АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 33/796/1567/2013 Постанова винесена
суддею Бортницькою В.В.., Категорія : ч.1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 20132 року суддя судової
палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду м. Києва Мороз І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.
Любомирка Чечельницькогорайону
Вінницької області, громадянки
України, працює начальником групи
фінансового та соціального
забезпечення Печерсько-Голосіївського
об'єднання районного в м. Києві
військового комісаріату, проживає за
адресою: АДРЕСА_1,

на постанову Печерського районного
суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 15 жовтня 2013 року ОСОБА_3
визнана винною у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та до неї
застосовано адміністративне стягнення
у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 850 гривень.

Цією ж постановою грошові кошти
отримані ОСОБА_3 як дохід від
оплачуваної діяльності під час роботи
в якості члена дільничної виборчої
комісії № 800591 одномандатного
виборчого округу № 221 у розмірі 440,86
грн. конфісковано.

За постановою суду, ОСОБА_3 визнана
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч. 1 ст.
172-4 КУпАП за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3, обіймаючи посаду
начальника групи фінансового та
соціального забезпечення
Печерсько-Голосіївського об'єднання
районного в м. Києві військового
комісаріату, будучи особою яка в силу
підпункту «в» пункту 1 ч. 1 ст. 1 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції» є суб'єктом
відповідальності за корупційні
правопорушення, порушуючи обмеження
встановлені цим Законом ( п.1 ч.1 ст.7) та
Законом України «Про державну службу»
(ст. 16), 28 та 29 жовтня 2012 року працювала
на дільничній виборчій комісії № 800591
одномандатного виборчого округу № 221,
за що їй було виплачено грошові кошти у
сумі 440, 86 гривень.

Не погоджуючись із такою постановою
суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала
апеляційну скаргу, в якій визнаючи факт
отримання грошових коштів, вказує на
відсутність умислу вигоди та
використання службових повноважень,
закінчення строків притягнення до
адміністративної відповідальності.
Також зазначає, що судом першої
інстанції не враховано клопотання
трудового колективу про звільнення її
від адміністративної відповідальності
з передачею матеріалів на розгляд
трудового колективу військового
комісаріату на підставі ст. 21 КУпАП.

Тому вважає що розгляд
адміністративної справи проведений
судом першої інстанції без належного
дослідження обставин справи, не
об'єктивно, упереджено та поверхнево.
Просить закрити провадження у справі
та звільнити її від адміністративної
відповідальності, а матеріали про
адміністративне правопорушення
передати на розгляд трудового
колективу Печерсько-Голосіївського
об'єднаного районного у м. Києві
військового комісаріату.

Переглянувши справу в межах поданої
апеляційної скарги, вислухавши
пояснення апелянта, яка просила
задовольнити її скаргу, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляції,
вважаю, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Як убачається з матеріалів справи, суд
першої інстанції, враховуючи
достатність матеріалів, які надають
можливість з усією повнотою встановити
дійсні обставини вчиненого ОСОБА_3
правопорушення, повно та всебічно
з'ясував ці обставини, допитав ОСОБА_3
дослідивши матеріали справи, надав
об'єктивну оцінку зібраним по справі
доказам, перевірив доводи ОСОБА_3, які
були наведені нею на свій захист, та
прийшов до правильного висновку про
наявність в діях ОСОБА_3 складу
адміністративного правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП.

Всупереч доводам апеляційної скарги, у
своїй постанові суд у повному обсязі
навів докази, які підтверджують
вчинення ОСОБА_3 зазначеного
адміністративного правопорушення.

При апеляційному перегляді ОСОБА_3 не
оспорює те, що вона була ознайомлена з
обмеженнями встановленими за п.п. «в» п.
1 ч. 1 ст. 1, п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції» та ст. 16 Закону України «Про
державну службу» за займаною нею
посадою, щодо заборони зайняття іншою
оплачуваною діяльністю, однак отримала
винагороду за зайняття іншою
діяльністю 28 та 29 жовтня 2012 року у
розмірі 440, 86 грн.

За таких обставин висновок судді у
постанові про те, що ОСОБА_3 вчинила
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 172-4 КУпАП, є
правильним.

Накладаючи адміністративне стягнення
у виді штрафу, суддя дотримався як
вимог ч.3 ст. 38 КУпАП, так і загальних
правил накладення стягнення за
адміністративне правопорушення,
передбачених ст. 33 КУпАП, вірно
врахував характер вчиненого
правопорушення та особу
правопорушника, а тому обґрунтовано
визнав недоцільним та недостатнім
застосування до неї лише заходів
громадського впливу, правильно
визначив вид та розмір стягнення.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Печерського районного
суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року,
якою ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпАП та
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 850 гривень, з
конфіскацією отриманої винагороди
залишити без зміни, а апеляційну скаргу
ОСОБА_3 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Суддя

Апеляційного суду м. Києва
Мороз І.М.