Провадження № 33/772/517/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Слободян К.Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2013 р. м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Слободян К.Б. за участі правопорушника ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду від 03 грудня 2013 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

не працюючого, що проживає

в м. Вінниці, вул. академіка Ющенка, 6, кв. 55,

визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 1 рік,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 06.11.2013 року о 9 год. на автодорозі Житомир - Могилів-Подільський, 127 км, він керував автомобілем ВАЗ-2101 д.н. В8272ВІ, маючи ознаки алкогольного сп'яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушену координацію рухів та нечітку вимову). Від проходження медогляду відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його, зазначивши в апеляційній скарзі, що суд не дослідив належним чином фактичних обставин справи, не дав оцінку порушенням, яких припустились працівники ДАІ при складанні протоколу, наданому ним висновку наркологічного диспансеру «Соціотерапія» про тверезий стан, а тому просить скасувати постанову суду, а справу щодо нього закрити.

Заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати постанову суду і закрити справу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, підстав для її задоволення не вбачаю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення за обставин, зазначених у постанові, ґрунтується на матеріалах справи, що всебічно і повно перевірені судом.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 06.11.2013 року вбачається, що ОСОБА_2 керував транспортним засобом, маючи ознаки алкогольного сп'яніння різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, порушену координацію рухів, нечітку вимову. Сам ОСОБА_2 в протоколі власноручно зазначив «Від проходження медичного огляду в медичному порядку відмовляюсь, пояснення на окремому аркуші» (а.с. 2).

З власноручного пояснення водія ОСОБА_2 видно, що він відмовляється від медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння в установленому порядку та за допомогою приладу «Драгер», претензій до працівників ДАІ не має. (а.с. 3)

З письмових пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що водій ОСОБА_2, від якого було чути спиртним, відмовився в їх присутності від медичного освідування на факт вживання алкоголю в медичному закладі. (а.с. 4)

Таким чином, факт відмови водія ОСОБА_2, який мав ознаки алкогольного сп'яніння і якому за достатніх і обґрунтованих підстав було запропоновано пройти медичний огляд в установленому порядку, від проходження такого огляду є належним чином встановленим і відповідно зафіксованим.

Такі дії водія ОСОБА_2 охоплюються диспозицією частини 1 ст. 130 КУпАП, про що вірно зазначено у постанові суду.

Суд, вважаю, дав правильну критичну оцінку наданому ОСОБА_2 в судовому засіданні висновку наркологічного диспансеру «Соціотерапія» (а.с. 9), зробленого за результатами його обстеження за самозверненням, про тверезий стан, оскільки ОСОБА_2, як це вірно зазначено у постанові суду, вправі був пройти медичний огляд за направленням працівників ДАІ, проте цього у встановленому порядку не зробив, причини відмови від проходження огляду не пояснив, в зв'язку з чим і було складено протокол. (а.с. 16)

За таких обставин доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про недоведеність його вини та необхідність закриття справи саме з цієї підстави є необґрунтованими, оскільки спростовуються зібраними матеріалами.

Безпідставними є також твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 невмотивованість постанови суду в частині обрання адміністративного стягнення.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП ( в редакції, що діяла на момент вчинення правопорушення) як найсуворіший вид стягнення за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння передбачала позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

В той же час суд першої інстанції, як це зазначено у постанові, обираючи вид і розмір адміністративного стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП врахував, що ОСОБА_2 ніде не працює; обставини, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність, відсутні; вину у вчиненому правопорушенні не визнав, хоча вони повністю підтверджуються матеріалами справи; вчинив грубе порушення ПДР України, внаслідок чого могли настати тяжкі наслідки; своїми діями наражав на небезпеку інших громадян; належних висновків для себе не зробив, а тому прийшов до висновку про доцільність з метою попередження вчинення ним грубих правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху застосування адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, оскільки застосування більш м'якого стягнення не досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Такий висновок суду є підставним і належно вмотивованим.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду від 03 грудня 2013 року щодо нього без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя К.Б.Слободян

Згідно з оригіналом: