Справа № 537/4232/13-п
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2013 року м. Кременчук

Суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, 07.08.1974 р.н, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, який працює начальником управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2,

за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АА №160338/149 від 24.07.2013 року, складеного головним державним інспектором праці ОСОБА_3, протягом 2012 року начальник управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці ОСОБА_2, як роботодавець, не виконав нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, тим самим порушив ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні. Так, зазначеними вимогами закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Згідно копії звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2012 рік, в управлінні Пенсійного фонду України в м. Кременчуці середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становила 118 осіб. Кількість інвалідів, штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях в Управлінні становить 5 осіб. Середньооблікова кількість штатних працівників, що фактично працюють в Управлінні, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, 3 особи, а тому норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, не виконано.

В судовому засіданні ОСОБА_2 просив закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 188-1 КУпАП за відсутності в його діях складу правопорушення. В обґрунтування своєї правової позиції пояснив, що в його діях відсутня суб'єктивна сторона вказаного правопорушення. Зазначив, що кожен рік Управління пенсійного фонду України в м. Кременчуці відповідно до вимог законодавства, подає звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів, в якому зазначено кількість інвалідів штатних працівників, що повинні працювати на робочих місцях, а також вказано кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, що фактично працюють в установі. Зі звіту за 2012 рік вбачається, що кількість штатних працівників інвалідів менше ніж встановлено ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні. Проте Центр зайнятості не направив жодного інваліда для працевлаштування в Управління Пенсійного фонду в м. Кременчуці. Обовязок управління по створенню робочих місць для інвалідів не є обовязком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування. Прийняття на посади в Управління здійснюється на конкурсній основі у відповідності до ст.15 Закону України Про державну службу та Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002 року №169. На протязі 2012 року в Управлінні була вільна вакантна посада. 25.05.2012 року оголошено конкурс, шляхом подачі до Кременчуцької міської телерадіокомпанії відповідного оголошення. Серед кандидатів на вільну вакантну посаду не було осіб, що мають інвалідність. Центр зайнятості населення не направляв жодного інваліда для працевлаштування. В обґрунтування вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.188-1 КУпАП, не було наведено фактів про відмову інвалідам у прийнятті на роботу в Управління. Наведене підтверджує відсутність в діях ОСОБА_2 субєктивної сторони правопорушення. Разом з тим, ОСОБА_2 зазначив, що УПФУ в м. Кременчуці діє на підставі Положення про Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах, у містах України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 21.05.2002 року за №442/6730, та є територіальним органом Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністерства соціальної політики України. ОСОБА_2 в своїй діяльності керується Положенням про Управління Пенсійного фонду України в районах містах, районах у містах, а також у містах та районах, в п.3.2 якого встановлено, що штатний розпис Управління Пенсійного фонду в м. Кременчуці та кошторис видатків на його утримання затверджується регіональним управлінням Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, ОСОБА_2 стверджував, що до його компетенції не віднесено збільшення штату Управління, в тому числі для влаштування інвалідів. А тому він не є субєктом правопорушення.

Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

За змістом ст.ст. 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ст..9 КУпАП вбачається, що відповідальність за адміністративне правопорушення настає за наявності вини особи, яка є суб'єктом правопорушення.

Постановою Верховного Суду України від 26.06.2012 року, яка є обовязковою для застосування судами України, висловлена така правова позиція для вирішення питання щодо відповідальності за невиконання нормативу робочих місць з працевлаштування інвалідів.

Так, за змістом статті 19 Закону Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Згідно зі статтею 18 Закону Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (у редакції до 18 березня 2006 року) працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Законом України від 23 лютого 2006 року № 3483-ІV Про внесення змін до деяких законів України щодо реалізації інвалідами права на трудову зайнятість зазначену статтю було викладено в іншій редакції, а Закон Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні доповнено статтею 18-1, за змістом якої пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Така ж правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 20.06.2011 року у справі №21-60а11.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, працює начальником управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, що підтверджено довідкою АБ №597968 з ЄДРПОУ.

В п.3.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року №8-2, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 21.05.2002 року за №442/6730, встановлено, що штатний розпис Управління та кошторис видатків його утримання начальник управління подає регіональному управлінню Фонду для затвердження. Таким чином начальник Управління ОСОБА_2 не має повноважень для збільшення штату працівників для створення нормативу робочих місць з метою працевлаштування інвалідів.

В 2012 році в Управлінні була одна вільна посада провідного спеціаліста юрисконсульта.

Відповідно до Порядку проведення конкурсу на заміщення вакантних посад державних службовців, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2002року №169, із повідомленням в ЗМІ 25.05.2012 року було оголошено конкурс на зайняття вакантної посади в Управлінні. Проте інваліди не приймали участі у конкурсі, Центр зайнятості не направив осіб для працевлаштування на цій посаді.

02 січня 2013 року Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, з дотриманням вимог закону, подало звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2012 рік, в якому зазначено, що кількість фактично працюючих в Управлінні штатних працівників, яким встановлено інвалідність, на дві одиниці менше кількості штатних працівників-інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, відповідно до вимог ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні.

24.07.2013 року територіальною державною інспекцією з питань праці у Полтавській області проведено перевірку додержання Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кременчуці законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування за період 2012 року, про що складено акт №16-03/38/126. В Акті встановлено, що кількість фактично працюючих в Управлінні штатних працівників, яким встановлено інвалідність, на дві одиниці менше кількості штатних працівників-інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, відповідно до вимог ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні. Таким чином не виконано норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбачений законом.

В матеріалах справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-1 КУпАП відсутні відомості, що Центр зайнятості направляв в Управління інвалідів для працевлаштування.

Також відсутні відомості, що начальник управління ОСОБА_2 відмовив інвалідам у працевлаштуванні.

З огляду на наведене, суд вважає відсутньою вину ОСОБА_2, (у формі умислу чи необережності) у невиконанні нормативу робочих місць працевлаштування інвалідів, що вказує на відсутність в його діях субєктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП.

Суд вважає, що фактично ОСОБА_2 притягується до відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами служби зайнятості необхідної кількості інвалідів для їх працевлаштування, а також за відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватись в Управлінні ПФУ в м. Кременчуці. що не узгоджується зі змістом ст..9 розділу ІІ КУпАП про адміністративне правопорушення і адміністративну відповідальність. Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, обов'язок зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування

З огляду на наведене в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.2 ст.188-1 КУпАП.

Відповідно до вимог ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КпАП України суд,

п о с т а н о в и в :

Закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.188-1 КУпАП, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 діб з моменту винесення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1