Справа № 531/1740/2013
Провадження № 2-а/531/46/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2013 року Карлівський
районний суд Полтавської області у
складі: головуючого судді Жмурко П.Я.,
при секретарі судових засідань –
ОСОБА_1, за участю позивача – ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Карлівського райсуду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора
ДПС роти ДПС при УМВС України в
Кіровоградській області, старшого
сержанта міліції ОСОБА_3 про визнання
дій інспектора незаконними та
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №091281 від 27.08.2013 року , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом в якому
просить суд визнати протиправними дії
відповідача, щодо складення відносно
нього протоколу про адміністративне
правопорушення серії АБ2 №882975 та
винесення постанови серії АА2 №091281 від
27.08.2013 року. Позивач просить суд
скасувати зазначену постанову і
закрити провадження у справі про
адміністративне правопорушення, за
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення.

В адміністративному позові позивач
посилається на те, що 27.08.2013 року на а/д
Знам*янка-Луганськ в с. Веселе
Кіровоградської області, рухаючись на
автомобілі НОМЕР_1, зі швидкістю в межах
60 км/год., він був зупинений
відповідачем, який повідомив, що
причина зупинки – перевищення
швидкості. З вказаних підстав, щодо
ОСОБА_2 було складено протокол та
винесено постанову, в яких зазначено
про порушення п. 12.4 ПДР, за що
передбачено відповідальність ч. 1 ст. 122
КУпАП. Позивач вважає, що постанова
винесена з порушенням вимог Закону, а
тому підлягає скасуванню. Позивач
посилається на те, що рухався в межах
встановленої швидкості, а патрульний
автомобіль ДАІ рухався в зустрічному
напрямку, при цьому, зі слів
відповідача, працівниками ДАІ було
зафіксовано перевищення швидкості за
допомогою приладу «Візир» (прилад
лежав на передній панелі службового
автомобіля ДАІ). Позивач пояснив
інспектору, що не згоден з зазначеними
ним обставинами, проте його пояснення
при складанні протоколу і винесенні
постанови не було враховано, а
інспектор продемонстрував зафіксовану
на приладі швидкість - « 92 км». Позивач
також посилається на порушення
інспектором вимог статей 245, 280 КУпАП,
щодо всебічного і повного з’ясування
обставин справи, на відсутність
документів передбачених статтями 10-15
ЗУ «Про метрологію та метрологічну
діяльність», на відсутність доказів
вчинення ним правопорушення, порушення
його права на захист, відсутність
відомостей про допуск відповідача до
роботи з приладом вимірювання.

В судовому засіданні позивач підтримує
позовні вимоги у повному обсязі, з
підстав зазначених у позовній заяві, і
просить суд задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не
з’явився. Про час, дату та місце
розгляду справи відповідач був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення. Причину неявки
в судове засідання, відповідач суду не
повідомив; жодних заяв чи заперечення
від нього не надходило.

Заслухавши пояснення позивача та
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, з наступних
підстав.

В судовому засіданні досліджено
оскаржувану постанову та протокол на
підставі якого вона винесена. Згідно з
зазначеними в документах обставинами,
27.08.2013 року керуючи автомобілем НОМЕР_1,
на 26 км. а/д Знам*янка-Луганськ в с.
Веселе, ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.4 ПДР
(перевищив встановлене обмеження
швидкості руху на 32 км.), чим скоїв
правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122
КУпАП (перевищення встановленого
обмеження швидкості руху, більше як на
20 км.). (а.с. 8, 9) З зазначеними в протоколі
та постанові обставинами ОСОБА_2 не
згоден і виходячи з доводів позовної
заяви, вважає дані обставини не
доведеними.

З протоколу про адміністративне
правопорушення вбачається, що при його
складанні, в графі «пояснення особи, що
притягається до адміністративної
відповідальності», ОСОБА_2 зазначив -
«Правил дорожнього руху не порушував».
Друге речення, зазначене ОСОБА_2 в цій
графі, прочитати не можливо, проте на
підставі прочитаного, суд може зробити
висновок про те, що свою вину ОСОБА_2 не
визнавав. (а.с. 8)

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо
він заперечує проти
адміністративного позову.

Копія позовної заяви, разом з доданими
до неї документами, були направлені
відповідачу, при цьому, ухвалою судді
від 06.09.2013 року, останньому було
роз’яснено його право подати письмові
заперечення проти позову. Таким правом
відповідач не скористався.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються зокрема, протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
свідків, показаннями технічних
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Окрім протоколу по справі про
адміністративне правопорушення від
27.08.2013 року, в матеріалах
адміністративної справи відсутні інші
докази вини ОСОБА_2 Сам протокол, не є
достатнім доказом, оскільки відповідач
не визнав зазначені в ньому обставини
ні при складанні протоколу, ні в
судовому засіданні.

Свідки скоєння ОСОБА_2
адміністративного правопорушення, в
протоколі не зазначені; фото- чи відео
фіксація порушення не проводилась.
Відповідачем не було спростовано
зазначені у позові обставини, щодо
відсутності документів про допуск
інспектора до роботи з приладом, про
повірку робочого засобу вимірювальної
техніки, його допуск до роботи на
території України.

Таким чином, в матеріалах справи не
достатньо доказів вини ОСОБА_2 у
скоєнні правопорушення передбаченого
ч. 1 ст. 122 КУпАП. Оскільки вина ОСОБА_2 не
доведена, то винесена відповідачем
постанова є незаконною.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає за можливе визнати
протиправними дії інспектора
Сухолуцького В.А., щодо складання
протоколу і винесення постанови,
відносно ОСОБА_2, за вчинення ним 27.08.2013
року правопорушення передбаченого ч. 1
ст. 122 КУпАП. З зазначених підстав, суд
також вважає за можливе скасувати
оскаржувану постанову.

Одночасно з цим, в задоволенні позову в
частині закриття провадження у справі
про адміністративне правопорушення
необхідно відмовити, оскільки суд
розглядає адміністративний позов
ОСОБА_2, в порядку КАС України, а не
справу про адміністративне
правопорушення в порядку КУпАП.

Керуючись ст. 251 КУпАП, ст. ст. 69, 71, 100, 251,
280, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
інспектора ДПС роти ДПС при УМВС
України в Кіровоградській області,
старшого сержанта міліції ОСОБА_3 про
визнання дій інспектора незаконними та
скасування постанови по справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №091281 від 27.08.2013 року - задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії інспектора
ДПС роти ДПС при УМВС України в
Кіровоградській області, старшого
сержанта міліції ОСОБА_3, щодо
складання протоколу про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №882975 від 27.08.2013 року та винесення
постанови у справі про адміністративне
правопорушення серії АА2 №091281 від
27.08.2013 року.

Скасувати постанову у справі про
адміністративне правопорушення серії
АА2 №091281 від 27.08.2013 року, винесену
інспектором ДПС роти ДПС при УМВС
України в Кіровоградській області,
старшим сержантом міліції ОСОБА_4, якою
притягнуто до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 та накладено
на нього адміністративне стягнення у
виді штрафу у розмірі 15
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 255 грн., за
вчинення адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122
КУпАП.

В задоволенні позовних вимог в іншій
частині - відмовити.

Відповідно до ст. 171-2 КАС України
постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя
Жмурко П.Я.