Справа № 465/5878/13-п Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 33/783/397/13 Доповідач: Стельмах І. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2013 року Апеляційний суд Львівської області у складі:

судді - Стельмаха І.О.,

з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1,

захисника - адвоката Стабрина В.В.,

потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 122, ст. 122-4 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 08 липня 2013 року,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 08 липня 2013 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживає за адресою: АДРЕСА_1,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122, ст. 122-4 КУпАП та на неї, відповідно до ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців.

ОСОБА_1 визнана винною у тому, що вона 16 травня 2013 року близько 09 год. 15 хв., на пр. Ч.Калини у м. Львові, керуючи автомобілем "Фольксваген Поло", д.н.з. НОМЕР_1, виконуючи маневр повороту ліворуч з головної дороги на другорядну, проявивши неуважність, не надала дорогу зустрічному транспортному засобу, створивши аварійну ситуацію, внаслідок чого ОСОБА_3, котрий керував велосипедом та рухався у зустрічному напрямку, змушений застосувати екстрене гальмування, під час якого велосипед перекинувся та він впав на проїжджу частину дороги. Крім того, ОСОБА_1 з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхала. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги пунктів 1.5, 2.3, 2.10 а,б,в,г,д,є Правил дорожнього руху.

16 липня 2013 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді скасувати, а справу закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції порушив вимоги норм матеріального та процесуального законодавства; всебічно не розібрався в матеріалах справи; не перевірив пояснення очевидців та свідків ДТП; не дав належної оцінки іншим доказам, які свідчать про її невинуватість й прийняв незаконну постанову. Зазначає, що суд покликався лише на протокол про адміністративне правопорушення, який не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема вказує, що судом не взято до уваги та не перевірено її пояснення; розгляд справи проводено у її відсутності та відсутності працівників ДАІ, потерпілого ОСОБА_3, свідків та інших учасників ДТП; судом не надано оцінки поясненням свідка ОСОБА_4, який в суді не допитувався; не взято до уваги те, що вона зупинилась після того як велосипедист ОСОБА_3 впав й поїхала через 5 хвилин після ДТП, оскільки вважала себе невинною; висновки суду побудовані лише на матеріалах кримінального провадження та поясненнях ОСОБА_3; не взято до уваги те, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки та поняті ДТП. Крім того зазначає те, що судом не вказано жодного доводу, на підставі якого обрано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, не враховано особу порушника, його майнового стану, пом'якшуючих обставин.

При апеляційному перегляді справи ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просить справу про адміністративне правопорушення щодо неї закрити за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її захисника Стабрина В.В. на підтримку апеляційної скарги, пояснення потерпілого ОСОБА_3, який заперечив апеляційну скаргу та просив залишити постанову судді без змін, свідка ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч.4 ст. 122, ст. 122-4 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, оскільки висновок судді підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 11 червня 2013 року (а.с.1); постановою про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_1 (а.с.4-6); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та доданою до протоколу схемою від 16.05.2013 року (8-13).

Неповнота з'ясування обставин, на яку покликається апелянт, усунута при апеляційному перегляді справи шляхом допиту особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5

Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив, що близько 09 год. 15 хв. 16 травня 2013 року, він на велосипеді рухався проспектом Ч. Калини в напрямку вул. В. Стуса в м. Львові, їхав ближче до правого бордюру із швидкістю 25-40 км/год. Наближаючись до перехрестя з вул. Стуса побачив, що із зустрічного напрямку рухається автомобіль ФолксВаген Поло з увімкненим лівим покажчиком повороту. У зв'язку з цим, він почав зменшувати швидкість руху, пригальмовуючи ручними гальмами. Автомобіль ФолксВаген Поло зупинився на перехресті, пропускаючи транспортні засоби які рухались по головній дорозі в зустрічному напрямку, в якому рухався і він. Тому, він продовжив свій рух, збільшуючи швидкість. В цей час, автомобіль ФолксВаген Поло продовжив здійснювати поворот ліворуч, чим перешкодив його руху. З метою запобігти зіткненню з автомобілем ФолксВаген Поло, він застосував екстрене гальмування, натиснувши на важелі обох ручних гальм, в наслідок чого велосипед перекинувся, а він перелетівши через кермо впав на проїжджу частину перехрестя доріг. Зіткнення з автомобілем ФолксВаген Поло не відбулось. В результаті падіння отримав тілесні ушкодження спини, лівої руки і ноги. З місця події був доставлений до медичного закладу, каретою швидкої допомоги. Він бачив, що автомобілем ФолксВаген Поло керувала жінка, як в подальшому він дізнався, що це була ОСОБА_1, яка з місця події поїхала, не дочекавшись працівників ДАІ. Апеляційну скаргу заперечує, вважає, що ОСОБА_1 порушила правила проїзду перехресть, чим створила аварійну обстановку, змусивши його різко змінити швидкість руху та застосувати екстрене гальмування, а також те, що вона залишила місце події, до якої причетна.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що 16 травня 2013 року близько 09 год. 15 хв., він рухався своїм автомобілем по проспекту Ч. Калини в напрямку вул. В.Стуса. Наближаючись до перехрестя з вул. В.Стуса, попереду нього рухались не менше двох автомобілів. У автомобіля, який рухався першим, був ввімкнений правий покажчик повороту. В цей час, на перехрестя доріг, із зустрічної смуги руху в'їхав автомобіль ФолксВаген Поло з увімкнутим лівим покажчиком повороту, який призупинившись на перехресті надавав дорогу автомобілю, який здійснював поворот праворуч. В момент коли автомобіль ФолксВаген Поло продовжив рух ліворуч, до перехрестя доріг, по проспекту Ч. Калини, на швидкості 25-40 км/год., з правої сторони, повз його автомобіль проїхав велосипедист. Щоб уникнути зіткнення з автомобілем ФолксВаген Поло велосипедист почав гальмувати, в результаті чого перекинувся через кермо та впав на проїжджу частину, на перехресті вказаних доріг. Зупинивши свій автомобіль, він почав надавати велосипедисту першу допомогу, а також викликав швидку медичну допомогу. Водій автомобіля ФолксВаген Поло, як пізніше дізнався це була ОСОБА_1, із свого автомобіля не виходила, та не дочекавшись працівників ДАІ з місця події поїхала. По приїзду працівників ДАІ, він повідомив їм орієнтовні прикмети вказаного автомобіля та водія. Велосипедиста забрала карета швидкої допомоги.

Пояснення ОСОБА_1 про те, що 16 травня 2013 року на перехресті доріг проспекту Ч. Калини та вул. Стуса, велосипедист ОСОБА_3 безпричинно різко загальмував внаслідок чого впав, і тим самим створив аварійну ситуацію, а також покликання на подібні обставини як на підставу задоволення апеляційної скарги, суд до уваги не бере.

Дані пояснення ОСОБА_1 спростовуються наведеними вище поясненнями потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5 і є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни постанови судді.

Доводи апелянта про те, що суддя не перевірив дотримання інспектором ДАІ вимог закону, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в ньому не зазначені свідки та поняті, є безпідставними й суд їх до уваги не бере.

Щодо покликання апелянта про неврахування суддею при накладенні адміністративного стягнення вимог ст. 33 КУпАП, то таке не відповідає фактичним обставинам, та є голослівним.

Суддя при накладенні на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, врахував характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь її вини, а також відсутність обставин, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, та у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП наклав стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме - ч.4 ст. 122 КУпАП.

Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП: відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню його вини та з врахуванням відсутності обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необгрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 08 липня 2013 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.4 ст. 122, ст. 122-4 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Стельмах