Провадження № 33/792/192/13
Головуючий в 1 інстанції
Категорія ст. 483 ч.1 МК України
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2013 року
м. Хмельницький

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Хмельницької області Задворний О.Л. з
участю: секретаря судового засідання
Лук'янчук О.М., прокурора Грабара С.С.,
представника Хмельницької митниці
Богача Л.М., особи, стосовно якої
закрито провадження у справі ОСОБА_3,
захисника - адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Хмельницькому справу про
порушення митних правил за апеляційною
скаргою Хмельницької митниці
Міндоходів на постанову Хмельницького
міськрайонного суду від 08 серпня 2013
року, -

встановив:

Зазначеною постановою
провадження у справі про порушення
митних правил стосовно

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Хмельницького, мешканки АДРЕСА_1,
громадянки України, не працюючої,-

за ч. 1 ст. 483 МК України
закрито у зв'язку з відсутністю в її
діях складу адміністративного
правопорушення.

Згідно протоколу про порушення митних
правил № 0162/40000/13 від 18 червня 2013 року
ОСОБА_3 обвинувачувалась в тому, що як
директор ПП «Орел Текстиль» вчинила
дії, спрямовані на переміщення через
митний кордон України товарів з
приховуванням від митного контролю
шляхом надання митному органу, як
підстави для переміщення та митного
оформлення, документу, що містить
неправдиві відомості, а саме інвойсу №
277335 від 21.08.2007 року, засвідченого
печаткою компанії «ISIK KADIFE IC VE DIS TICARET
LTD.ST», в якому вартість товарів складає
19568, 55 доларів (98821, 18 грн.). А за
повідомленням митних органів
Туреччини товари були продані
турецькою компанією «ISIK KADIFE IC VE DIS TICARET
LTD.ST» ПП «Орел Текстиль» на підставі
інвойсу 277335 від 21.08.2007 року за 95959, 33
долари (484594,62 грн.).

В своїй апеляційній скарзі в.о.
начальника Хмельницької митниці
Міндоходів просить скасувати
постанову суду та прийняти нову про
накладення стягнення на ОСОБА_3 за
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 352
МК України.

Вважає, що вина ОСОБА_3 підтверджується
зібраними матеріалами справи про
порушення митних правил, зокрема
протоколом про порушення митних
правил, документами, надісланими
митними органами Туреччини,
поясненнями опитуваних осіб.

Натомість, судом першої інстанції не
було взято до уваги наявні в матеріалах
справи пояснення ОСОБА_5, з яких слідує,
що всі товаросупровідні документи,
необхідні для оформлення митних
декларацій, надавала їй особисто
ОСОБА_3, яка уклала зовнішньоекономічні
контракти та домовлялась про вартість
імпортованого товару. Також не взято до
уваги і копію виписки з банку, яка
свідчить про оплату ПП «Орел Текстиль»
товару по інвойсу № 277335 в сумі 95959,33
доларів США.

Разом з тим, судом також не враховано
вимоги ч. 2 ст. 460, ст. 458, ч. 2 ст. 459, п. 43 ст. 4
МК України та ст. 9 КУпАП.

Таким чином, наполягає на тому, що суд
при прийнятті рішення неповно з'ясував
всі обставини справи в їх сукупності,
що призвело до поспішного прийняття
судового рішення.

Зазначає, що дії ОСОБА_3 містять ознаки
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483
Митного кодексу України (на момент
переміщення вантажу через митний
кордон України дані дії містили ознаки
правопорушення, передбаченого ст. 352 МК
України в редакції від 11.07.2002 року).

Окрім цього, вказує, що на момент
розгляду справи в суді першої
інстанції та на момент подачі
апеляційної скарги 6-місячний строк для
накладення адміністративного
стягнення, передбачений ч. 2 ст. 467 МК
України для даного порушення,
визначеного МК України як триваючого,
не закінчився.

Заслухавши пояснення: представника
Хмельницької митниці Богача Л.Л. в
підтримку доводів апеляційної скарги;
прокурора Грабара про необхідність
скасування постанови місцевого суду і
прийняття нової постанови, якою
визнати винною ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 483 МК
України із звільненням від накладення
стягнення у зв'язку із сплиненням
строку притягнення її до
адмінвідповідальності; ОСОБА_3 та її
захисника ОСОБА_4 про залишення
постанови місцевого суду без змін,
дослідивши матеріали справи про
порушення митних правил та перевіривши
доводи апеляційної скарги, вважаю, що
вона не підлягає до задоволення.

ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної
інстанцій свою вину у порушенні митних
правил не визнала і пояснила, що
переміщення товару «тканини» через
митний кордон України здійснював
відправник «ISIK KADIFE IC VE DIS TICARET LTD.ST», з
яким вона дійсно, як директор ПП «Орел
Текстиль», уклала Доповнення від 21.08.2007
року № 33 до Контракту № 01/05 від 01.06.2005
року стосовно купівлі-продажу товару,
який і надав інвойс як підставу для
переміщення товару через митний кордон
України, після чого вказаний інвойс
відповідальним працівником ПП «Орел
Текстиль» був наданий для оформлення
на Хмельницьку митницю. І 95959,33 доларів
США по інвойсу № 277335 ПП «Орел Текстиль»
турецькій компанії не перераховувала.

На момент переміщення через митний
кордон України товару «тканина», який
ПП «Орел Текстиль», директором якого
являлась ОСОБА_3, купило в турецької
компанії «ISIK KADIFE IC VE DIS TICARET LTD.ST», чинною
була ст. 352 МК України в редакції від
11.07.2002 року, яка передбачала
відповідальність за дії, спрямовані на
переміщення товарів через митний
кордон України з приховуванням від
митного контролю, тобто з
використанням спеціально виготовлених
сховищ та інших засобів або способів,
що утруднюють виявлення таких товарів,
або шляхом надання одним товарам
вигляду інших, або з поданням митному
органу як підстави для переміщення
товарів, підроблених документів чи
одержаних незаконним шляхом, або таких,
що містять неправдиві дані.

З матеріалів справи про порушення
митних правил вбачається, що 01.06.2005 року
між турецькою компанією «ISIK KADIFE IC VE DIS
TICARET LTD.ST» та ПП «Орел Текстиль»
укладено контракт купівлі-продажу .№
01/05 (а.с.24-26), відповідно до п.п. 1 п. 3 якого
продавець поставляє свій товар на
умовах СРТ Хмельницький у вказаний
покупцем пункт призначення, що
визначається додатковими угодами до
контракту. Підпунктом 3.3 пункту 3
контракту № 01/05 визначено, що продавець
зобов'язаний на свій ризик виконати всі
митні формальності, необхідні для
експорту товару у вказане місце
поставки. А згідно Доповнення № 33 (а.с.27)
до вказаного контракту продавець
поставляє товар покупцю на умовах СІР -
Одеса.

Згідно Правил ІНКОТЕРМС умовами
терміна СІР на продавця покладається
обов'язок по митному очищенню товару
для експорту, що включає в себе, в тому
числі, виконання й оплату всіх
адміністративних дій, пов'язаних із
проходженням товару через митницю й
інформацією влади щодо цього.

Саме уповноважений турецькою
компанією «ISIK KADIFE IC VE DIS TICARET LTD.ST»
перевізник при переміщенні товару
через митий кордон України з зони дії
Південної регіональної митниці надав
митному органу всі необхідні для цього
документи, в тому числі і інвойс № 2777335
від 21.08.2007 року, засвідчений печаткою
турецької компанії «ISIK KADIFE IC VE DIS TICARET
LTD.ST», що підтвердив в судовому
засіданні місцевого суду і представник
Хмельницької митниці.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що ОСОБА_3, як директор ПП «Орел
Текстиль», вчинила будь-які дії,
спрямовані на переміщення товару
«тканина» через митний кордон України
з приховуванням від митного контролю, в
тому числі дії, спрямованні на подання
митному органу як підстави для
переміщення через митний кордон
України інвойсу № 2777335 від 21.08.2007 року,
який містить неправдиві дані щодо
вартості товару.

Не надали таких доказів апеляційному
суду представник Хмельницької митниці
та прокурор.

Відповідно до облікової картки
суб'єкта ЗЕД - Приватного підприємства
«Орел Текстиль», останньому у ПАТ КБ
«Приватбанк» були відкриті гривневий -
№ 4280/980 та валютний - № 4281/840
розрахункові рахунки (а. с. 46).

А згідно відповіді представника ПАТ КБ
«Приватбанк» із зазначених рахунків ПП
«Орел Текстиль» на рахунки турецької
компанії «ISIK KADIFE IC VE DIS TICARET LTD.ST» (ІПН
33526559) будь-які кошти за період з 21 по 24
серпня 2007 року, в тому числі 95959,33
доларів США як оплата за товар
«тканина» на підставі інвойсу № 277335
від 21.08.2007 року, не перераховувались.

За таких обставин апеляційний суд не
може визнати належним та допустимим
доказом вини ОСОБА_3 у порушенні митних
правил ксерокопію виписки з банку від
24.08.2007 року, що надійшла з Турецької
Республіки (а. с. 39).

Тому суддя місцевого суду прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність в діях ОСОБА_3 складу
митного правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 483 МК України та правомірно
закрив провадження у справі.

Не вбачаючи підстав для скасування
постанови міськрайсуду, керуючись ст.
294 КУпАП,-

постановив:

Постанову судді Хмельницького
міськрайонного суду від 08 серпня 2013
року про закриття провадження в митній
справі стосовно ОСОБА_3 залишити без
зміни, а апеляційну скаргу
Хмельницької митниці Міндоходів - без
задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Копія вірна: /підпис/

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
О.Л. Задворний