АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 33/796/1425/2013 Суддя 1 інстанції:
Козленко Г.О. Категорія: ст.130 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 жовтня 2013 року суддя судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва Фрич Т.В., за
участю особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності, -
ОСОБА_3, представника - ОСОБА_4,
розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3
та його представника ОСОБА_4 на
постанову судді Солом'янського
районного суду міста Києва від 20
вересня 2013 року щодо

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, не працюючого, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Солом'янського районного
суду м. Києва від 20 вересня 2013 року
ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано
адміністративному стягненню у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
(один) рік.

Згідно постанови, 14.08.2013 року о 01 год. 50
хв. ОСОБА_3 керував автомобілем ГАЗ
д.н.з. НОМЕР_1 по пр-т. Г.Сталінграда
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, чим порушив п.2.9 Правил
дорожнього руху України. Тест
проводився за допомогою приладу
«Драгер», результат тесту 1.59 проміле.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4
подали апеляційну скаргу, в якій
просять скасувати постанову суду
першої інстанції від 20.09.2013 року та
провадження у справі закрити, вирішити
питання про повернення водійського
посвідчення.

Апелянт посилається на порушення його
права на захист, оскільки в суді було
обмежено його право на отримання як
усної, так і письмової інформації.
Також апелянт стверджує, що рішення
суду першої інстанції є незаконним та
необгрунтованним, оскільки
ґрунтується на неповно досліджених у
справі доказах, які містять істотні
суперечності. Постанова суду за своїм
змістом не відповідає вимогам ч.1 ст.283
КУпАП. В ній немає відомостей про те, що
у ОСОБА_3 на утриманні знаходиться
малолітня дитина та старенька бабуся,
яка потребує сторонньої допомоги. До
адміністративної відповідальності він
притягується вперше, керування
транспортним засобом є невід'ємною
частиною його життєвих зобов'язань.
Працівники міліції вдались до
фальсифікації доказів, оскільки
відносно ОСОБА_3 було складено два
адміністративні протоколи, один по
ст.121 КУпАП., а другий по ч.1 ст.130 КУпАП,
чим було порушено наказ №400/666 МВС/МОЗ
України від 09.09.2009 року «Про
затвердженні Інструкції про виявлення
у водіїв транспортних засобів ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції».

Крім того просить поновити строк на
апеляційне оскарження, оскільки він
пропущений через незаконні дії судді, з
приводу чого було подано скаргу голові
Солом»янського районного суду м.Києва .

Розглянувши клопотання та перевіривши
матеріали справи, суд приходить до
висновку про поважність причин, за яких
був пропущений строк на апеляційне
оскарження постанови Солом»янського
районного суду м.Києва від 20 вересня 2013
року, а тому відповідна заява про
поновлення строку на апеляційне
оскарження підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4, які підтримали
подану апеляційну скаргу та просили її
задовольнити, вислухавши свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 перевіривши
матеріали адміністративної справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
суд приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245,280,256 КУпАП,
одним із завдань провадження у справах
про адміністративне правопорушення є
своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи.
Необхідно також встановити, чи вчинено
правопорушення, чи винна особа у його
вчиненні, а також інші обставини, які
мають значення для справи. Наявним у
матеріалах справи доказам, суд повинен
дати належну оцінку.

Разом з тим, суд першої інстанції при
розгляді адміністративної справи цих
вимог не виконав та не надав належної
оцінки доказам, що містяться в
матеріалах справи.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_3
у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130
КУпАП зроблено на підставі даних
протоколу про адміністративне
правопорушення та даних приладу
«Драгер».

В той же час пояснення обох свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, та дані, викладені в
протоколі про адміністративне
правопорушення з даними приладу
«Драгер» щодо стану сп»яніння ОСОБА_3,
належало співставити між собою,
проаналізувати їх у сукупності,
викласти результати цього аналізу у
постанові.

Так у протоколі про адміністративне
правопорушення АБ2 №283568 зазначено, що
протокол складено о 01 год.56 хв., особа
керувала транспортним засобом в стані
алкогольного сп»яніння в 1 год.50 хв., а
тест на стан сп»яніння проводився
пізніше о 2 год.09 хв.( а.с.1,4). В поясненнях
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначено, що
тест проводився о 1 год.( а.с.2-3)

В апеляційному суді вказані свідки
зазначили, що достовірно підтвердити
чи саме ОСОБА_3 проходив тест на стан
сп»яніння не можуть.

ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив
про те, що свідків при його освідуванні
не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7, особа, яка складала протокол не
зміг пояснити чому в документах, які
він складав міститься численна
кількість виправлень.

В протоколі у графі - огляд на стан
сп»яніння, свідки огляду не зазначені,
не зазначено у зв»язку з якими ознаками
сп»яніння проводився огляд ОСОБА_3

Аналізуючи зазначені докази в їх
сукупності, слід зазначити, що протокол
відносно ОСОБА_3 був складений ще до
проведення щодо нього огляду на стан
сп»яніння.

Оскільки найважливішим джерелом
доказів у справах про адміністративні
правопорушення є протокол про
здійснення особою адміністративного
правопорушення, він повинен
відповідати вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП
провадження у справах про
адміністративні правопорушення
здійснюється на основі суворого
додержання законності.

Відповідно до ст. 62 Конституції України
обвинувачення особи не може
ґрунтуватися на доказах, одержаних
незаконним шляхом, а також на
припущеннях. Усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Враховуючи викладене, вважаю що
апеляція підлягає задоволенню, а
постанова суду скасуванню, а
провадження щодо ОСОБА_3 закриттю у
зв»язку з відсутню складу
адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 294 КУпАП , -

ПОСТАНОВИЛА:

Постанову Солом'янського районного
суду міста Києва від 20 вересня 2013 року,
якою ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано
адміністративному стягненню у виді
позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
(один) рік,-скасувати, а апеляційну
скаргу ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4 - задовольнити.

Закрити провадження у справі щодо
ОСОБА_3 за ч.1ст.130 КУпАП за відсутністю в
його діях складу адміністративного
правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя Апеляційного суду м.Києва
Т.В.Фрич