справи з її направленням прокурору або органу досудового розслідування в порядку ст.253 КУпАП задоволенню не підлягає, оскільки матеріали справи не дають підстав вважати, що у вищевказаних діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення зазначені в апеляції доводи стосовно невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з лютого по жовтень 2012 року не стосуються даної конкретної справи і можуть бути предметом окремої перевірки.

Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_3 у вчиненому доведена повністю та кваліфікує її дії за ч.1 ст.41 КУпАП, як порушення вимог законодавства про працю.

Оскільки на момент розгляду справи апеляційним судом сплив передбачений ч.2 ст.38 КУпАП тримісячний строк, протягом якого на ОСОБА_3 може бути накладено адміністративне стягнення, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог п.7 ст.247 КУпАП.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 38,289,294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілої адвоката ОСОБА_2 задовольнити, поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2012 щодо ОСОБА_3 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.41 КУпАП.

Апеляційну скаргу представника потерпілої задовольнити частково.

Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2012 скасувати.

ОСОБА_3 визнати винуватою за ч.1 ст.41 КУпАП, а провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП у звязку із закінченням передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя