Справа № 125/530/13-п
Провадження № 33/772/132/2013 Категорія: 247
Головуючий у суді 1-ї інстанції Питель О.В.
Доповідач : Спринчук
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2013 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Спринчук В.В., з участю прокурора Каменяр С.В., адвоката Глєбова С.Г., адмінпритягуваного ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Глєбова С.Г. на постанову Барського районного суду Вінницької області від 18 березня 2013 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-2 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Барського районного суду Вінницької області від 18.03.2013 року ОСОБА_3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру - грошових коштів у сумі 1000 грн.

Згідно даної постанови 25.02.2013 року начальником відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області Гоздупом К.В. було складено протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП відносно ОСОБА_3

Відповідно до зазначеного протоколу, ОСОБА_3, перебуваючи на посаді начальника ВДАІ Барського РВ УМВС України у Вінницькій області, володіючи нормативно-правовою базою, що регламентує засади діяльності органів внутрішніх справ, являючись особою, уповноваженою на виконання функцій держави, згідно пп «д» п.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», являючись суб'єктом відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, в порушення обмежень, встановлених ч.1 ст.6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», використав свої службові повноваження та пов'язані з цим можливості, а саме, незаконно вимагав та отримав неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 1000 грн. від ОСОБА_5 за повернення йому раніше вилученого посвідчення водія без здачі іспитів у ВРЕР.

Як зазначено у протоколі, відносно ОСОБА_5 було складено протокол про вчиненняадміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, вилучено посвідчення водія та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортним засобом строком на 3 місяці. Постановою Барського районного суду Вінницької області від 24.12.2012 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді 40 год. громадських робіт. Відпрацювавши громадські роботи, 15.02.2013 року ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_3 з метою повернення тимчасово вилученого посвідчення водія. Однак, останній повідомив, що ОСОБА_5 необхідно повторно здати іспити на знання правил дорожнього руху, оскільки згідно бази даних АІС ДАІ-2000 впродовж 2012 року ОСОБА_5 вчинено 3 порушення ПДР. У ході розмови ОСОБА_3 висунув ОСОБА_5 неправомірну вимогу про можливість повернення посвідчення водія без здачі іспитів у ВРЕР, за умови передачі йому грошової винагороди у розмірі 1000 грн. 19.02.2013 року близько 13.40 год. у приміщенні Барського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 повернув ОСОБА_5 посвідчення водія та отримав від нього грошові кошти у сумі 1000 грн., після чого був викритий працівниками прокуратури Вінницької області та ВВБ УМВС України у Вінницькій області ДВБ МВС України.

18.02.2013 року заяву ОСОБА_5 було зареєстровано в ЄРДР за №000046 за ч.3 ст.368 КК України та прокуратурою Вінницької області було розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

25.02.2013 року слідчим в особливо важливих справах відділу нагляду за додержанням законів у сфері протидії корупції та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про корупційні правопорушення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Вінницької області Білим В.М. винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку відсутністю у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення через малозначність.

В апеляційній скарзі адвокат Глебов С.Г. просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, так як вважає: підставою для складання протоколу про адмінправопорушення відносно ОСОБА_3 є кримінальне провадження, яке було закрито згідно п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тому суд повинен оцінювати докази про їх належність і допустимість у відповідності з КПК України, оскільки вони збирались в межах кримінального процесуального закону; ОСОБА_5 звернувся із заявою про те, що у нього ОСОБА_3 вимагає хабар 15.02.2013 року, однак внесення відомостей щодо даної заяви до ЄРДЗ відбулось із порушенням норм ч.1 ст.214 КПК України, тому заява ОСОБА_5. є недопустимим доказом; протокол огляду грошей, які помічались люмінесцентним порошком, складено з порушенням ст. 237 КПК України, оскільки це було фактично імітуванням обстановки злочину і потребувало контролю за вчиненням злочину з боку прокурора; під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні відбирались пояснення 19.02.2013 року у ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а згідно з вимогами КПК України вони є недопустимими; протокол огляду місця події ОСОБА_3 не підписувався, для ознайомлення не надавався, що свідчить про порушення права на захист останнього; захистом заявлялось клопотання про виклик свідка ОСОБА_5, яке судом було задоволено, останній в судове засідання не з'являвся, суд прийняв рішення без його допиту, що свідчить про неповноту судового розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вини у вчиненні корупційного діяння не визнав, пояснив, що до нього звернувся ОСОБА_6 після відбуття адмінстягнення з приводу повернення вилученого посвідчення водія, і оскільки останній не мав при собі всіх належних документів, йому було відмовлено та запропоновано їх донести. 19.02.2013 року ОСОБА_5 надав усі необхідні документи, після чого ОСОБА_3 в службовому кабінеті повернув посвідчення водія. Вийшовши з кабінету, на коридорі відчув як ОСОБА_5 намагаючись зробити це непомітно, поклав йому щось до кишені куртки та швидко побіг, ОСОБА_3поклавши руку до кишені зрозумів що це гроші, після чого почав його кликати, хотів наздогнати. ОСОБА_6 на це не реагував, та втік. Відразу після цього ОСОБА_3 затримали працівники міліції.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_5 пояснив, що наприкінці 2012 року його було притягнуто до адмінвідповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння, застосовано стягнення у виді громадських робіт, вилучено посвідчення водія. Після відпрацювання громадських робіт він звернувся до начальника ДАІ Барського району ОСОБА_3 з приводу повернення посвідчення водія, однак останній повідомив про необхідність надання документів, зокрема, копії постанови суду, згідно якої його було притягнуто до відповідальності. Після отримання вказаної копії у суді, вважав, що для повернення водійського посвідчення необхідно в ДАІ надати хабара, з приводу чого звернувся до правоохоронних органів в м.Вінниці по вул.Театарльній, де йому порадили передати ОСОБА_3 1000 гривень, які помітили порошком, продиктували зміст необхідних заяв, розказали як діяти в подальшому. Будь-яких пропозицій, натяків ОСОБА_5 на необхідність надання хабара задля повернення посвідчення водія з боку ОСОБА_3 не було. Надання грошей, їх суму, та у який спосіб це зробити було розказано ОСОБА_5 працівниками правоохоронних органів. Також доповнив, що вийшовши з кабінету начальника, він мав непомітно покласти гроші до кишені ОСОБА_3, що і зробив, однак почувши звернення ОСОБА_3 на його адресу та прохання зупинитись, зрозумів що останній відчув передачу грошей, тому ОСОБА_5 вибіг з приміщення та втік.

Заслухавши думку прокурора, яка заперечила проти скарги вказавши на законність прийнятої судом першої інстанції постанови, адвоката Глєбова С.Г., адмінпритягнутого ОСОБА_3, які апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на обставини викладені в ній, перевіривши матеріали справи, вважаю, що скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до п.2 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є - своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З постанови суду вбачається, що в основу прийнятого рішення суд поклав лише письмові докази, які вказували на факт передачі грошей та дані стосовно повноважень ОСОБА_3 як посадової особи. При цьому поза увагою суду залишились докази, про дослідження яких заявлялось стороною захисту, зокрема, пояснення особи, яка передавала гроші адмінпритягнутому та була безпосереднім учасником досліджуваної судом події, це при тому що клопотання про виклик ОСОБА_5 до суду та необхідність його допиту було задоволено, однак в подальшому самим же судом проігноровано.

Судом першої інстанції під час розгляду справи порушено норми ст.ст. 245, 251, 252 КУпАП щодо повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення підставою для притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП було порушення ним обмежень, передбачених ч.1 ст.6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а саме, використання своїх службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди у розмірі 1000 гривень.

Із змісту протоколу про адмінправопорушення від 25.02.2013 року вбачається, що 15.02.2013 року ОСОБА_5 після відпрацювання адмінстягнення у виді громадських робіт звернувся до начальника ВДАІ Барського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 щодо повернення йому вилученого посвідчення водія. У ході розмови ОСОБА_3 висунув ОСОБА_5 неправомірну вимогу про можливість повернення водійських прав без здачі іспитів у ВРЕР, за умови передачі йому грошової винагороди в розмірі 1000 гривень.

Про вимагання ОСОБА_3 незаконної винагороди зазначалось і у заявах ОСОБА_5 до ВВБ УМВС України у Вінницькій області ДВБ МВС України від 15.02.2013 року та прокуратури Вінницької області від 18.02.2013 року.

Однак, у суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 заперечив ці обставини, вказавши що ОСОБА_3 про необхідність надання грошей задля повернення посвідчення водія нічого не повідомляв, вказав лише про вимогу надання постанови суду, якою його було притягнуто до адмінвідповідальності. Суму грошей, порядок їх передачі ОСОБА_3 та всі інші дії пов'язані із цим ОСОБА_5 було повідомлено при розмові працівниками правоохоронних органів в м.Вінниці, під диктування яких і були написані ним заяви про вимагання хабара.

Надалі, ОСОБА_5 після отримання посвідчення водія та вийшовши із кабінету, на коридорі непомітно поклав до кишені куртки ОСОБА_3 гроші, після чого попрямував до виходу з приміщення, однак почувши висловлювання ОСОБА_3 на його адресу про необхідність повернутись зрозумів, що той помітив передачу грошей, тому він злякався й утік.

Додав, що факти, викладені в поясненнях, підписаних ним 15.02.2013 року, 19.02.2013 року не відповідають дійсності.

Як в суді першої інстанції, так і апеляційної ОСОБА_3 заперечив факти викладені в згаданому вище протоколі, зазначив, що оскільки ОСОБА_5 прийшовши за водійським посвідченням не мав при собі необхідних документів, тому йому було запропоновано їх донести, повідомлено їх перелік, через декілька днів після їх надання в службовому кабінеті ОСОБА_5 отримав посвідчення водія, та по виходу на коридор щось поклав в карман форменої куртки ОСОБА_3 і оскільки останній дотиком руки зрозумів що це гроші, окликнув ОСОБА_5, який почувши це побіг з приміщення. Відразу після цього ОСОБА_3 намагався наздогнати ОСОБА_5, однак був затриманий працівниками міліції.

Таким чином показання ОСОБА_3 надані в суді першої та апеляційної інстанції узгоджуються із показаннями ОСОБА_5, наданими в ході апеляційного перегляду, а відтак і відображають реальний перебіг подій.

Зазначене свідчить про те, що обставини, викладені у протоколі щодо наявності у ОСОБА_3 мети на отримання незаконної винагороди, що є обов'язковою ознакою вчинення порушення обмежень, передбачених ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» суперечать фактичним обставинам справи.

Як випливає з диспозиції ч.1 ст.172-2 КУпАП відповідальність за вказаною правовою нормою настає у випадку порушення особою встановлених законом обмежень щодо використання службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з одержанням за це неправомірної вигоди або у зв'язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб.

Оскільки в ході перегляду справи порушень ОСОБА_3 встановлених законом обмежень щодо використання службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з одержанням за це неправомірної вигоди не виявлено, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на істотну суперечливість вищевикладених доказів, встановлену під час апеляційного перегляду справи, а також неможливість її усунення та отримання додаткових доказів доведеності винуватості ОСОБА_3, провадження у справі відносно нього за ч.1 ст.172-2 КУпАП необхідно закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Порушень вимог КПК України, про які йдеться в апеляційній скарзі, в ході перегляду справи не встановлено, тому в цій частині скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Глебова С.Г.- задовольнити частково.

Постанову Барського районного суду Вінницької області від 18 березня 2013 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП - скасувати, провадження по справі закрити у зв'язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП.

Речові докази - грошові кошти в сумі 1000 гривень повернути власнику - ОСОБА_5.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя :

З оригіналом вірно: