Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/778/210/13 Головуючий в 1-й інстанції суддя
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП Герасименко С.Г.
Доповідач в 2-й інстанції суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 13 травня 2013 року у м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, за участю ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік.

Як вбачається з постанови, 16.03.2013 року о 07 годині 45 хвилин ОСОБА_3 у м. Армянськ на а/д Херсон - Керч 119км + 250м керував автомобілем "Renault", державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного сп'яніння /запах алкоголю з ротової порожнини, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя/.

Від проходження огляду на стан сп'яніння за допомогою технічного засобу АLCOTEST "Drager" та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі апелянт висловив часткову не згоду з рішенням суду і вважає застосоване до нього адміністративне стягнення занадто суворим, оскільки суддя районного суду не врахував: характер вчиненого правопорушення, дані про його особу, ступінь вини та майновий стан, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність.

Зазначає, що 16.03.2013 року він знаходився в тверезому стані, що напередодні випив лише пляшку слабоалкогольного пива, про що повідомив інспектора ДАІ, який його зупинив. Інспектор запропонував йому відмовитись від проходження огляду на стан сп'яніння і запевнив, що матеріали справи він передасть до суду, який за таких обставин не позбавить його права керування транспортними засобами. Пояснення в протоколі він писав під диктовку інспектора ДАІ.

Просить врахувати те, що він одружений, має двох неповнолітніх дітей 14-ти та 17-ти років, його дружина зараз тимчасово не працює, в сім'ї він один працездатний, робота постійно пов'язана з вантажоперевезеннями саме на цьому автомобілі, за керуванням якого його і було зупинено. Автомобіль, а також причеп до нього, належать його сім'ї на праві приватної власності і є основним засобом заробітку. Позбавлення його права керування транспортними засобами призведе до втрати єдиного джерела доходу.

Також просить врахувати, що за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у наркологічному диспансері не перебуває, раніше до адміністративної відповідальності не притягався.

Просить скасувати постанову судді в частини адміністративного стягнення та призначити більш м'яке стягнення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. При цьому клопотань про дослідження додаткових доказів, у тому числі перелічених в апеляційній скарзі та доданих до неї, не заявив.

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваних в ній обставин, справа розглядається в межах апеляційної скарги з дотриманням норм, передбачених ст.294 КУпАП, по наявним в ній матеріалам без дослідження додаткових доказів, які в суді першої інстанції не досліджувались і про дослідження яких в суді апеляційної інстанції клопотання не заявлено. Посилання в апеляційній скарзі на норми КАС України до уваги не приймаються виходячи з того, що апеляційна скарга на постанови про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення розглядаються по нормам КУпАП.

Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи, наведені у апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а постанова судді без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, до якого додані пояснення: ОСОБА_3 про визнання факту вживання алкоголю і не бажання проходити перевірку на стан сп'яніння, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у присутності яких складався протокол та давалась відмова від проходження відповідного огляду на стан сп'яніння /а.с.1-4/. Обставини та дані, покладені в обґрунтування протоколу, апелянтом поставлені під сумнів, але не спростовані.

Відповідно до змісту постанови суддя встановив, що ОСОБА_3 відмовився від огляду, у тому числі медичного, на стан сп'яніння та його діям вірно надав оцінку, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння.

При розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення суд у повному обсязі дослідив всі обставини справи і обґрунтовано визнав, що ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених в постанові відповідно до даних протоколу.

Статтею 130 ч.1 КУпАП, у скоєнні якої визнаний винним апелянт, передбачені для водія стягнення у вигляді: штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або громадських робіт на певний строк, або адміністративного арешту також на певний строк.

Судом першої інстанції до апелянта відповідно до обставин та даних справи було застосоване адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, яким він володіє згідно посвідченню водія /а.с.5/, строком на один рік, що передбачено санкцією ч.1ст.130 КУпАП як мінімальний строк і не свідчить про застосування занадто суворого виду стягнення виходячи з того, що найбільш суворим видом стягнення за вказаною частиною статті закону є громадські роботи та арешт. Для застосування такого виду стягнення, як штраф, необхідно дослідити дані про майновий стан правопорушника і про можливість його сплати.

В матеріалах справи відсутні дані про майновий стан апелянта, не подавались ці дані до суду першої інстанції, не містяться вони і в апеляційній скарзі. До того ж, апелянт не заявляв вимог про застосування такого виду стягнення, як штраф. Таким чином апелянт позбавив апеляційну інстанцію можливості перевірити та зробити відповідні висновки про застосування до нього більш м'якого стягнення у вигляді штрафу.

В судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій апелянтом не спростовані дані матеріалів справи в частині того, що він ніде не працює. Посилання апелянта на те, що автомобіль "Renault" є єдиним джерелом його доходу не підтверджено матеріалами справи і, крім того, не має суттєвого значення виходячи з виду скоєного апелянтом адміністративного правопорушення. Таким чином, не можна вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги і в цій частині.

Виходячи з наведеного, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для визнання, що накладене на апелянта стягнення є занадто суворим, та для зміни постанови судді з застосуванням до апелянта більш м'якого стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2013 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 130 ч.1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області Шаповал О.С.