АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 280/1936/13-п
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2013 року м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області ОСОБА_1, за участю апелянта ОСОБА_2, розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, студента ІНФОРМАЦІЯ_5,

на постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2013 року, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень.

Згідно постанови 28.08.2013 року о 01:05 годині в м. Коростишеві по вул.. Горького, 58 ОСОБА_2 керував мопедом «Ямаха» з явними ознаками алкогольного спяніння, а саме відчувався різкий запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння рук, нестійка хода. Від проходження медичного освідування на предмет встановлення ступеню алкогольного спяніння ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків. Своїми діями порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови судді, який пропущений з поважних причин та скасувати постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 24.09.2013 року, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог ОСОБА_2 зазначає, що районний суд під час визначення міри покарання не зясував всі характеризуючі дані про його особу, оскільки на даний час він не має можливості сплатити штраф у визначеному судом розмірі, однак готовий понести будь-яке інше покарання, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В скарзі апелянтом порушено питання про поновлення процесуального строку для оскарження зазначеної постанови суду першої інстанції. Проте, як вбачається з матеріалів справи, передбачений ст.. 289 КУпАП десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції ОСОБА_2 не був пропущений, у звязку з чим зазначений строк не потребує поновлення.

Так, суд повно, всебічно і об'єктивно дослідив докази по справі за наведених у постанові обставинах, дав їм належну юридичну оцінку і дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що останнім в апеляційній скарзі не оскаржується.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 гривень, суд першої інстанції врахував обставини справи, характер правопорушення, особу правопорушника та те, що останній визнав свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта про те, що визначена районним судом міра покарання у вигляді штрафу є немотивованою та безпідставною, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу як необґрунтовані та такі, що базуються на припущеннях скаржника, оскільки застосоване судом адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 грн. є найменшим розміром вказаного виду адмінстягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, такий вид адміністративного стягнення як штраф з урахуванням положень ч. 1 ст. 24 КУпАП є найменш суворим із стягнень, які передбачені в ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Щодо прохальної частини апеляційної скарги про повернення справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції то вона не кореспондується з приписами ст. 294 КУпАП, в якій зазначено вичерпний перелік рішень, які за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд правомочний прийняти.

Також, скаржник вказує на те, що готовий понести будь-яке інше покарання, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, проте апеляційний суд позбавлений правових підстав застосувати інше стягнення, оскільки штраф в даному випадку є найменш суворим видом адмінстягнення, а в разі зміни постанови в частині накладення адміністративного стягнення, в межах передбачених санкцією статті 130 КУпАП, воно не може бути посилено відповідно до вимог ч. 9 ст. 294 КУпАП.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 24 вересня 2013 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Житомирської області ОСОБА_1