Справа №784/2502/13 10.06.2013 10.06.2013 10.06.2013
Номер провадження 33/784/128/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/128/13 Головуючий у 1-й інстанції: Чернієнко С.А.. Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач апеляційного суду : ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2013 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Міняйло М.П., при секретарі Чоботаренко Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2013 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: м. Миколаїв, Курчатова 16,

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на один рік.

Згідно постанови суду, 16 лютого 2013 року приблизно о 23 годині 20 хвилин ОСОБА_2 керував транспортним засобом ЗАЗ 1103, реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. Херсонське шосе в м. Миколаєві з явними ознаками алкогольного спяніння. Порушуючи вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 від проходження медичного огляду в установленому законом порядку на стан алкогольного спяніння відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову, закрити провадження по справі, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Стверджує, що працівник ДАІ відмовив йому у проходженні огляду на стан алкогольного спяніння на місці зупинки його транспортного засобу, у зв'язку з тим, що у нього не було спеціального для цього приладу.

Вказує, що він відмовився їхати в заклад охорона здоров'я для проведення огляду на стан сп'яніння, оскільки поспішав додому.

Крім того наголошує, що суд накладаючи на нього адміністративне стягнення не врахував того, що він має на утриманні малолітню дитину та непрацездатних батьків, а також того, що вид його діяльності тісно пов'язаний з використанням транспортного засобу.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини в скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, встановлених судом першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, 16 лютого 2013 року ОСОБА_2 приблизно о 23 годин 20 хвилин керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння (різкий запах з ротової порожнини, незвязна мова, не стійка хода). Відмовився в присутності двох свіків від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу алкотестера Драгер, а також відмовився їхати в заклад охорони здоров'я для проведення вказаного огляду.

Орім того, з протоколу вбачається, що керування транспортним засобом в зв'язку з наведеними обставинами передано ОСОБА_3С.(а. с.2).

З пояснень наданих ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що перед тим як керувати транспортним засобом він вживав пиво, а також вказав, що відмовляється від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння як на місці зупинення транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров'я .

Із показань свідка ОСОБА_4А вбачається, що в його присутності ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан алкогольного спяніння в закладі охорони здоровя, а свідок ОСОБА_5 підтвердив, що ОСОБА_2 відмовився пройти такий огляд в установленому законом порядку.

Є безпідставними твердження апелянта про те, що він відмовився від огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинення його транспортного засобу через відсутність у працівників міліції спеціального технічного засобу алкотестера, оскільки вони спростовуються наявними в справі матеріалами, а також власноручним записом ОСОБА_2В в адміністративному протоколі.

Окрім того, ОСОБА_2 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, скористатися своїм правом, передбаченим ст. 268 КУпАП, щодо дачі пояснення про обставини скоєного, але при цьому не зазначав, що в працівників міліції був відсутній спеціальний технічний засіб алкотестер, а про обставини, які на його думку, свідчать про порушення процедури огляду на стан алкогольного спяніння і вимушеність у звязку з цим відмовитися від проведення огляду відповідно до встановленого порядку, почав вказувати лише в апеляції.

З аналогічних підстав є необ'єктивними й твердження апелянта про те, що протокол про адміністративне правопорушення складався без участі вказаних в ньому свідків.

Зазначене спростовує, доводи апеллянта про те, що працівник ДАІ відмовив йому в проведенні огляду на стан алкогольного сп'яніння на місці зупинення транспортного засобу.

Окрім того із матеріалів справи видно, що інспектор ДАІ встановивши незгоду водія ОСОБА_2 на проведення огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП запропонував йому пройти такий огляд в закладах охорони здоровя, з чим він також не погодився.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення був складений відповідно до вимог нормативно правових актів.

Посилання в апеляції ОСОБА_2 на те, що інспектор ДАІ при його відмові від проходження огляду на стан алкогольного спяніння з використанням спеціальних технічних засобів допустив порушення вимог закону, так як не зафіксував це в присутності двох свідків є хибним, оскільки така незгода була заявлена ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_5М і ОСОБА_4

Подібні вимоги стосуються проведення лише такого огляду, а не відмови від його проходження, про що прямо зазначає ч.2 ст.266 КУпАП, інші нормативно - правові акти також не зобовязують працівників ДАІ фіксувати відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння за участю двох свідків.

Таким чином, доводи апелянта про необґрунтованість притягнення його до адміністративної відповідальності та відсутності доказів по справі, позбавлені підстав.

При призначенні адміністративного стягнення ОСОБА_2 судом правильно враховані характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, обставини справи.

Суд вірно прийшов до висновку про необхідність накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_2 вчинив грубе порушення правил дорожнього руху яке безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та його учасників, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, в тому числі і за аналогічні правопорушення, з накладенням на нього адміністративних стягнень у виді штрафу.

Доводи апелянта про те, що транспортний засіб являється єдиним джерелом його прибутку не підтверджується матеріалами справи.

Крім того, будь-яких документів на підтвердження його зайнятості в сфері автомобільних перевезень, як єдиного джерела доходів, апелянт не надав, а сповістив, що транспорт застосовує, як засіб пересування для себе і членів сімї.

З урахуванням наведеного, підстав для скасування та зміни постанови суду немає, а тому апеляція ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2013 року у відношенні ОСОБА_2 - без зміни.

Постанова суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1