Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Житомир

20.02.2013 року. Суддя апеляційного суду Житомирської обл. Шенін П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого начальником транспортного відділу у ТОВ „ОВІО, за ст.124 КУпАП , -

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Радомишльського райсуду Житомирської обл. від 14.01.2013 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за те, що 13.11.2012 року о 07 год. 50 хв. на 109 км + 850 м автошляху Київ-Чоп він, керуючи власним автомобілем „ ОСОБА_2 Сімвол №АА 51-93 НК, рухаючись у попутному напрямку /міста Житомира/ з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3, не врахував дорожньої обстановки, не обрав небезпечну швидкість і дистанцію. Внаслідок чого зіткнувся з останнім автомобілем. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження /зокрема, останній автомобіль у лівій задній частині/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як неправильну, із закриттям провадження по справі. Вказує, що вважає порушеним своє право на захист, оскільки суд не допустив юриста Лося С.М. до захисту його інтересів. Окрім того, зазначає про невинність у ДТП, яку він намагався довести у судовому засіданні, однак суд не призначив за його клопотанням авто-технічну експертизу, повірив лише показанням ОСОБА_3.

В суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 не зявився, про час розгляду його скарги був повідомлений, згідно даних пошти за судовою повісткою не зявився.

Гр-н ОСОБА_3, другій учасник ДТП, проти апеляції заперечив і розповів про обставини подій 13.11.2012 року, додавши, що винним у ДТП є скаржник, який визнав це на місці і дав відповідні пояснення.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за неможливе задовольняти апеляційну скаргу з наступних мотивів .

За змістом постанови суду, незважаючи на невизнання вини порушником, про доведеність вини ОСОБА_1 у ДТП 13.11.12 р. свідчили інші докази по справі, вказані у мотивувальній частині. Дійсно, згідно до протоколу на а.с. 2, ОСОБА_1 з ним був згідний. Однак, за його поясненнями, водій „ ВАЗ-а , який рухався попереду, „перегородив йому дорогу. У власну чергу, ОСОБА_3, який по суті був потерпілий, в поясненнях в суді 1-ої інстанції /як і в суді апеляційної/ вказував, що пересікаючи трасу, пропускав зустрічний і попутний транспорт, ввімкнувши лівий поворот, заїхав у „кишеню для розвороту на м. Коростишів і саме отут, а не на трасі, його вдарив позаду зліва автомобіль ОСОБА_1, який рухався з великою швидкістю. Останній йому особисто пояснив, що рухався зі швидкістю не 95, а 130 км/год., не зміг своєчасно зманеврувати і уникнути зіткнення. Між поясненнями учасників руху були протиріччя, однак ОСОБА_1 не вказував, що ОСОБА_3 ніби-то не ввімкнув повороту.

З врахуванням наведених обставин вважаю, що протокол відносно ОСОБА_1 був складений обгрунтовано; суд 1-ої інстанції клопотання останнього про призначення авто-технічної експертизи розглянув також вірно, відмовивши у неї за відсутністю потреби, дослідив усі обставини і виніс по справі законну постанову. Твердження у скарзі про порушення права на захист є безпідставним, оскільки скаржник невірно трактує зміст статті 268 ч.1 КУпАП. Гр-н ОСОБА_4 має вищу юридичну освіту, однак не є адвокатом і ним не надано даних про те, що він за законом має право на надання правової допомоги, зокрема у даному провадженні /у відрізненні, наприклад, до цивільного процесу/. Трактування даної норми Верховним Судом України відрізняється від наданої інстанцією, зазначеною у скарзі.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суд 1-ої інстанції у даному випадку не припустився таких порушень, які б потягли обовязкове скасування постанови.

Керуючись ст.ст. 268, 294 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Радомишльського районного суду від 14.01.2013 року щодо нього без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає .

Суддя