Справа № 525/887/13-п
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2013 року суддя Великобагачанського районного суду Полтавської області Лисенко Н.В., розглянувши матеріали, які надійшли від Територіальної державної інспекції з питань праці в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 41 КУпАП

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,

що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2

вул. Жовтнева, 112, приватного підприємця, ідентифікаційний

номер НОМЕР_1, протягом року до адміністративної відповідальності

не притягувалася,-

встановив:

До суду 16 липня 2013 року надійшов адміністративний матеріал, складений державним інспектором праці ОСОБА_2 про притягнення приватного підприємця ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 41 КУпАП.

З протоколу про адміністративне правопорушення № 16-06-27/48 від 11 липня 2013 року вбачається, що 11 липня 2013 року було встановлено, що приватний підприємець ОСОБА_1 використовує найману працю працівника ОСОБА_3 Трудові відносини підприємця та працівника оформлені трудовим договором від 01.04.2010 року, зареєстрованого у Великобагачанській РЦЗ 01.04.2010 року. Згідно даних табелів обліку робочого часу і розрахунково-платіжних відомостей за квітень грудень 2010 року, січень-грудень 2011 року, січень - груднень 2012 року, січень-червень 2013 року працівнику ОСОБА_4 не надавалися щорічні основні відпустки тривалістю, визначеної ст. 6 Закону України Про відпустки, чим порушено її право на відпустку, передбачене ст. 2 Закону України Про відпустки. Також у приватного підприємця ОСОБА_1 з 20.05.2013 року по 25.05.2013 року проходила стажування неповнолітня ОСОБА_5В, без оформлення відповідного договору, якій вона давала направлення на навчання, чим порушено вимоги ст. 24 КЗпП України в частині укладення трудового договору.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в скоєнні правопорушення визнала частково і суду пояснила, що з протоколом вона ознайомлена, дійсно вона використовувала найману працю працівника ОСОБА_4Л, з 01.04.2010 року і їй офіційно не надавалися щорічні основні відпустки тривалістю, визначеної ст. 6 Закону України Про відпустки". Вона також не укладала трудового договору з ОСОБА_5, так як остання не виконувала роботу перукаря, а була на стажуванні. Хто така ОСОБА_6, яка згадується в протоколі, їй невідомо. У вчиненому щиро розкаювається, зобовязувалася в подальшому не вчиняти подібних правопорушень.

Суддя, дослідивши матеріали справи: протокол про адміністративне правопорушення 16-06-27/48 від 11 липня 2013 року (а.с.1), акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування (а.с. а.с.2-9), пояснення ОСОБА_1 (а.с.10), приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1., порушивши вимоги законодавства про працю, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не встановлено.

Обставиною, що помякшує покарання, є щире розкаяння винної.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_1 стягнення у виді мінімальної суми штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 41 КУпАП.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст. 280, 283, 284, 289, 294 КУпАП, -

постановив:

Визнати ОСОБА_1 эвинною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (пятсот десять) грн. на користь держави.

Апеляційну скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Полтавської області через Великобагачанський районний суд.

Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя