Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №33/778/164/13 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ№331/620/13-п ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Бараненко Л.Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2013 р. м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Бараненко Л.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Запорізької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2013 р., якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2013 р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер звітної картки платника податків в матеріалах справи відсутній, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) гривен.

Згідно постанови суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що 19.01.2013 року о 01 годині 15 хвилин, він в м. Запоріжжі, по вул. Червона - вул. Кругова, керував автомобілем ВАЗ 210994, державний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою технічного приладу: ДРАГЕР - АRСD - 0503.

ОСОБА_2 порушив п. 2.9 Правил Дорожнього руху України.

На вищевказану постанову ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив постанову суду скасувати.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи, наведені у апеляційній скарзі, вважаю що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспортні судом не прийняті до уваги ці рекомендації, щодо неприпустимості спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, які притягуються до відповідальності, потерпілих та інших учасників.

Завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення згідно зі ст.245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний засувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для плавильного вирішення справи тощо.

Так суд першої інстанції з обєктивних обставин розглянув справу у відношенні ОСОБА_2 за відсутності останнього.

Однак внаслідок цього суд не встановив обставин, які суттєво впливають на правильне вирішення справи.

Як вбачається з постанови, суд визнав вину ОСОБА_2 в скоєнні правопорушення, пославшись тільки на матеріали зібрані інспекторами ДАІ, а саме: на протокол про адміністративне правопорушення, показання технічного приладу: ДРАГЕР - АRСD 0503, пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Проте судом не було зясоване питання про наявність інших свідків правопорушення, а також залишено без належної уваги пояснення самого правопорушника.

У відповідності ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Так в проколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зазначив, що підчас керування автомобілем не вживав спиртних напоїв. В судовому засіданні апеляційної інстанції він пояснив, що взагалі не вживає спиртних напоїв оскільки займається спортом, на підтвердження цього надав суду копію посвідчення кандидата у майстри спорту. Також ОСОБА_2 заперечував достовірність пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення. Суду була надана заява від ОСОБА_3 (помилково прізвище надруковано Ведмедко), відповідно якої, пояснення свідка, які відбиралися працівниками ДАІ були неправильно інтерпретовані.

Крім того пояснив, що інспектори ДАІ пр итому що він не визнавав факт вживання алкоголю і не був згоден з показниками вимірювального пристрою не запропонували йому проїхати до медичного закладу для проходження відповідного обстеження а одразу почали викликати евакуатор що вилучити в нього автомобіль.

Суд апеляційної інстанції, дослідив архів правопорушень ОСОБА_2 згідно якого останній з 2004 по теперішній час систематично порушував ПДР (26 разів) однак жодного разу не притягався до відповідальності по ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також було допитано ОСОБА_5, яка пояснила що також була свідком події під час якої у відношенні ОСОБА_2 складався протокол. Пояснила що співробітники ДАІ вимагали декілька дути ОСОБА_2 у вимірювальний пристрій при цьому проводили з цим пристроєм якісь маніпуляції. Оскільки вона на зазначені дії робітників ДАІ робила зауваження її не зазначили як свідка і не опитали. Пояснила також що через те що ОСОБА_2 не визнавав факт вживання спиртних напоїв співробітники ДАІ одразу викликали евакуатор при цьому не запропонували останньому пройти огляд на стан спяніння в медичній установі.

Судом першої інстанції ці обставини не були встановлені та дослідженні тому постанова суду не може бути визнана законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції для усунення протиріч у вказаній справі, для її повного і обєктивного розгляду та встановлення істини (як проходило тестування ОСОБА_2, чому при його не згоді з показниками технічного приладу, осаньму не було запропоновано пройти медичне обстеження), в судове засідання викались інспектор ДПС ДАІ ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_3, однак останні двічі в судове засідання не зявились і не повідомили суду причини неявки.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, тому за аналогією даної статті, усі сумніви повинні тлумачитись на корить ОСОБА_2, оскільки зробити однозначний висновок про винність останнього у скоєнні правопорушення яке йому інкримінується не можливо.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення.

Правопорушення, яке інкримінувалось ОСОБА_2 було вчинено 19.01.2013 р. Внаслідок неявки в суд інспектора ДПС ДАІ ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_3 судові засідання двічі переносилися і на теперішній час строк накладення стягнення сплинув.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю вразі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2013 р., якою ОСОБА_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, скасувати, провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у звязку з закінченням строків передбачених ст. 38 КУпАП, закрити.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_7