Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 295/3-4696/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2013 року Суддя апеляційного суду Житомирської області Євстаф'єва Т.А., з участю секретаря Ковальчук В.А., адвоката Баньківського В.В., представника ОСОБА_2, скаржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши адміністративну справу за апеляціями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2012 року щодо

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

року народження, мешканця АДРЕСА_1, працює адвокатом,

якою закрито провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у зв'язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення,-

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 30.11.2010 року, ОСОБА_4 06.10.2010 року о 13 год.40 хв., керуючи автомобілем марки Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_1 по вулиці Котовського, 36 в м. Житомирі, виїжджаючи з прилеглої території на головну дорогу, в порушення п. 10.2 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі та здійснив зіткнення з автомобілем марки Сафф д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За дане правопорушення передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2012 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у зв'язку із закінченням строків для накладення адміністративного стягнення. В мотивувальній частині даної постанови суд визнав те, що ОСОБА_4 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

В апеляції потерпіла ОСОБА_3 просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови та змінити її, визнавши у резолютивній частині постанови винним ОСОБА_4 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки закриваючи провадження у справі відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суд не визнав останнього винним за ст. 124 КУпАП, що позбавляє її можливості звернутися, в установленому законом порядку із вимогою про відшкодування завданих збитків.

В поданій апеляції ОСОБА_4 також просить поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови та скасувати спірну постанову суду і закрити провадження у справі, внаслідок відсутності в його діях складу правопорушення.

Зазначає, що в порушення положення ст. 268 КУпАП справа була розглянута у його відсутність, протокол про адміністративне правопорушення від 30.11.2010 року посадовою особою ВДАЇ не надавався йому для ознайомлення та дачі пояснення, дані адміністративні матеріали неодноразово направлялися судом на доопрацювання, проте недоліки в окремих процесуальних документах не були усунуті.

Також вказав, що перевірка у справі проведена поверхнево, однобічно, не враховано всіх обставин справи, не усунуто суперечностей, обвинувачення побудовано на неналежних та недопустимих доказах. Крім того, на проведення автотехнічного дослідження надано недостовірні вихідні дані, що призвело до складання необґрунтованого, суперечливого висновку. До того ж, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та інших протоколів допущено процесуальні порушення, внаслідок чого вказані документи та відомості, що зафіксовані в них, не можуть прийматися до уваги суду. Вказані недоліки не були усунуті судом першої інстанції, а тому провадження відносно нього має бути закрито за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як видно з матеріалів справи, постанову суду винесено 27.12.2012 року, а скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення потерпіла ОСОБА_3 подала 15.01.2013 року, то відповідно нею пропущено строк на звернення зі скаргою. Разом з тим, копію постанови по справі потерпіла отримала лише 09.01.2013 року та ставить питання про поновлення строку подачі апеляційної скарги з поважних причин. Апеляційний суд приходить до переконання про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та поновлює цей строк.

Щодо поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою на спірну постанову ОСОБА_4, то суд приходить до переконання про необхідність поновлення такого строку, оскільки копію постанови по справі, як вбачається з матеріалів справи, він отримав лише 17.01.2013 року, що унеможливило подати апеляційну скаргу у строки, передбачені ст.289 КУпАП і крім того згідно наданих документів, останній тривалий час хворів.

Розглянувши апеляційні скарги скаржників, заслухавши пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4, їх захисників, які просили подані ними апеляції задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язані з'ясувати в тому числі: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як видно з матеріалів справи 06.10.2010 року о 13 год.40 хв. у м. Житомирі по вул. Котовського, 36 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю двох водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Наявність даної ДТП не оспорювалася водіями обох транспортних засобів ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Визнавши ОСОБА_4 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП, райсуд на підтвердження його вини, крім інших доказів, також послався і на протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, протокол не підписаний правопорушником, немає відмітки про роз'яснення прав останньому.

Проте апеляційним судом ретельно перевірялися як пояснення ОСОБА_4 так і ОСОБА_3, досліджувалися докази, зазначені судом першої інстанції та роз'яснювалися права ОСОБА_4, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того ОСОБА_4 06.10.2010 року з приводу даної дорожньо-транспортної пригоди давав пояснення працівнику міліції та підписав схему до протоколу огляду місця ДТП (а.с.9,12).

Відповідно до п.10.2 Правил дорожнього руху України, виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправочних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній.

Як видно з матеріалів справи, водій ОСОБА_3 рухалася по головній дорозі, а водій ОСОБА_4 виїжджав з прилеглої території на головну дорогу, на вул. Котовського м. Житомира.

ОСОБА_4 пояснив, що при виїзді із двору у нього не було перешкод для руху ліворуч, тому він виїхав до середини проїзної дороги, зупинився, щоб пропустити автомобіль, далі продовжував маневр, тоді, автомобіль під керуванням ОСОБА_3, з лівої сторони на великій швидкості, не зупиняючись, здійснив зіткнення з його автомобілем.

ОСОБА_3 пояснила суду, що вона рухалась по головній дорозі зі швидкістю 50-55 км/год. З прилеглої території частково виїхав автомобіль на проїзну частину і зупинився, вона пригальмувала, проте через декілька секунд зазначений автомобіль різко почав рух, в результаті чого відбулося зіткнення з її автомобілем.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, аналогічні пояснення остання давала і 06.10.2010 року (а.с.13).

До показів ОСОБА_4 суд відноситься критично, оскільки він в поясненнях 06.10.2010 року пояснював, що наїзд на його автомобіль ОСОБА_3 здійснила коли він вже продовжував рухатися, проте в апеляційному суді останній стверджує, що він був нерухомою перешкодою для потерпілої, яка повинна була його об'їхати.

Суд не бере до уваги і покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки останні не давали пояснень в день дорожньо-транспортної пригоди, як безпосередні очевидці події.

Враховуючи вимоги Правил дорожнього руху України, матеріали справи, які неодноразово направлялися на доопрацювання, висновки спеціалістів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме ОСОБА_4, в даній ситуації, виїжджаючи на головну дорогу, мав впевнитися у відсутності перешкод для руху його автомобіля, і саме він вчинив правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Проте, визнавши ОСОБА_4 винним за ст. 124 КУпАП, суд, закриваючи провадження у справі, з врахуванням положень ст. 38 КУпАП, не зазначив про це у резолютивній частині постанови. Тому апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Змінити постанову Богунського районного суду м. Житомира від 27 грудня 2012 року, виклавши резолютивну частину постанови в наступній редакції:«ОСОБА_4 визнати винним за ст. 124 КУпАП і провадження в даній адміністративній справі закрити у зв'язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення».

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: