Справа №573/2109/13-п Головуючий у суді у 1 інстанції - Замченко
Номер провадження 33/788/295/13 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2013 року м. Суми

Суддя Апеляційного суду Сумської області Шунько Г. О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми, з участю скаржника ОСОБА_2, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 (вул. Пролетарська 9) Сумської області,

на постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2013 року, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням стягнення у виді у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2013 року ОСОБА_2, визнаний винним і притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 07 жовтня 2013 року о 07 год. 15 хв. у м. Білопілля по вул.. Леніна керував автомобілем ВАЗ-21063, реєстр. номер НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння: тремтіння рук, запах алкоголю з порожнини рота і від проходження медичного огляду на визначення стану спяніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду першої інстанції змінити в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, на адміністративне стягнення у виді сорока годин громадських робіт. Свої вимоги мотивує тим, що неналежно був повідомлений про час і місце судового розгляду справи, так як у сповіщенні не зазначена адреса розташування Білопільського районного суду Сумської області та має місце виправлення дати вручення сповіщення; інспектор не вручив йому копію протоколу про адміністративне правопорушення; в стані алкогольного спяніння не перебував і ніяких ознак цього стану в нього не було; відмовся їхати в лікарню для проходження медичного огляду, так як поспішав на роботу вважає, що причина відмови - поважна; свідки які зазначені в протоколі йому не відомі, до нього не підходили і будь яких ознак вживання алкоголю особисто не бачили; в протоколі зазначено, що інспектор відсторонив від керування автомобілем, проте фактично він продовжив на ньому рух; судом накладено на нього занадто суворе стягнення без урахування даних про його особу та того, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, тимчасово працює у приватної особи водієм і на своєму автомобілі виконує роботу; керуванням автомобілем єдине джерело його заробітку, а з позбавленням водійський прав він втрачає роботу.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2, який просить суд змінити адміністративне стягнення з позбавлення водійських прав на громадські роботи з підстав зазначених у апеляційній скарзі, переглянувши матеріали справи, вважаю, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння.

Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до установленого порядку огляду на стан спяніння.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, і підтверджується зібраними у справі в передбаченому законом порядку доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АГ 2 №251494 від 07 жовтня 2013 року, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і із змісту якого вбачається пояснення ОСОБА_2 про те, що він керував автомобілем після вживання напередодні безалкогольного пива та відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного спяніння ( а.с. 2 ), поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили факт відмови ОСОБА_2, від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння (а.с. 3-4).

Доводи апелянта, про неналежне сповіщення про час і місце судового розгляду справи спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії АГ2№251494 (а.с.2), в якому зазначений час і місце розгляду справи і даний протокол підписаний власноручно ОСОБА_2, а також сповіщенням на імя ОСОБА_2 (а.с.1); про те, що в сповіщенні відсутня адреса суду Білопільського райсуду Сумської області не є підставою для висновку про належне повідомлення ОСОБА_2, про час і місце розгляду справи, так як ст.. 277-2 КУпАП не встановлює таких вимог до сповіщення, як адреса суду, а із змісту вбачається, що ОСОБА_2 рекомендовано зявитися до Білопільського районний суд для участі у розгляду адміністративного правопорушення; виправлення дати отримання сповіщення не змінює її змісту і дати розгляду справи; щодо доводів скаржника про те, що він не перебував у стані алкогольного спяніння, суд не бере до уваги, бо ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності не за керування автомобілем в стані алкогольного спяніння, а за відмову на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння; Правила дорожнього руху України не передбачають будь яких причин відмови від проходження медичного огляду на стан спяніння, а тому, не є поважною причиною відмова скаржника пройти медичний огляд у звязку з поспішністю явки на роботу; доводи скаржника про те, що свідки які залучені інспектором і зазначені в протоколі йому не відомі, суд також не бере до уваги, бо свідки засвідчили тільки факт відмови від проходження медичного огляду інших обовязків закон в даному випадку на них не покладає; доводи скаржника про те, що інспектор не вручив копію протоколу з посиланням на свідків, не є переконливими, бо у протоколі про адміністративне правопорушення маються його підписи про те, що йому розяснені його прав та обовязки які передбачені ст.. 268 КУпАП, надано можливість надати письмові пояснення, чим і скористався ОСОБА_2, дані обставини свідчить про ознайомлення ОСОБА_2, з протоколом про адміністративне правопорушення по суті; щодо доводів, скаржник, про те, що позбавлення права керування транспортним засобами поставить його в сім'ю в тяжке матеріальне становище, бо автомобіль єдине джерело його заробітку, не можна прийняти до уваги, бо апелянт не надав про ці обставини будь яких доказів, крім того заявив, що він взагалі безробітній; не є переконливими і доводи апелянта проте, що працівник ДАІ вимагав від нього кошти з посиланням на свідків так як скаржник не надав доказів, що він дії працівника ДАІ оскаржував до правоохоронних органів чи суду; і що дії визнані незаконними, зауваження ОСОБА_2, на те, що інспектор фактично не відсторонив від керування автомобілем, і він продовжив на ньому рух, не являється обставиною, що виключає в його діях подію чи склад адміністративного правопорушення.

Адміністративне стягнення накладено суддею на ОСОБА_2 у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, і відповідає вимогам ст. 33 КУпАП щодо врахування характеру вчиненого правопорушення, даних про особу порушника та інших обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, і є не самим суворим видом стягнення, які передбачені за вчинення такого правопорушення, оскільки позбавлення права керування транспортними засобами є менш суворим видом адміністративного стягнення, ніж громадські роботи.

При цьому, з огляду на вимоги ст. 294 КУпАП, яка забороняє при зміні постанови про накладення адміністративного стягнення посилювати накладене на порушника стягнення, зміна призначеного ОСОБА_2 у даній справі адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на громадські роботи, про що просить ОСОБА_2, не є законно можливою.

Враховуючи вищевказане, постанова судді у даній справі є законною і обґрунтованою.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Білопільського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2013 року у даній справі про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Сумської областіОСОБА_1