Справа № 537/2764/13-п
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2013 року м. Кременчук

суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України ідентифікаційний код НОМЕР_1, який працює директором приватного підприємства «Рембудсервіс», проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, гурт.,

за правопорушення передбачене ч.1 ст.41 КУпАП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2, працюючи директором приватного підприємства «Рембудсервіс», порушив вимоги законодавства про працю, а саме: ч.1 ст.26 КЗпП України, якою визначено, що при укладанні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути затверджена в наказі про прийняття на роботу. При укладанні трудового договору не обумовлено угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Так, згідно наказу про прийняття на роботу №22 від 15.02.2013 року ОСОБА_3 прийнято на посаду автослюсаря з 15.02.2013 року з випробувальним терміном три місяці, згідно наказу №25 від 01.03.2013 року ОСОБА_4 прийнято на посаду майстра за сумісництвом з випробувальним терміном 3 місяці. У заявах ОСОБА_3, від 15.02.2013 року та ОСОБА_4 від 28.02.2013 року умова про випробування не обумовлена, з наказами працівники не ознайомлені, підтвердження про надання угоди працівників про встановлення випробування при перевірці не надано. Порушено вимоги ст. 27 КЗпП України, якою визначено, що строк випробування при прийнятті на роботу робітників не може перевищувати одного місяця. Строк випробування при прийнятті на роботу для робітників перевищує 1 місяць. Так, наказом №26 від 01.03.2013 року ОСОБА_5 прийнято з 01.03.2013 року на посаду двірника за сумісництвом з випробувальним терміном 3 місяці, наказом №22 від 1502.2013 року ОСОБА_3 прийнято з 15.02.2013 року на посаду автослюсаря з випробувальним терміном 3 місяці. Порушено вимоги ч.1 ст.38 КЗпП України, якою визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. В заяві на звільнення за власним бажанням автослюсаря ОСОБА_3 від 13.03.2013 року дата звільнення не зазначена. Наказом №27 від 13.03.2013 року ОСОБА_3 звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпПУ з 13.03.2013 року, чим порушено права працівників, щодо відізвання раніше поданої заяви про звільнення, до закінчення двотижневого строку попередження. Порушено вимоги ст.83 КЗпП України, якою визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. При звільненні працівників не проводиться виплата грошової компенсації за всі не використані ними дні щорічної відпустки. Так, ОСОБА_3 працював на посаді автослюсаря з 15.02.2013 року (наказ на прийом №22 від 15.02.213 року) по 13.03.2013 року (наказ на звільнення №27 від 13.03.2013 року). Компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки при звільненні працівникові не нарахована та не виплачена (підтвердження при перевірці не надано). Також відсутнє підтвердження про надання щорічних відпусток за період роботи чи нарахуванні грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки при звільненні працівників ОСОБА_6 (наказом №9 від 31.01.2013 року звільнено з 31.01.2013 року в звязку з переводом на інше підприємство по п.5 ст. 36 КЗПУ), ОСОБА_7 (наказом №6 від 31.01.2013 року в звязку з переводом на інше підприємство по п.5 ст.36 КЗпПУ). Порушено вимоги ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 ЗУ «Про оплату праці», так, в табелі обліку використання робочого часу за березень 2013 року майстром ОСОБА_8 значиться відпрацьовано 40 годин, при цьому згідно розрахунково - платіжної відомості №3 за березень 2013 року заробітна плата нарахована в сумі 300 грн. (менше ніж за фактично відпрацьований час), з розрахунку посадового окладу 2250 грн., встановленому працівникові штатним розписом, секретарем Горовою О.О. значиться відпрацьовано 40 годин, при цьому згідно розрахунково платіжної відомості №3 за березень 2013 року заробітна плата нарахована в сумі 300 грн. (менше ніж практично відпрацьований час), з розрахунку посадового окладу 2250 грн., встановленому працівникові штатним розписом. В табелі використання робочого часу за січень 2013року майстром ОСОБА_8 значиться відпрацьовано 168 години, при цьому згідно розрахунково платіжної відомості №1 за січень 2013 року заробітна плата нарахована в сумі 1200 грн. (менше ніж за фактично відпрацьований час) з розрахунку посадового окладу 2250 грн., встановленому працівникові штатним розписом. Порушено вимоги ст.96 КЗпП України та частина 3 ст.6 ЗУ «Про оплату праці», яким визначено, що тарифна система, працівників залежно від їх кваліфікації та розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати. Так, відповідно до штатного розпису підприємства, введеного в дію з 01.01.2013 року, посадові оклади майстра та секретаря становить 2250 грн. При встановленні окладів і нарахуванні заробітної плати не враховані міжпосадові співвідношення. Вказані працівники виконують роботи різної кваліфікації, що визначається за Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників та Класифікатором професій ДК 003-2010. Порушено ч.2 ст.97 КЗпП України та ч. 1 ст.15 ЗУ «Про оплату праці», яким визначено, що якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобовязаний погодити питання оплати праці з виборним органом первинної профспілкової організації, що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Питання оплати праці не погоджені з виборним органом первинної профспілкової організації, що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. На підприємстві відсутній колективний договір та положення про оплату праці. Порушено ч.5 ст. 97 КЗпП України, ч.3 ст.15 ЗУ «Про оплату праці», яким визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобовязань щодо оплати праці. Оплата праці працівників не здійснюється в першочерговому порядку. Згідно руху коштів по ПАТ «Полтава - банк» в січні 2013 року з 01 січня по 31 січня надійшло 139766 грн. 34 коп., використано 188800 грн., в лютому 2013 року з 01 лютого по 24 лютого надійшло 183385 грн. 85 коп., використано 131489 грн. 05 коп., 25 лютого надійшло 49800 грн., використано 50077 грн. 24 коп., в березні 2013 року з 01 березня по 31 березня надійшло 245776 грн. 12 коп., використано 245557 грн. 89 коп., в квітні 2013 року з 01 квітня по 23 квітня надійшло 136032 грн. 30 коп., використано 136207 грн. 20 коп. При цьому, кошти на виплату заробітної плати по даному рахунку не використовувалися. Порушено вимоги ч.1,2 ст. 115КЗпП України та ч.1 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», якими визначено, що заробітна плата виплачується працівниками регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, згідно розрахунково платіжних відомостей підприємством нарахована заробітну плату працівникам за січень 2013 року у розмірах 9242 грн. 64 коп. та 4854 грн. 89 коп., за лютий 2013 року 2261 грн. 52 коп., за березень 2013 року 3097 грн. 31 коп. Станом на 30.04.2013 року надано підтвердження про виплату заробітної плати за вищезазначений період шляхом перерахування коштів на ПАТ комерційний банк «Приватбанк» лише 27.03.2013 року 100 грн. та 29.03.2013 року 1400 грн. Інших підтверджень про виплату заробітної плати за січень, лютий та березень 2013 року при перевірці не надано. Порушено вимоги ч.1 ст.116 КЗпП України, якою визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. При звільненні працівників виплата всіх сум, що належить їм від підприємства, не проводиться в день звільнення. Так, наказом №27 від 13.03.2012 року автослюсаря ОСОБА_3 звільнено з 13.03.2012 року за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. Виплату належних працівникові сум при звільненні у розмірі 245 грн. 82 коп. за лютий 2013 року та 98 грн. 33 коп. за березень 2013 року на час проведення перевірки не проведено. Порушено вимоги ч.5 ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», якою визначено, що за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків на вказаний ним рахунок. Так, працівникам ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 виплата заробітної плати проводиться шляхом перерахування коштів на розрахункові рахунки ПАТ Комерційного банку «Приватбанк». Письмові заяви працівників про надання згоди на виплату заробітної плати через установу банку при перевірці не надано. Порушено вимоги ч.2 ст.30 ЗУ «Про оплату праці», якою визначено, що роботодавець зобовязаний забезпечити достовірний бухгалтерський облік витрат та оплату праці у встановленому порядку. На підприємстві не забезпечено достовірний бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. При проведенні перевірки не надано документи, які фіксують факти здійснення операцій по проведенні виплати заробітної плати працівниками за січень, лютий та березень 2013 року. Порушено вимоги п.2.5 глави 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якою визначено, що із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобовязаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці. Із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу про призначення на роботу і звільнення, працівники не ознайомлені під розписку в особових картках форми П-2. Так, в особовій картці форми П-2 ОСОБА_3 відсутній підпис працівника про ознайомлення з записами про прийом на роботу, занесеними до трудової книжки. Порушено вимоги підпункту «б» абзацу першого п.7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яким визначено, що на підприємстві ведеться книга обліку трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 року. Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них на підприємстві не ведеться.

Вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення №16-03-38/70 від 08.05.2013 року, складеним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області ОСОБА_10 (а.с.1-5), актом перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 16-03-38/59 від 29.04.2013 року, складеним державним інспектором праці Територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області ОСОБА_10.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 визнав вину в порушені вимог законодавства про працю (а.с.5).

В судове засідання ОСОБА_2 не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце і час слухання справи. Причини своєї неявки не повідомив.

Суд вважає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.41 КУпАП.

Порушення ч.2 ст.97, ч.1,2 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.15, ч.1 ст.24, ч.5 ст.24 Закону України «Про оплату праці», п.2.5 глави 2, п.7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників є триваючими, а тому передбачений ст.38 КУпАП України трьохмісячний строк накладання адміністративного стягнення рахується з моменту виявлення правопорушення.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП, при призначення стягнення суд враховує характер правопорушення, особу правопорушника, який працює, ступінь її вини, а також обставини, що обтяжують та помякшують відповідальність.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, та призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510 грн. 00 коп.

На постанову може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом 10 днів з моменту винесення постанови.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1