АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2012 рокусуддя апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного судум. Дніпропетровська від 01 березня 2012року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2 Вячеславівну, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 56,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8500 гривень, -

в с т а н о в и в :

ПостановоюІндустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2012 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_2 надала житлову площу для проживання іноземцю, який проживає на території України без реєстрації, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року № 1074.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_2 17 жовтня 2012 року подала апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявила клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

_____________________________________________________________________

Справа № 33/490/949/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ст. 206 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_1

В клопотанні про поновлення строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду нею пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді вона не була присутня, оскільки не отримувала будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду, при цьому копію постанови суду вона отримала лише 10 жовтня 2012 року в відділі державної виконавчої служби.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою,а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП, оскільки громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі та має спільну дитину, з нею ніколи не проживав. При цьому, квартира АДРЕСА_1 належить батьку ОСОБА_2 і вона ніколи не давала чоловіку іноземцю дозволу на проживання в ній, оскільки не має права розпоряджатися кому в даній квартирі проживати.

В судове засідання апелянт ОСОБА_2 не зявилась, про поважні причини своєї неявки суду не повідомила, а оскільки остання належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання апелянтом судового виклику. В матеріалах справи знаходиться копія судової повістки про виклик ОСОБА_2 до суду, яка навіть не зареєстрована у вихідну кореспонденцію з зазначенням дати відправлення та вихідного номеру. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_2, чим порушив її права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення апелянту копії постанови суду в трьохденний строк, передбачений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Однак, аналізом матеріалів справи встановлено, що районний суд, в порушення вищезазначених вимог закону, належним чином не зясував обставини щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП.

Так, за результатами розгляду справи місцевий суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 надала житлову площу для проживання іноземцю, котрий проживає на території України без реєстрації, чим порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року N 1074, якою затверджено Правила в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, а відтак, суд погодився з фактичними обставинами справи, викладеними працівником міліції в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно апелянта.

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки даний висновок суду не підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.

Апеляційним переглядом встановлено, що районний суд в постанові лише продублював дані протоколу щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого їй адміністративного правопорушення, яким, як вказано в постанові, і підтверджується вина апелянта у вчиненні правопорушення.

Дійсно у відповідності до ст. 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.

Однак, проаналізувавши склад інкримінованого ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обовязковою ознакою обєктивної сторони вказаного правопорушення є надання житлової площі для проживання, зокрема,іноземцю, який перебуває на території України саме без законних на те підстав.

При цьому, суд апеляційної інстанції констатує, що Постанова Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1995 року N 1074, якою затверджено Правила в'їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, вимоги якої, як вказано в постанові суду першої інстанції, і порушила ОСОБА_2, втратила чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року N 150, котрою затверджено Порядок продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Як встановлено матеріалами справи, докази того, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_5 перебував з 07 лютого 2012 року на території України без законних підстав в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП.

Також, звертає на себе увагу той факт, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо наявності у ОСОБА_2 права розпоряджатися квартирою № 56 в будинку № 2 повул. Щербини в м. Дніпропетровську, зокрема, надавати будь-кому, в тому числі ігромадянину ОСОБА_4 ОСОБА_5, вказану житлову площу для проживання.

З огляду на викладене, постанова районного суду є необґрунтованою і підлягає скасуванню, а провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2012 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2012 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 8500 гривень.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1