Справа № 784/2072/13 24.05.2013 24.05.2013 24.05.2013
Номер провадження: 33/784/114/13
Провадження №33/784/114/13 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2013 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Рудяк А.В.,

при секретарі Рябеженко А.А.,

за участю особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_3,

переглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2013 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, мешкає в АДРЕСА_1,

- притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

Згідно постанови суду ОСОБА_3 18.3.2013 року близько 3год. 15хв. керував транспортним засобом «БМВ-528» д. н. ВЕ 4396 АН по вул. Правди в м. Миколаєві, був зупинений співробітниками ДАІ за підозрою у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

При цьому, ОСОБА_3, в порушення п.2.5 ПДР України відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляції ОСОБА_3 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За змістом апеляції підтверджує фактичні обставини щодо зупинки працівниками ДАІ вночі 18.03.2013 року автомобіля, в якому він віз батька до дому, але зазначає, що не був пяним, оскільки вживав алкогольні напої напередодні, а від проходження пропонованого працівниками ДАІ огляду на стан спяніння в медичному закладі відмовився, оскільки поспішав до дому, до дитини.

Водночас стверджує, що відмовився від медогляду та надав пояснення в протоколі, якими себе обмовив, через погрози працівника ДАІ затримати транспортний засіб з доставкою на спеціальний майданчик.

Вважає безпідставним складений щодо нього адмін. протокол, оскільки працівники ДАІ, в порушення встановленого порядку, не провели його огляд на стан спяніння на місці зупинки (приладом «ДРАГЕР»), але відразу запропонувавши зробити це в медичному закладі.

Крім того, зазначає, що протокол складався за відсутністю свідків.

Стверджує, що одразу після складання протоколу про адмін. правопорушення самостійно пройшов огляд на стан спяніння в медичному закладі під час якого ознак спяніння в нього не виявлено.

Заявляє про порушення права на захист, оскільки суд, не повідомивши його належним чином про час і місце розгляду справи, позбавив його можливості приймати участь в судовому розгляді. Посилається на те, що не отримав поштове повідомлення з викликом до суду, направлене 25.03.2013 року, оскільки поштові скрині в підїзді його будинку зламані. Також, заперечує факт повідомлення його судом про час і місце розгляду справи телефонограмою 08.04.2013 року, оскільки зазначений в ній номер мобільного телефону належить не йому, а його дружині.

Водночас, вважає обрану судом міру відповідальності занадто суворою. Твердить, що позбавлення права керувати транспортними засобами позбавляє його родину джерела для існування, оскільки працює водієм і є єдиним утриманцем своєї дружини, дитини та батьків-пенсіонерів.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляції, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляція ОСОБА_3Ю задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, за який його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами дослідженими в судовому засіданні, які викладені в постанові.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 №010555 вбачається, що 18.03.2013 року о 03 год. 15 хв. ОСОБА_3 керував автомобілем НОМЕР_1 в районі буд.№10 по вул. Правди в м. Миколаєві, з явними ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, нестійка хода) від продуття алкотестера «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу відмовився та від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків.

Крім того, з протоколу вбачається, що керування транспортним засобом в звязку з наведеними обставинами передано батькові ОСОБА_3 - гр. ОСОБА_4

Фактичні обставини правопорушення, вказані в зазначеному протоколі, підтверджені поясненнями самого ОСОБА_3 в суді, а також дослідженими судом письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - батька правопорушника, якій зазначив, що зобовязується доставити автомобіль «ВМW» в гараж і на протязі доби не передавати керування цим транспортним засобом своєму сину.

За таких обставин суд, дослідивши всі обставини справи, прийшов до вірного висновку про винність ОСОБА_3 у порушенні п.2.5 ПДР України та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.130 КУпАП.

Є безпідставними твердження апелянта про те, що він відмовився від огляду на стан спяніння та був вимушений себе обмовити в поясненнях в протоколі через погрози працівників ДАІ затримати автомобіль, оскільки вони спростовуються наявними в справі матеріалами, а також власноручним записом ОСОБА_3 в адмін. протоколі про те, що він вжив алкоголь безпосередньо перед тим, як став керувати автомобілем, був зупинений працівниками ДАІ, претензій до них не має.

Зазначений запис зроблений ОСОБА_3 свідчить про те, що він згоден з змістом складеного щодо нього адміністративного протоколу.

Про відсутність жодних претензій до працівників ДАІ зазначив в своїх поясненнях і батько правопорушника ОСОБА_4, якому передано керування автомобілем «БМВ».

З аналогічних підстав є необєктивними й твердження апелянта про те, що протокол про адмін. правопорушення складався без участі вказаних в ньому свідків.

Не ґрунтуються на матеріалах провадження і твердження апелянта про те, що працівники ДАІ впорушення встановленого порядку не запропонували йому пройти огляд на стан спяніння на місці зупинки авто алкотестером «Драгер», оскільки з зазначеного протоколу вбачається, що ОСОБА_3 відмовився від проходження такого огляду на місці зупинки автомобіля.

Щодо проходження ОСОБА_3 огляду на стан спяніння в медичному закладі в індивідуальному порядку (після складання протоколу про адмін. правопорушення) під час якого ознак спяніння в нього не виявлено, то такій огляд вважається недійсним, оскільки проведений всупереч вимог ст.266 КУпАП - без участі працівника міліції.

Є безпідставним твердження апелянта про порушення судом його права на захист з посиланням на не належне сповіщення його про час та місце розгляду справи, виходячи з наступного.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_6 при оформленні зазначеного протоколу повідомлено про час, дату і місце судового розгляду справи, про що він розписався.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 направлявся лист, яким він викликався до суду для участі в розгляді справи щодо нього 02.04.2013 року за вих. №19536 від 25.03.2013 року. (а.с.5)

Проте, останній в судове засідання не прибув з невідомих причин, про відкладення розгляду справи клопотання до суду не надіслав, в звязку з чим судовий розгляд справи був призначений на 16.04.2013 року.

З телефонограми секретаря судового засідання Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_7 вбачається те, що ОСОБА_3 було повідомлено по мобільному телефону № 063-600-06-06 про час і дату судового засідання: о 10 годині 16.04.2013 року. (а.с.6)

Між тим, ОСОБА_3 вдруге не зявився в судове засідання з невідомих причин і про відкладення розгляду справи клопотання до суду не надіслав.

За наведених обставин суд прийшов до вірного висновку про можливість розгляду справи відповідно до вимог ст.268 КУпАП за відсутності особи, на яку складено адміністративний протокол ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_3 на зламану поштову скриньку в підїзді будинку, де він проживає є безпідставним, оскільки це не спростовує факту належного повідомлення судом останнього про розгляд справи.

Також є безпідставним і твердження ОСОБА_3 про те, що його не викликали до суду по телефону, оскільки зазначений номер він зазначив як особистий при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин безпідставним є твердження апелянта про те, що суд, розглянувши справу щодо нього за його відсутності, порушив його право на захист та на участь в судовому розгляді.

Визначаючи міру відповідальності, суд вірно врахував характер та обставини вчиненого правопорушення, яке є грубим порушенням ПДР України та безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, наявні в справі данні про особу правопорушника, який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, ступінь його вини та ставлення до вчиненого правопорушення і призначив адміністративне стягнення з метою виховання ОСОБА_3 в дусі додержання законів України та запобігання вчинення ним нових правопорушень.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою дані про його особу, зокрема, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні дружину та малолітню дитину, а також батьків-пенсіонерів, то вони не підтверджені матеріалами справи.

Крім того, апелянт не надав жодного документу на підтвердження зазначених обставин до апеляційної скарги та в судове засідання апеляційного суду.

Безпідставним є й посилання ОСОБА_3 про те, що накладене судом стягнення позбавить його єдиного джерела доходів для існування, як працюючого в сфері автомобільних перевезень, оскільки воно спростовується даними, зазначеними ним при складанні протоколу про адмін. правопорушення, в якому зазначено, що він не працює.

Крім того, будь-яких документів на підтвердження його зайнятості в сфері автомобільних перевезень, як єдиного джерела доходів, апелянт не надав. Не міститься таких даних і в матеріалах справи.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він раніше до адміністративної відповідальності не притягався, істотно не зменшують характер та ступень суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення.

З огляду на наведене, підстави для скасування постанови суду, як просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.04.2013 року, відносно ОСОБА_3 без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2