АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2013року
м.Київ

Суддя судової палати з розгляду
кримінальних справ Апеляційного суду
міста Києва Юрдига О.С., за участю
прокурора Санака М.Є.,
оперуповноваженого в ОВС УБОЗ МВС
України в місті Києві Матчука Б.М.,
розглянувши справу про
адміністративне правопорушення за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Шевченківського районного
суду міста Києва від 4 липня 2013 року про
притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності за
ч.1 ст.172-4 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Шевченківського
районного суду м.Києва від 4 липня 2013
року ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, та
піддано адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі 50
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 850 (вісімсот
п'ятдесят) гривень, з конфіскацією
незаконно одержаної неправомірної
вигоди у вигляді 405 грн. 85коп..

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
просить постанову скасувати,
провадження по справі відносно неї
закрити, за відсутністю в її діях
складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1.
ст.172-4 КУпАП. В обґрунтування поданої
апеляційної скарги посилається на те,
що постанова є незаконною, оскільки
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вважає, що суд, всупереч ст.245 КУпАП, не
забезпечив всебічного, повного і
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи в їх сукупності; належним чином
не дослідив матеріали справи; не
прийняв до уваги належні докази, які
містяться в матеріалах справи, що
спростовують її вину у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП. За
наведених обставин вважає, що висновок
суду про доведеність її вини у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, не
відповідають фактичним обставинам
справи, а тому її притягнення до
адміністративної відповідальності є
незаконним.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка
підтримала внесену апеляційну скаргу,
та просила її задовольнити,
посилаючись на те, що вказаного
правопорушення не вчиняла, прокурора,
який вважає постанову суду законною і
обґрунтованою, дослідивши матеріали
справи та проаналізувавши доводи
апеляційної скарги, вважаю, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з постанови суду,
ОСОБА_3, будучи державним службовцем 9
рангу, суб'єктом відповідальності за
вчинення корупційного правопорушення
згідно ч.1 ст.4 Закону України ''Про
засади запобігання і протидії
корупції'', працюючи на посаді
головного спеціаліста у відділі
розвитку інженерно - транспортної
інфраструктури Департаменту
нормативно-методичного забезпечення
промислового і цивільного будівництва,
будіндустрії та виробництва
будівельних матеріалів Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України порушила вимоги ч.1 ст.7 Закону
України ''Про засади запобігання і
протидії корупції'', тобто встановлені
обмеження щодо заняття іншою
оплачуваною діяльністю, а саме
працювала на посаді члена дільничної
виборчої комісії №801058 одномандатного
виборчого округу №223, за що їй
нараховано винагороду в сумі 495,31 грн., з
яких виплачено її 405 грн. 85 коп. та
утримано 89,46грн. податку.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що зазначеними умисними
діями ОСОБА_3 вчинила адміністративне
правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-4
КУпАП.

В обґрунтування прийнятого
рішення суд зазначив, що вчинення
ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення підтверджується
протоколом про адміністративне
правопорушення, її поясненнями, які
вона надала під час складання
протоколу про адміністративне
правопорушення та у суді про визнання
вини у вчиненому, поясненнями свідків,
та іншими матеріалами справи.

Апеляційним переглядом встановлено,
що суд розглянув справу у
відповідності до вимог ст.ст.245, 252, 280, 283
КУпАП, всебічно, повно та об'єктивно
дослідив обставини вчиненого
адміністративного правопорушення, а
тому обґрунтовано прийшов до
правильного висновку про доведеність
вини ОСОБА_3 у порушенні ч.1 ст.7 Закону
України ''Про засади запобігання і
протидії корупції'', і її дії містять
склад адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4
КУпАП.

Доводи ОСОБА_3 про те, що вона не
вчиняла дій, які містять ознаки
корупційних діянь не заслуговують на
увагу.

Матеріалами адміністративної справи
підтверджено, що ОСОБА_3 працюючи на
посаді головного спеціаліста у відділі
розвитку інженерно - транспортної
інфраструктури Департаменту
нормативно-методичного забезпечення
промислового і цивільного будівництва,
будіндустрії та виробництва
будівельних матеріалів Міністерства
регіонального розвитку, будівництва
та житлово-комунального господарства
України та будучи державним службовцем
9 рангу виконувала роботу члена
дільничної виборчої комісії № 801058
одномандатного виборчого округу №223.
За виконання цієї роботи її нараховано
та виплачено грошові кошти.
Твердження апелянта про те, що коштів
вона не отримувала є непереконливими,
оскільки у матеріалах
адміністративної справи містяться
документи, що підтверджують
нарахування та виплату коштів ОСОБА_3
При цьому беззаперечних доказів на
спростування цих даних апелянтом не
надано.

Разом з тим, враховуючи
характер вчиненого правопорушення, яке
не становить великої суспільної
небезпеки й не завдало збитків
державним чи суспільним інтересам,
ступінь вини ОСОБА_3 у вчиненні
адміністративного правопорушення, її
особу, на її утриманні перебуває матір
пенсійного віку, позитивно
характеризується за місцем роботи,
звідки надійшло клопотання про
звільнення її від адміністративної
відповідальності та передачі
матеріалів на розгляд трудового
колективу, суд апеляційної інстанції
визнає вчинене нею адміністративне
правопорушення - малозначним, та
вважає за можливим звільнити ОСОБА_3
від адміністративної
відповідальності, обмежившись усним
зауваженням.

На підставі викладеного,
постанова судді підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга ОСОБА_3 частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 22, 284, 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Постанову Шевченківського суду
м. Києва від 04 липня 2013 року, якою
визнано винною ОСОБА_3у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, та
піддано адміністративному стягненню у
виді штрафу в розмірі 50
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 850 (вісімсот
п'ятдесят) гривень, з конфіскацією
незаконно одержаної неправомірної
вигоди у вигляді 405 грн. 85коп.-
скасувати.

Винести нову постанову, якою
ОСОБА_3 на підставі ст.22 КУпАП звільнити
від адміністративної відповідальності
за ч.1 ст.172-4 КУпАП, оголосити ОСОБА_3
усне зауваження, та провадження в
справі відносно неї закрити на
підставі ч.2 ст.284 КУпАП.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили негайно після її
винесення, є остаточною й оскарженню не
підлягає.

Суддя:
Юрдига О.С.

Справа № 33/796/1065/2013
Категорія: ч.1 ст. 172-4 КУпАП

Головуючий у першій інстанції - Антонюк
М.С.. Доповідач: Юрдига О.С.