Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 33/781/522/13
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач у суді ІІ-ї інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2013 року. Суддя апеляційного
суду Кіровоградської області Гончар
В.М., за участі особи, притягнутої до
відповідальності ОСОБА_3, інспектора
ДАІ Білошистого О.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні у м.
Кіровоград адміністративну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 13 листопада 2013 року,
якою:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і
мешканець м. Кіровограда,
зареєстрований АДРЕСА_1, проживає
АДРЕСА_2, українець, громадянин України,
одружений, працює торговим
представником ТОВ «ТДК», інвалід 111
групи, ідентифікаційний код НОМЕР_1,

визнаний винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 1
рік та стягнено на користь держави
судовий збір у розмірі 34 грн. 41 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду ОСОБА_3
23.10.2013 року о 21.20 год., в м. Кіровограді по
вул. Полтавській керував автомобілем
ЗАЗ 2102, д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками
алкогольного сп'яніння ( не реагування
зіниць на світло, млява мова), від
продування приладу «Драгер» та від
проходження медичного закладу в КП
«КОНД» на встановлення вживання
наркотичних речовин та стану
алкогольного сп'яніння відмовився, чим
порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена
відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати постанову районного суду,
провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначив,
що суд при розгляді справи не врахував
той факт, що він є інвалідом, працює, та
є єдиним годувальником родини і
позбавивши права керування
транспортним засобом фактично
позбавив можливості оплачувати житло
та погашати кредит за автомобіль. Також
судом не враховано, що він як інвалід
має приймати ліки від болю і саме цей
факт був причиною відмови від
проходження медичного обстеження. При
складанні протоколу та при розгляді
справи в суді не враховано факту
побічної дії ліків, які він приймає
також судом не взято до уваги положення
статтей 33, 280 КУпАП, оскільки він вперше
притягується до адміністративної
відповідальності.

ОСОБА_3 під час розгляду справи вимоги
поданої апеляції підтримав повністю і
просив її задовольнити. При дачі
пояснення підтвердив факт відмови від
проходження медичного огляду, що йому
було запропоновано інспектором ДАІ.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні докази, перевіривши апеляційні
доводи вважаю, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, за таких
обставин.

При розгляді справи судом першої
інстанції правильно встановлено
фактичні обставини справи про вчинення
ОСОБА_3 адміністративного
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130
КупАП.

Даний висновок суду об'єктивно
підтверджується матеріалами справи,
зокрема: - протоколом про
адміністративне правопорушення серія
АБ2 № 897692 від 23.10.2013 року; - письмовими
поясненнями як самого ОСОБА_3,
зазначеними в протоколі так і свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відмову ОСОБА_3, від
проходження у встановленому законом
порядку огляду на стан наркотичного чи
алкогольного сп'яніння; - поясненням
ОСОБА_7 про прийняття керування від
ОСОБА_3 автомобілем ЗАЗ 2102 ( а.с. 2-5).

Також вина ОСОБА_3 підтверджується
поясненням інспектора ВДАІ
Білошистого О.В., наданими під час
апеляційного розгляду справи про
обставини вчинення ОСОБА_3
правопорушення, викладених в
протоколі.

Згідно диспозиції статті 130 КУпАП
санкціонується як керування
транспортними засобами особами в стані
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або під впливом лікарських
препаратів, що знижують їх увагу та
швидкість реакції, а також і відмова
особи, яка керує транспортним засобом,
від проходження відповідно до
встановленого порядку огляду на стан
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або щодо вживання
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції.

Перевіривши матеріали
адміністративної справи апеляційний
суд прийшов до висновку, що протокол
про адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_3, складений відповідно
до ст. 256 КУпАП, в ході провадження по
справі дотримано вимог ст. 245 КУпАП, а
судовий розгляд справи проведено у
відповідності до ст. 280 КУпАП.

Суд, враховуючи особу правопорушника,
характер та обставини вчиненого,
застосував до ОСОБА_3 адміністративне
стягнення в межах санкції ч.1 ст. 130
КУпАП, яке, як вважає апеляційний суд,
за своїм видом і мірою є справедливим,
необхідним і достатнім для його
виховання в дусі додержання законів
України, поваги до правил співжиття, а
також запобіганню вчиненню нових
правопорушень.

Враховуючи зазначене доводи ОСОБА_3
щодо скасування постанови суду та
закриття провадження по справі,
викладених в апеляційній скарзі, в тому
числі і про те, що відмова на
встановлення можливого вживання
наркотичних речовин та стану
алкогольного сп'яніння у встановленому
законом порядку була обумовлена
прийняттям ліків, спростовується
диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП, а посилання
на те, що він використовує автомобіль в
роботі, є єдиним годувальником в
родині будь-якими доказами не
підтверджені, є не обґрунтованими, і
самі по собі не можуть взятись
апеляційним судом як підстава для
скасування постанови суду та закриття
провадження по справі.

За зазначених обставин і з огляду на те,
що ОСОБА_3 керував автомобілем з явними
ознаками алкогольного сп'яніння, в
громадському місці на вулиці в
населеній місцевості, свідомо скоїв
небезпечне правопорушення для
оточуючих, зокрема для пішоходів, його
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 13
листопада 2013 року щодо нього, - без змін.

Постанова набирає законної сили
негайно після її винесення, є
остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя