Справа № 127/3009/13-п
Провадження № 33/772/89/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2013 року м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Слободян К.Б. за участю скаржника ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою гр-на ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду від 21 лютого 2013 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 07.02.2013 року о 02 годині 50 хвилин в м. Вінниці по вул. П.Морозова він керував автомобілем Ніссан, маючи ознаки алкогольного сп'яніння. Від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння ОСОБА_2 відмовився.

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його, зазначивши в апеляційній скарзі, судом першої інстанції не враховано його особу та не вмотивовано причину обрання найбільш тяжкого виду стягнення, а тому просить змінити постанову суду, обравши стягнення у виді громадських робіт.

Крім того, скаржник подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, проте, як вбачається з матеріалів справи, судове рішення постановлене 21.02.2013 року, а апеляційна скарга надійшла до Вінницького міського суду 01.03.2013 року, тобто на 9 день, тому строк оскарження ОСОБА_2 не пропущений і клопотання про поновлення строку є зайвим.

Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив визначити йому більш м'яке стягнення, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, підстав для її задоволення не вбачаю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення за обставин, зазначених у протоколі, ґрунтується на доказах, що повно і всебічно перевірені в судовому засіданні.

З протоколу про адміністративне правопорушення видно, що водій ОСОБА_2, який мав явні ознаки алкогольного сп'яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан сп'яніння (а.с. 1).

Факт відмови від проходження медичного огляду також зафіксований у висновку лікаря Вінницького обласного наркологічного диспансеру Соціотерапія ОСОБА_3 (а.с. 2).

Сам ОСОБА_2 фактичних обставин події, викладених в постанові суду, та доведеності своєї вини не заперечував.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП як найсуворіший вид стягнення за керування автомобілем у нетверезому стані або відмову від проходження освідування передбачає позбавлення права керування транспортним засобом на строк два роки.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд обрав йому найсуворіше стягнення, є необґрунтованими.

Безпідставними є і твердження апеляційної скарги про невмотивованість судового рішення, оскільки судом враховано характер вчиненого порушення, особу правопорушника, його велику суспільну небезпечність, що своїми неправомірними діями ОСОБА_2 наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують відповідальність, а тому суд обрав стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, визначивши його у мінімальних розмірах, вважаючи, що застосування більш м'якого стягнення не досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Таке рішення суду вважаю виваженим і достатньо вмотивованим, а тому підстав для його зміни не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду від 21 лютого 2013 року щодо нього без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя К.Б. Слободян

Згідно з оригіналом: