АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 10,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ, в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову місцевого суду та змінити вид накладеного на нього адміністративного стягнення, з позбавлення права керування транспортними засобами на громадські роботи.

Провадження № 33/774/145/13 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова суду першої інстанції є необєктивною, а накладене на нього адміністративне стягнення занадто суворим, оскільки він в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, при цьому апелянт вказує на необхідність йому права керування транспортними засобами, у звязку з тим, що має наміри працевлаштуватися водієм.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом ОСОБА_1 не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому, відповідно рішення суду апелянта позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Як в апеляційній скарзі, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не було наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваної постанови або зміни накладеного адміністративного стягнення.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре стосується безпеки дорожнього руху та полягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, лише та обставина, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, не може бути безумовною підставою для зміни йому адміністративного стягнення.

На переконання суду апеляційної інстанції, застосовані до ОСОБА_1 вид та строк адміністративного стягнення є обґрунтованими та в повній мірі будуть сприяти вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2013 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області /підпис/ ОСОБА_3

Копія постанови згідно з оригіналом.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3