АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 3/554/67/2013
Номер провадження 33/786/117/2013
Категорія: стаття 124 КУпАП
Головуючий у 1-й інстанції ЛИТВИНЕНКО
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2013 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, з участю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтава від 02.04.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, працюючий старшим інспектором Полтавської митниці (м. Полтава, вул. Пролетарська, 38), проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

- визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а справа відносно нього закрита провадженням в зв'язку з закінченням строків довності на підставі ст. 38 КУпАП

За постановою суду ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що 13 серпня 2012 року о 8 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки ВАЗ-21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Степового Фронту у м. Полтаві, у порушення вимог п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху, виїхав на перехресті з вул. Фрунзе у м. Полтаві, де допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2106, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, що рухався по вул. Фрунзе від вул. Матросова в напрямку вул. Київське Шосе у м. Полтаві, внаслідок чого автомобілі отримали технічні ушкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та прийняти нову, якою визнати його невинуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що він не порушував Правил дорожнього руху, оскільки рухався на зелений миготливий сигнал світлофора, який дозволяє рух і саме дана обставина встановлена суддею суду першої інстанції.

Вважає винуватим у вчиненні ДТП водія ОСОБА_3, який на його думку, порушив вимоги п. 16.5. ПДР, так як повинен був дати дорогу транспортному засобу, що завершує рух через перехрестя, і на дотримання даного пункту водієм розраховував ОСОБА_2

На думку апелянта судом не враховано наступне:

- при різкому гальмуванні, ОСОБА_2 міг допустити зіткнення із автомобілем який рухався або міг рухатися позаду;

- ОСОБА_3 не заперечував свою провину в суді першої інстанції;

- відповідно до відеозапису, переглянутому у суді, ОСОБА_3 розпочав свій рух через перехрестя набагато раніше ніж інші транспортні засоби, які рухалися в одному з ним напрямку та зустрічному.

Також вказує, що не мав можливості надати свій транспортний засіб для проведення експертного дослідження, призначеного судом, оскільки не був повідомлений вчасно про таку необхідність. В порушення закону суддею не прийнято рішення про доцільність проведення повторного дослідження (огляду) транспортних засобів.

Заслухавши апелянта ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_4, який вважав постанову суду законною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом статей 252, 280 КУпАП України при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та обєктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з'ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність події адміністративного правопорушення, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 14.08.2012 року серії ВІ1 №184577 та матеріалами до нього, а саме:

- схема пригоди (а.с.3);

- поясненнями водія автомобіля НОМЕР_3 ОСОБА_3, який пояснив, що 13.08.2012 року, керуючи вказаним автомобілем, він рухався по вул. Фрунце в м. Полтава в напрямку вулиці Київське шосе. На перехресті з вулицею Степового фронту водій зупинився на заборонений сигнал світлофора і, при включенні зеленого сигналу, почав рух через вказане перехрестя. В цей час з вул. Степового фронту на перехрестя виїхав автомобіль НОМЕР_4 та допустив зіткнення з його автомобілем (а.с.5);

- поясненнями водія автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_2, який пояснив, 13.08.2012 року, керуючи автомобілем НОМЕР_5 він рухався по вул. Степного фронту в Полтаві, під час руху через перехрестя вказаної вулиці із вулицею Фрунзе на зелений миготливий сигнал світлофору відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 (а.с.6).

Із змісту постанови судді слідує, що ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні п. 8.7.3. Правил дорожнього руху України, а саме: рухаючись на заборонений сигнал світлофора, допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 21.06. державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Посилання судді на підпункт в) пункту 8.7.3 ПДР, відповідно до якого ОСОБА_2 зробив висновок що він визнаний винним у порушенні саме цього пункту ПДР, вжито суддею в контексті аналізу показань правопорушника. Далі по тексту суддею зазначено, що ОСОБА_2 мав би передбачити можливості ввімкнення сигналу світлофора, що забороняє рух та відреагувати на небезпеку у вигляді автотранспорту, який виїхав на перехрестя по вул. Фрунзе.

Твердження про те, що ОСОБА_3 погодився із притягненням його до адміністративної відповідальності за порушення п.10.1 ПДР, визнавши свою провину, а отже притягнення ОСОБА_2 до відповідальності є взаємовиключним, спростовано матеріалами справи.

Так, відповідно до протоколу серії ВІ1 №247161 щодо ОСОБА_3 у графі пояснення особи по суті вказано, що останній копію постанови отримав, пояснення додається (мається на увазі на окремому аркуші). У своїх пояснення ОСОБА_3 вказує, що почав рух на зелений сигнал світлофора (а.с.5) і відразу зіткнувся з іншим автомобілем. Відповідно до постанови судді від 02.04.2013 року щодо ОСОБА_3 вказано, що останній свою провину не визнає, вважає винним у вчиненні ДТП ОСОБА_2

Отже, всупереч твердженням апелянта, показання ОСОБА_3 є послідовними та стабільними, відповідно до яких він свою провину не визнає.

ОСОБА_3 до апеляційної інстанції вказану постанову не оскаржував, а тому суд позбавлений можливості перевірити законність прийнятої щодо нього постанови.

Із дослідженого суддею суду першої інстанції відеозапису ДТП вбачається, що ОСОБА_5 всупереч його твердження про те, що він закінчував рух та виїжджав з перехрестя на зелений миготливий сигнал світлофора, - заїжджав на перехрестя, коли на ньому вже почався рух транспортних засобів з обох боків вул. Фрунзе.

Дана обставина підтверджена і показаннями свідка ОСОБА_6, який знаходився на перехресті на своєму автомобілі та був очевидцем пригоди. Свідок вказує, що після того як увімкнувся зелений сигнал світлофору на перехресті для руху автомобілів, що стояли по вул. Фрунзе, автомобіль ВАЗ 2106 світлого кольору заїхав на перехрестя зі сторони вул. Степового фронту та зіткнувся з іншим автомобілем, який почав рух на зелений сигнал світлофора. Свідок повідомив, що особисто він вимушений був гальмувати щоб уникнути зіткнення.

Такі ж показання давала і свідок ОСОБА_7, яка була пасажиром автомобіля НОМЕР_3.

Отже твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 не дочекався зеленого сигналу світлофора, виїхав на перехрестя на заборонений сигнал, завадив скаржнику закінчити рух перехрестя і є винним у вчиненні ДТП, - є неспроможним та такими, що не відповідає матеріалами справи.

У суді апеляційної інстанції сторони не заявляли клопотання про призначення експертного дослідження на предмет невідмовідності їхніх дій правилам дорожнього руху, що знаходяться у причинному зв"язку з насталими негативними наслідками, просили розглянути апеляційну скаргу по сута та прийняти рішення на підставі наявних матеріалів справи.

Таким чином, суддею правильно встановлено обставини справи та зроблені відповідні висновки про винність ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені ст. 38 Цього Кодексу.

Частиною 2 статті 38 КУпАП передбачено, що стягнення в справах про адміністративні правопорушення, які підвідомчі суду (судді), може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.

За таких обставин, судде правильно враховано ту обставину, що на момент розгляду справи, строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП закінчилися, тому рішення про закриття правадження по справі є законним

З огляду на неведене, апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02 квітня 2013 року щодо нього без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1