Справа № 363/4696/13-п Головуючий у І
інстанції Скарлат О. І. Провадження №
33/780/950/13 Доповідач у 2 інстанції
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 грудня 2013 року
м. Київ

Суддя Апеляційного суду Київської
області Орел А.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
постанову Іванківського районного
суду Київської області від 08.10.2013 року,
якою її визнано винною за ч.1 ст. 204-1
КУпАП та накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу у розмірі 1700
грн. на користь держави, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Іванківського районного
суду Київської області від 08.10.2013 року,
ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
204-1 КУпАП та на неї накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 1700 грн. на користь
держави.

Як зазначено в постанові, 22.09.2013 року о 07
годині ОСОБА_1, прямуючи на виїзд з
України, під час проходження
паспортного контролю в пункті пропуску
«Вільча» пред'явила паспорт
громадянина України, в якому була
відсутня фотокартка по досягнення
45-річного віку, тобто намагалась
незаконно перетнути державний кордон
України по документу, який є недійсним
для перетину державного кордону
України.

На дану постанову ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
постанову суду змінити, на підставі ст.
22 КУпАП звільнити її від
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст. 204-1 КУпАП та обмежитись усним
зауваженням, а провадження по справі
закрити. Обґрунтовуючи скаргу,
зазначає, що при накладенні на неї
адміністративного стягнення суд не
врахував пом'якшуючих обставин, а саме:
щире каяття та усунення заподіяної
шкоди. Зазначає, що у неї не було
прямого умислу на вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП. Крім
того, судом не враховано дані про її
особу - позитивна характеристика,
майновий стан, те, що вона раніше не
притягалася до адміністративної
відповідальності, здійснює догляд за
пристарілою матір'ю. Апелянт вважає, що
вчинене нею правопорушення є
малозначимим.

Крім того, ОСОБА_1 заявила клопотання
про поновлення строку на апеляційне
оскарження, яке мотивує тим, що не була
повідомлена про час та місце розгляду
справи, що позбавило її можливості
дати пояснення, заявити клопотання та
не дало можливості суду врахувати усі
обставини, що підлягають з'ясуванню.
Крім того, вона не отримала копію
постанови суду, а дізналась про
накладення адміністративного
стягнення з листа ВДВС, якого отримала
поштою 10.12.2013 року.

Заслухавши ОСОБА_1, яка підтримала
подану апеляційну скаргу та заяву про
поновлення строку на апеляційне
оскарження, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
приходжу до висновку, що строк на
апеляційне оскарження постанови
підлягає поновленню. З матеріалів
справи вбачається, що ОСОБА_1 не була
належним чином повідомлена про час та
місце розгляду справи, не була присутня
під час розгляду справи в суді першої
інстанції, а дізналась про постанову
лише 10.12.2013 року, коли отримала копії
постанови державного виконавця про
відкриття кримінального провадження. У
зв'язку з цим вона не могла оскаржити
зазначену постанову у 10-ти денний
строк, а тому строк на апеляційне
оскарження постанови Іванківського
районного суду Київської області від
08.10.2013 року слід поновити, так як він
пропущений із поважних причин.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП за
обставин, зазначених в постанові,
об'єктивно підтверджується протоколом
про адміністративне правопорушення №
003002 від 22.09.2013 року (а.с. 2) відповідно до
якого, ОСОБА_1 22.09.2013 року о 07 годині,
прямуючи на виїзд з України, під час
проходження паспортного контролю в
пункті пропуску «Вільча» пред'явила
паспорт громадянина України, в якому
була відсутня фотокартка по досягнення
45-річного віку.

Вказані обставини ОСОБА_1 підтвердила
особистим підписом в протоколі № 003002
від 22.09.2013 року та заявою (а.с.4) в яких
визнала, що при перетині державного
кордону України пред'явила паспорт в
якому не було вклеєне друге вікове
фото. Зазначила, що свою вину визнає,
щиро розкаюється у вчиненому.

З урахуванням наведених обставин
вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у
вчиненні правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП повністю
доведена наявними у справі доказами.

За змістом статті 12 Закону України "Про
державний кордон України", від 04.11.1991
року, пропуск осіб, які перетинають
державний кордон України, здійснюється
органами Державної прикордонної
служби України за дійсними документами
на право в'їзду на територію України
або виїзду з України.

Згідно пункту 8 Положення про паспорт
громадянина України, затвердженого
Постановою Верховної Ради України від
26 червня 1992 року, до паспортної
книжечки при досягненні громадянином
25- і 45-річного віку вклеюється нова
фотокартка, що відповідає його вікові.
Паспорт, в якому не вклеєно таких
фотокарток при досягненні його
власником зазначеного віку, вважається
недійсним.

За даних обставин місцевий суд дійшов
обґрунтованого висновку про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Ст. 23 КпАП України передбачено, що
адміністративне стягнення є мірою
відповідальності і застосовується з
метою виховання особи, яка вчинила
адміністративне правопорушення, в дусі
додержання законів України, поваги до
правил співжиття, а також запобігання
вчиненню нових правопорушень як самим
правопорушником, так і іншими особами.

Вважаю, що вчинене ОСОБА_1
правопорушення, є малозначимим,
поскільки ніякі шкідливі наслідки від
нього не настали.

У відповідності зі ст. 22 КпАП України
при малозначності вчиненого
адміністративного правопорушення
орган (посадова особа), уповноважений
вирішувати справу, може звільнити
порушника від адміністративної
відповідальності і обмежитись усним
зауваженням.

ОСОБА_1 щиро кається в скоєному
правопорушенні, позитивно
характеризується за місцем роботи, має
на утриманні матір похилого віку,
адміністративне правопорушення не
становить великої суспільної
шкідливості й не завдало шкоди
державним, суспільним інтересам або
безпосередньо громадянам, а тому
вважаю за можливе звільнити ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності і
обмежитись усним зауваженням.

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Іванківського районного
суду Київської області від 08.10.2013 року
щодо неї змінити, звільнити ОСОБА_1 від
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.204-1 КпАП України на підставі ст. 22
КпАП України, обмежившись усним
зауваженням.

С У Д Д Я :