Провадження №3/521/5042/13
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2013 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Граніна В.Л.

при секретарі Шкребтієнко Г.М.

прокурора прокуратури міста Одеси ОСОБА_1

представника Південної митниці Міндоходів ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Одесі справу, що надійшла з Південної митниці Міндоходів відносно гр. України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого інженером - судомеханіком про порушення митних правил, передбаченого ст. 471 МК України,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол №0658/50000/13 від 26.06.2013 року про порушення митних правил з відповідними матеріалами, у відношенні гр. ОСОБА_3, за ознаками скоєння правопорушення передбаченого ст.471 МК України.

З вищезазначеного протоколу про порушення митних правил, складеного співробітником Південної митниці Міндоходів вбачається, що 26.06.2013 року о 09 год. 35 хв., в оглядовому залі Приліт міжнародного аеропорту Одеса, в зоні діяльності митного поста Олесі; аеропорт Південної митниці Міндоходів, проходив митний контроль та митне оформлення громадянин України ОСОБА_3, який прибув до України літаком авіакомпанії Турецькі авіалінії, рейсом №465 сполученням Стамбул - Одеса.

Формою проходження митного контролю гр. ОСОБА_3 обрав проходження через зону (коридор) спрощеного митного контролю (так званий „зелений" коридор), яка належним чином інформаційно обладнана, чим заявив про відсутність у нього товарів, які під чає переміщення через митний кордон України громадянами підлягають обов'язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження.

Після перетину гр. ОСОБА_3 білої лінії, що позначає закінчення „зеленого" коридору, на вимогу головного інспектора відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків та зброї управління боротьби з контрабандою та митними правопорушеннями Південної митниці Міндоходів ОСОБА_4 (далі - інспектор) пред'явити наявні у нього валютні цінності, гр. ОСОБА_3 надав наявну при ньому готівкову іноземну валюту, яку він перемішував через митний кордон України. Після перерахунку іноземної валюти інспектором, в присутності гр. ОСОБА_3 встановлено, що загальна сума складає 17 000 доларів США, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по „зеленому" коридору.

Враховуючи вищевикладені обставини, Південна митниця Міндоходів зробила висновок в протоколі про порушення митних правил, що гр. ОСОБА_3 порушив встановлений порядок проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю, оскільки обравши формою проходження митного контролю через таку зону (коридор) у нього під час проведення митного контролю було виявлено іноземну валюту в сумі, що перевищує встановлені законодавством України обмеження для переміщення через митний кордон України по зеленому коридору, чим скоїв порушення митних правил, передбачене ст.471 МК України.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_3 зазначив, що він не мав наміру порушувати митні правила, валюта, яка переміщувалась ним через митний кордон України, є його заробітною платою, яка не покладена на його рахунок в банку не з його вини та просив суд не застосовувати стягнення у виді конфіскації грошових коштів.

Представник Південної митниці та прокурор у судовому засіданні вважали, що гр. ОСОБА_3 винний, у вчиненні адміністративного правопорушення, його вина підтверджується зібраними у справі доказами, і тому необхідно притягнути його до адміністративної відповідальності за ст.471 МК України, та застосувати до нього адміністративне стягнення в виді штрафу з конфіскацією вилучених грошових коштів, які є предметом правопорушення.

Заслухавши думку представника митниці, прокурора та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в діях гр. ОСОБА_5 кольського І.В. вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, відносно гр. ОСОБА_3 був складений адміністративний протокол за ст.471 МК України, яка передбачає відповідальність за порушення порядку проходження митного контролю в зонах спрощеного митного контролю.

Згідно з вказаним протоколом, ОСОБА_3, при проходженні митного контролю в зоні дії митного поста Одеса-Аеропорт Південної митниці МІндоходів, при в'їзді в Україну обрав для проходження зелений коридор, тобто прохід через зону спрощеного митного контролю, маючи при собі 17 000 доларів США, які він не задекларував.

У відповідності до ст.458 ч.1 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений порядок переміщення товарів через митний кордон України.

Таким чином відсутність в діях гр. ОСОБА_3 умислу на порушення митних правил не свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи, а також з пояснень особи що притягується до адміністративної відповідальності вбачається, що гр. ОСОБА_3 не розумів протиправності своїх дій, не припускав можливість настання негативних наслідків (притягнення до адміністративної відповідальності), хоча міг і повинен був це розуміти і передбачати.

Тобто суб'єктивна сторона дій гр. ОСОБА_3 полягає в протиправній необережності в формі недбалості.

Що стосується об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, вона полягає в переміщенні через митний кордон України особою, яка формою проходження митного контролю обрала проходження через зелений коридор товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено, або обмежено законодавством України, або товарів в обсягах, що перевищують неоподатковану норму переміщення через митний кордон України.

Згідно з п.1 розділу 2 Інструкції про переміщення готівки через митний кордон України, затвердженої постановою Національного Банку України від 27.05.2008 року № 148, фізична особа має право ввозити в Україну та вивозити за її межі готівку в сумі, що не перевищує в еквіваленті 10000 євро, без письмового декларування митному органу. Таким чином гр. ОСОБА_3 протиправно перемістив через митний кордон України 3 866 доларів США, які в нього були вилучені.

Згідно з ч.5 ст.366 МК України, обрання зеленого коридору вважається заявою особи про те, що переміщені нею через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню.

Під термін товари підпадає в тому числі і іноземна валюта, згідно з положеннями ст.4 ч.1, п.1 б), п.57 МК України.

Відповідно до вимог ст.197 МК України на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. В даному випадку такі обмеження встановлені на рівні 10000 євро, в зв'язку з чим валютні цінності, які переміщував гр. ОСОБА_3 є товарами, переміщення яких через митний кордон України обмежене.

Викладені обставини свідчать про те, що гр. ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.471 МК України, в зв'язку з чим суд застосовує до правопорушника стягнення у вигляді штрафу.

Що стосується призначення гр. ОСОБА_3 додаткового адміністративного стягнення у виді конфіскації вилучених валютних цінностей, як товару переміщення якого через митний кордон України обмежено, суд приходить до наступних висновків.

В даному випадку грошові кошти в іноземній валюті, що були вилучені в гр. ОСОБА_3, є майном, яке на думку прокурора, а також представника митного органу підлягає конфіскації, у відповідності до ст. 471 МК України.

Між тим, суд, розглядаючи зазначені вимоги і аналізуючи конкретні обставини вчинення правопорушення, приходить до наступного.

У відповідності з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Крім того, згідно з ст.9 Конституції України, а також ст.17 Закону України Про міжнародні договори від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Європейську Конвенцію З захисту прав і основних свобод людини, а також Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, які є невід'ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов'язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Судове рішення, яким застосовується конфіскація майна, є втручанням в право гр. ОСОБА_3 на повагу власності.

Аналогічна ситуація була розглянута ЄСПЛ 06.11.2008 року, по справі Ісмаілов проти Російської Федерації. При цьому ЄСПЛ послався на такі обставини.

Згідно з Статтею 1 Протоколу N 1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В даному випадку майном гр. ОСОБА_3 є грошова сума в доларах США, яка на думку прокурора та представника митниці підлягає конфіскації.

За таких обставин конфіскація є втручанням в право гр. ОСОБА_3 на повагу власності і, відповідно, має бути застосована ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з захисту прав людини.

Перша і найбільш важлива вимога зазначеної правової норми полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на повагу власності має бути законним. Також передбачається, що держава уповноважена здійснювати контроль за використанням власності шляхом забезпечення виконання законів.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону і не є безпідставним.

Об'єктивна сторона правопорушення, яке вичинив гр. ОСОБА_3, полягає в недекларуванні іноземної валюти при проходженні митного контролю в зеленому коридорі тобто в зоні спрощеного митного контролю, відповідальність за що передбачена ст. 471 МК України.

Згідно з ст.471 МК України, за таке правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення в виді штрафу і конфіскації не задекларованої валюти. За таких обставин вимоги прокурора і представника митниці, щодо застосування конфіскації, ґрунтуються на законі, тому подібне втручання держави в право гр. ОСОБА_5 кольського І.В. на повагу власності слід розглядати як обґрунтоване і таке, яке відповідає вимогам закону.

Що стосується загального інтересу, якому могло слугувати таке втручання, Європейський Суд зазначив, що держави мають законний інтерес і в той же час обов'язок вживати заходи в цілях виявлення та контролю руху готівкових коштів через кордони, оскільки значні суми готівки можуть використовуватись для легалізації незаконних доходів, торгівлі наркотиками, фінансування тероризму, вчинення тяжких фінансових злочинів.

Загальна вимога про декларування, яка розповсюджується на будь-яку особу, що перетинає кордон держави, попереджує прихований ввіз і вивіз грошових коштів з країни і конфіскаційна міра, яку тягне недекларування грошових коштів митному органу, є частиною загальної регулятивної системи, передбаченої для боротьби з подібними правопорушеннями.

Таким чином, у відповідності з рішенням ЄСПЛ, слід визнати що застосування конфіскації в даному випадку відповідатиме загальним інтересам. Далі слід з'ясувати чи буде, в разі застосування конфіскації, досягнута розумна співрозмірність між засобами, використаними судом для забезпечення загального інтересу, і захистом права гр. ОСОБА_5 кольського І.В. на повагу власності або, іншими словами, чи не буде покладено на нього індивідуальний надмірний тягар.

Правопорушення, яке вчинив гр. ОСОБА_3, полягало в недекларуванні митному органу 17 000 доларів США, в готівковій формі, які він провозив.

Слід зауважити, що ввезення готівкової іноземної валюти в Україну не є незаконним, згідно з діючим законодавством України.

Крім того, сума, яка може бути законно ввезена, чи фізично переміщена через український митний кордон, в принципі не обмежена, обмежена лише сума (10000 євро), яка може бути ввезена без письмового декларування. Таким чином, існує лише обов'язок щодо декларування таких коштів, залежно від суми, яка провозиться через митний кордон (встановлено порядок переміщення).

ОСОБА_2 того, законне походження грошових коштів, щодо яких є вимога застосування конфіскації, не оспорюється.

В судовому засіданні гр. ОСОБА_3 зазначив, що вилучені митними органами грошові кошти є його заробітною платою, яку він заробив у встановленому законом порядку своїм трудом і яка є єдиним його доходом і її відсутність позбавить його і його сімю належного матеріального забезпечення.

Таким чином ОСОБА_3 підтвердив легальне походження грошей. Тобто відсутні підстави вважати, що зазначені грошові кошти отримані незаконним шляхом, або призначені для використання в незаконній діяльності.

Крім того, гр. ОСОБА_3 не судимий, не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, ніщо не дозволяє припустити, що шляхом застосування конфіскації буде попереджена інша незаконна діяльність - легалізація злочинних доходів, торгівля наркотиками, фінансування тероризму, ухилення від сплати податків.

Грошові кошти, які перевозив гр. ОСОБА_3, були отримані законно, а ввезення даної суми в Україну допускається, за умови їх декларування митному органу. Таким чином єдине протиправне діяння, яке вчинив гр. ОСОБА_3, полягає в ненаданні митному органу відповідної декларації.

Далі ЄСПЛ зазначив, що для визнання втручання держави співрозмірним воно має відповідати тяжкості правопорушення, зокрема невиконанню вимог про декларування, а не тяжкості будь-якого іншого правопорушення (легалізації незаконних доходів, ухилення від сплати податків), яке фактично встановлене не було.

Сума, яка за вимогами прокурора та представника митниці має бути конфіскована, є для гр. ОСОБА_3 значною.

З іншого боку, шкода, яка могла бути заподіяна гр. ОСОБА_3 державі Україна, була незначна, оскільки він не ухилявся від сплати мита чи інших зборів і не заподіяв іншої майнової шкоди державі. Якби грошові кошти, що перевозив гр. ОСОБА_3, не були виявлені, українська влада лише не отримала б інформацію про те, що ці грошові кошти були ввезені в Україну. Таким чином конфіскація, на якій наполягає прокурор та представник митниці, в даному випадку є не компенсаційною, а стримуючою та карною мірою, оскільки державі не завдано ніяких збитків в результаті недекларування грошових коштів.

За вказане правопорушення, яке полягало в недекларуванні іноземної валюти, гр. ОСОБА_3 підлягає адміністративному стягненню у виді штрафу. При цьому як прокурор, так і представник митниці, не довели і навіть не стверджували, що одного такого адміністративного стягнення не достатньо для досягнення бажаного стримуючого і карного впливу і запобігання порушень вимог про декларування. Їхні вимоги щодо застосування конфіскації обґрунтовуються виключно тим, що таке додаткове адміністративне стягнення передбачене ст.471 МК України, як обов'язкове.

При цьому суд також враховує п.10 ч.2 Конвенції про захист заробітної плати N 95, від 1949 року, яка переглянута Конвенцією Міжнародної організації праці N 173 1992 року про захист вимог працівників у випадку неплатоспроможності роботодавця від 1992 року і залишає зазначену Конвенцію відкритою для подальшої ратифікації, яка ратифікована Законом N 2996-IV від 19.10.2005, де указано:

Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім'ї.

За таких обставин, враховуючи практику ЄСПЛ, суд приходить до висновку про те, що застосування конфіскації, в якості додаткового адміністративного стягнення, в даному випадку є порушенням положень ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції, тобто є не співрозмірним, оскільки покладає на гр. ОСОБА_3 індивідуальний надмірний тягар.

На думку суду, таке рішення буде відповідати вимогам ст.6 про право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року ратифіковану Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97.

Таким чином суд, вважає можливим не застосовувати до гр. ОСОБА_3 додаткове адміністративне стягнення у виді конфіскації товарів - предметів порушення митних правил.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає гр. ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України, і застосовує до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - в сумі 1700 грн. без з конфіскації вилучених коштів.

Вилучену іноземну валюту в сумі 3866 доларів США повернути гр. ОСОБА_3 в установленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 471, 522, 524-529 МК України, ст.ст. 283-285, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України та застосувати до нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн. (одна тисяча сімсот).

Повернути гр. ОСОБА_3 вилучені у нього згідно протоколу про порушення митних правил №0658/50000/13 від 26.06.2013 року - 3 866 доларів США в установленому законом порядку.

Постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи, прокурором або митним органом, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Суддя