Апеляційний суд Житомирської області
Постанова

І м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2013 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Андрушкевича С.З.

секретаря: Білоус Т.А.

з участю скаржника ОСОБА_2

адвоката : Галагуз Д .М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Корольовського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2013 року про адміністративне правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП по справі щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватного підприємця, мешканця АДРЕСА_1,

в с т а н о в и в:

Цією постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік.

Згідно постанови суду, 26.06.2013 р. о 23-25 год. ОСОБА_2 у м. Житомирі по вул. Бородія керував автомобілем ВАЗ-21043, д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, а саме різкий запах алкоголю з рота. Від проходження медичного огляду для встановлення стану сп'яніння відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив поновити строк на оскарження постанови суду, яку скасувати, закривши провадження по справі. Крім того, при розгляді цієї апеляції, яке б рішення не прийняв суд, просить звернути увагу на тяжкість призначеного судом стягнення, замінити його на громадські роботи, які має змогу пройти, врахувавши пом'якшуючі обставини, а саме те, що єдиним джерелом доходу його сім'ї є автомобіль, дружина не працює, має на утриманні неповнолітню доньку. Посилається на те, що копію постанови суду отримав 29.10.2013 р., а повістку про виклик в суд не отримував у зв'язку з перебуванням у відрядженнях.

Апелянт вказує на те, що в той день його зупинили працівники ВДАІ, які не представились, після пред'явлення ним документів сказали, що він нетверезий, на що скаржник заперечив, і йому ніхто не пропонував пройти медичний огляд на стан сп'яніння. Він пропонував працівникам ВДАІ їхати на освідування, на що йому відмовили, не повернули посвідчення водія. Він зателефонував другу ОСОБА_4, який приїхав та надалі керував автомобілем.

ОСОБА_2, як видно з його апеляційної скарги, не пропонували підписати протокол про адміністративне правопорушення та не повідомили про його складання.

Також, апелянт стверджує, що під час його зупинення працівниками ВДАІ ніяких свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було.

Вислухавши скаржника ОСОБА_2, та його адвоката, які доводи апеляційної скарги підтримали, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що строк на оскарження постанови суду підлягає поновленню з поважних причин, а скарга - частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в порушення ст. ст. 268, 277-2 КУпАП не був повідомлений про час і дату розгляду справи, а копію постанови судом було відправлено 15.10.2013 р., тому підлягає поновленню строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_5 пояснив , що дійсно, 26.06.2013 року ввечері був запрошений працівниками ДАІ посвідчити те, що ОСОБА_2 відмовляється пройти медичне освідування щодо стану алкогольного сп'яніння.

Свідок ОСОБА_4 пояснив суду , що на прохання ОСОБА_2 26.06.2013 року ввечері приїхав на вул.Бородія в м. Житомирі, де взяв на себе керування автомобілем ОСОБА_2

Відповідно до ст. 33 ч. 2 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Суд, застосовуючи адміністративне стягнення до ОСОБА_2 за вчинене правопорушення, хоча і визначив його у межах, встановлених КУпАП, але при цьому належним чином не врахував особу правопорушника. У зв'язку з цим дана постанова суду першої інстанції хоча і є законною, але при визначенні адміністративного стягнення ОСОБА_2 апеляційним судом визнається необґрунтованою.

Як видно з долучених до апеляційної скарги додатків, ОСОБА_2 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 22), а також дружину.

Для апелянта та його сім'ї єдиним джерелом доходу є його робота на автомобілі ( перевезення вантажів на замовлення ), позбавлення спеціального права керування яким позбавить засобів для існування.

Виходячи із санкції ст. 130 ч.1 КУпАП і врахувавши як всі доводи скаржника про заміну адміністративного стягнення, так і те, що воно є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт.

Апеляційний суд визнає зауваження скаржника щодо неправильності написання його прізвища обґрунтованим, тому виправляє помилку, допущену місцевим судом.

Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2013 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2013 року щодо ОСОБА_2 у частині визначення заходу стягнення в межах, передбачених ст. 130 ч. 1 КУпАП, змінити, а саме застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді 40 (сорока) годин громадських робіт.

Виправити помилку в написанні прізвища правопорушника у вступній, мотивувальній та резолютивній частинах постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 24 вересня 2013 року та вважати правильним написання прізвища - ОСОБА_2.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: