ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/11092/13-п

Пров. №3/668/1702/13

19.09.2013

Суворовський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Смирнова Г.С.

при секретарі Січовій О.В.

за участю прокурора ОСОБА_1

адвоката Трофімова Р.В.

розглянувши в судовому засіданні матеріали, направлені Відділом по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБУ в Херсонській області у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Десна, Козелецького району Чернігівської обл.., освіти вищої, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , працюючого на посаді начальника командного пункту заступник начальника штаба з бойового управління в/ч НОМЕР_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався - в скоєні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.ст. 9, 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , являючись військовою посадовою особою Збройних Сил України, маючи відповідно до ст.ст. 9, 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції обмеження щодо роботи близьких осіб та будучи зобов`язаним повідомляти безпосереднього керівника (начальник штабу в/ч НОМЕР_1 ) про наявність конфлікту інтересів, в порушення ч. 2 ст. 25-1 КЗпПУ, достовірно обізнаний про обов`язок повідомлення безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів, і маючи реальну можливість без жодних перешкод його виконати, в період з 28.10.2011р. по 20.05.2013р. не повідомив свого безпосереднього керівника (начальник штабу в/ч НОМЕР_1 ) про конфлікт інтересів між ним та власною дружиною, ОСОБА_3 (військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ), та не вжив жодних заходів щодо усунення вказаних обставин.
Натомість ОСОБА_2 , маючи відповідні повноваження, власними рапортами про виплату премії військовослужбовцям в/ч НОМЕР_1 неодноразово заохочував власну дружину ОСОБА_3 та опосередковано контролював виконання вказаних наказів.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги ст.ст. 9, 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, тобто не повідомив свого безпосереднього керівника (начальник штабу в/ч НОМЕР_1 ) про конфлікт інтересів між ним та власною дружиною, ОСОБА_3 (військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. І ст. 172-7 КпАП України, а саме: неповідомлення особою безпосереднього керівника у випадках передбачених законом, про конфлікт інтересів.

В судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував свою вину у скоєному, посилаючись на відсутність законних підстав притягнення його до відповідальності за ст.ст. 9, 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, пояснюючи це тим, що означений Закон покладає обов`язок на особу, повідомити керівництво органу, на посаду в якому вони претендують, та не визначає обов`язку повідомити безпосереднього керівника у випадках, коли близькі особи вже проходять службу. Також, він, як начальник командного пункту не перебуває з своєю дружиною ОСОБА_4 у безпосередньому підпорядкуванні, оскільки її безпосереднім начальником є командир відділення. Крім того, оскільки він та його дружина проходять військову службу у сільській місцевості, тому вимоги абзаців першого та другого статті 9 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції на нього не поширюються.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який наполягав на доведеності вини в діях ОСОБА_2 , відповідно зібраним доказам, адвоката, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що вина ОСОБА_2 доведена та підтверджена належними документами.

Так, згідно ст.1 ЗУ Про засади запобігання і протидії корупції конфлікт інтересів це суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

На підставі наказу Командуючого Повітряних Сил ЗС України від 28.10.2011р. за № 761 з 28.10.2011 р., ОСОБА_2 займає посаду начальника командного пункту заступника начальника штаба з бойового управління в/ч НОМЕР_1 до складу посадових обов`язків якого, затверджених ст.ст. 101, 102 Статуту внутрішньої служби ЗС України, входить контроль за особовим складом підрозділу, бойову підготовку в/с, підписання відповідної документації, тощо.

Згідно військового квитка на ім`я ОСОБА_3 , Витягу з наказу № 190 від 22.08.2007р. остання прийнята на військову службу за контрактом на 3 роки та зарахована до особового складу в/ч НОМЕР_1 , що свідчить про підпорядкування ОСОБА_3 начальнику командного пункту ОСОБА_2 , який є її чоловіком, тобто близькою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, начальник штабу в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в силу своїх повноважень, на підставі власних рапортів призначав грошові винагороди військовослужбовцям командного пункту, в переліку яких значилася ОСОБА_3 (а/с 59,68,77), що прямо вказує на наявність суперечності між особистими майновими та немайновими інтересами начальника командного пункту чи підпорядкованій йому дружині, та його службовими повноваженнями.

Статтею 9 означеного Закону передбачено, що особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у підпунктах а, в-ж пункту 1 та підпункті а пункту 2 частини першої ст.4 цього Закону, зобов`язані повідомити керівництво органу, на посаду в якому вони претендують, про працюючих у цьому органі близьких їм осіб.

Згідно пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановлено, що ними не було повідомлено безпосереднє керівництво про наявність конфлікту інтересів та не було вжито жодних заходів щодо усунення вказаних обставин, про що свідчить довідка № 551 від 20.05.2013 р. командира в/ч НОМЕР_1 , згідно якої в період з листопада 2011 р. по 20.05.2013 р., повідомлень про наявність конфлікту інтересів від ОСОБА_2 не надходило.

В обґрунтування відсутності своєї вини щодо неповідомлення безпосереднього керівника (начальник штабу в/ч НОМЕР_1 ) про конфлікт інтересів між ним та власною дружиною, ОСОБА_2 посилався на норми Закону, які не поширюються на осіб, які працюють у сільських населених пунктах, однак твердження правопорушника є безґрунтовними.

Так, з представленої довідки вбачається, що за наявними даними Єдиного банку даних про платників податків юридичних осіб, станом на 10.09.2013р. на обліку в ДПІ м.Херсона перебуває лише одна військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), в саме якій і проходить військову службу ОСОБА_2 , на посаді начальника командного пункту заступник начальника штаба з бойового управління в/ч НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, з урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_2 є склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.ст. 9, 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.172-7 КУпАП.

Суд вважає, що відсутні підстави для закриття провадження по справі.

При накладенні адміністративного стягнення, суд враховує характер скоєного порушення, особу порушника та ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, відсутність тяжких наслідків.

Керуючись ст.ст. 9, 14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, ст.172-7ч.1, ст.ст. 283 285КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.ст.9,14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, ст.172-7 ч.1 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн..

Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсону.

Суддя Смирнов Г.С.