АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, протест Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області на постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 39,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на 60 годин, -

в с т а н о в и в :

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2012року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 60 годин.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, Нікопольський міжрайонний прокурор Дніпропетровської області вніс протест, в якому просить скасувати постанову місцевого суду та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три роки.

__________________________________________________________________

Справа № 33/490/985/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування протесту прокурор, не оспорюючи викладений в постанові місцевого суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, вказує на те, що адміністративне стягнення у виді громадських робіт на правопорушника накладено з порушенням вимог закону. Так, в порушення вимог ст. ст. 33, 35 КУпАП судом не було враховано той факт, що передбаченест. 130 КУпАП адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинено повторно протягом року. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, більше ніж рік потому, а саме 24 липня 2011 року, ОСОБА_1 також було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Таким чином, на переконання прокурора, накладене на правопорушника адміністративне стягнення, не відповідає меті, з якою воно застосовується, визначеній в ст. 23 КУпАП.

В судове засідання прокурор, який вніс протест, не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі прокурора.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи протесту прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах протесту, дійшов висновку, що внесений протест підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності та прокурором не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що місцевий суд взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на правопорушника адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких данихвін прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді громадських робіт.

В постанові суду вказано, що адміністративне стягнення на правопорушника накладено з урахуванням його особи та характеру вчиненого ним правопорушення, без конкретного зазначення цих даних.

Як встановлено апеляційним переглядом, саме дані про характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та про його особу свідчать про необґрунтованість накладення на правопорушникаадміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Проаналізувавши склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обєктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху, а обєктивна сторона виражається у дії, зокрема, в відмові особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками наркотичного спяніння, на вимогу працівника ДАІвід проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного спяніння.

Таким чином, характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення свідчить про те, що своїми діями він спричинив значну небезпеку дорожньому руху, наслідками чого, в свою чергу, могло стати заподіяння як матеріальної шкоди іншим учасникам дорожнього руху, так і шкоди їх життю та здоровю, що відповідно до ст. 3 Конституції Українивизнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи дані, котрі характеризують особу ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що останній є злісним правопорушником, оскільки, як встановлено матеріалами справи, протягом 2011 2012 років він неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, які стосуються безпеки дорожнього руху, в тому числі 24 липня 2011 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, опротестованою постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 130 КУпАП, яке виразилося в тому, що він, будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, керував автомобілем з явними ознаками наркотичного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Таким чином, вчинення ОСОБА_1 повторно протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є обставиною, що відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжує його відповідальність за адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 34 КУпАП помякшують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт не досягне меті, з якою воно застосовується, відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, зокрема, вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Таким чином, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою в частині накладеного на правопорушника адміністративного стягнення і підлягає скасуванню, з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_1 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його особи, а також наявності обставини, що обтяжує відповідальність, накласти на правопорушника адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 35, ч. 2 ст. 130, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

протест Нікопольського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на 60 годин, - скасувати.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3