Справа № 728/729/13-п
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2013 року суддя Бахмацького районного суду Чернігівської області Глушко О.І. при секретарі Макаренко Ю.Г., розглянувши матеріали, які надійшли із територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 Жовтнева, буд.№ 60, кв.№ 38, українця, громадянина України, одруженого, утриманців не маючого, не військовозобовязаного за віком, стан здоровя задовільний, працюючого виконавчим директором ТОВ СП „Агродім, на протязі року до адміністративної відповідальності не притягався,-

за ст. 41 ч.1 КУпАП

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1, будучи виконавчим директором ТОВ СП „ Агродім, порушив вимоги законодавства про працю, що виразилося в наступному:

1. В порушення вимог ст.ст. 57, 66, 67, 69 КЗпП України працівникам служби охорони

ТОВ «СП Агродім час початку та закінчення щоденної роботи, перерви для відпочинку та

харчування, вихідні дні документальними графіками не визначається, в тому числі й в

березні 2013 року охороннику ОСОБА_2 час початку та закінчення щоденної роботи,

перерви для відпочинку та харчування, вихідні дні - документальним графіком не визначено, як наслідок працівник ОСОБА_2 не ознайомлений із істотними умовами

праці, чим порушено вимоги ст. 29 КЗпП України;

2. Охоронники ТОВ «СП Агродім» ОСОБА_3, ОСОБА_4 працювали позмінно

у тому числі й в липні-грудні 2012 року, але в табелях обліку робочого часу за липень-грудень 2012 року відображено щомісячно лише норму робочого часу при 40-ка годинному робочому тижні (по 8 годин щоденно в день, вихідні дні - суббота, неділя та святкові дні), як наслідок в товаристві належним чином не забезпечується достовірний облік робочого часу кожного працівника, що є триваючим порушенням вимог ч.2 ст. ЗУ Закону України „Про оплату праці". Відсутність забезпечення достовірного обліку робочого часу кожного працівника не надає можливості встановити факт роботи працівників у святкові дні, роботу у надурочні години, а відповідно встановити реальну заробітну плату, яку повинні були отримувати працівники ОСОБА_3, ОСОБА_4 за фактично відпрацьований час.

3. Виплата заробітної плати в підприємстві проводиться пізніше семи днів після

закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так наприклад, відповідно до зведеної

відомості сумм для зарахування на рахунки працівників - заробітну плату за січень 2013

року працівникам товариства було виплачено лише 23 лютого 2013року, чим порушено

вимоги частини першої та другої статті 115 КЗпП України;

4. При звільненні працівників не проводиться виплата всіх належних їм сум у день звільнення. Так, згідно наказу № 323к від 26 грудня 2012 року охоронника ОСОБА_4 було звільнено з роботи 26 грудня 2012 року за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу № 324к від 26 грудня 2012 року охоронника ОСОБА_3 було звільнено з роботи 26 грудня 2012 року за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП України однак виплату всіх сум, що належали звільненим працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_5 від товариства 26 грудня 2012 року в день звільнення, було зараховано на картрахунки 28 грудня 2012 року. Відповідно до наказу № 46к від 25 лютого 2013 року ОСОБА_6 було звільнено з роботи 25.02.2013 року, однак виплату всіх сум, що належали звільненій ОСОБА_6 від товариства 25.02.2013 року в день звільнення, було зараховано на картрахунок 26 лютого 2013 року, не в день звільнення, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 116 КЗпП України;

Зазначені порушення були виявлені в ході перевірки, яка проводилася 04-05 березня 2013 року.

Особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судовому засіданні винним себе визнав повністю.

Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення № 25-04-010/180 від 05.03.2013 року, актом перевірки № 25-04-010/238 від 05.03.2013 року, власним визнанням вини в судовому засіданні.

В діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КупАП.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи відомості про особу, що притягається до адміністративної відповідальності, обставин справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.41 ч.1, 283, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КУпАП і призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п»ятсот десять) гривень.

ОСОБА_1 зобов»язаний сплатити вказаний штраф у передбачений ч.1 ст. 307 КУпАП п»ятнадцятиденний термін з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п»ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення і повідомити про це суд шляхом представлення документа про його сплату.

У разі несплати штрафу у зазначений строк в добровільному порядку, його стягнення проводиться примусово і з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ч. 2 ст. 308 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на неї може бути внесено подання прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя О.І Глушко