П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 524/931/13-п

04.03.2013 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, працює: ТОВ Меготекс - директор, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2/29 кв.49, раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності

за ч.1 ст.41 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

21.01.2013 року в м. Кременчуці при перевірці ТОВ Мегатекс по пр. Полтавському, 2А встановлені порушення вимог законодавства про працю, а саме: порушено вимоги ч.1 ст.38 КЗпП України в частині порядку розірвання трудового договору, щодо наявності угоди (письмової згоди працівника) на визначення дня звільнення. Так, в заяві на звільнення ОСОБА_3 від 09.10.2012 року за власним бажанням дата звільнення не зазначена. Наказом №43-к від 22.10.2012 року ОСОБА_3 звільнено з 22.10.2012 року, тобто порушено право працівника щодо відізвання раніше поданої заяви про звільнення до закінчення двотижневого строку попередження.

Порушено вимоги ст.96 КЗпП України в частині дотримання міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень. Так, згідно штатного розпису введеного в дію з 01.12.2012 року та розрахунково платіжної відомості за грудень 2012 року начальнику служби безпеки та механіку проведено нарахування заробітної плати з розрахунку посадового окладу 1300 грн., електромонтеру IV розряду з ремонту та обслуговування електроустаткування з посадового окладу 1350 грн.. Відповідно дані працівники підприємство за посадами: начальник служби безпеки (розділ 1 - керівники), механік (розділ 3 - фахівці) та електромонтер (розділ 7 кваліфіковані робітники з інструментом) виконують роботи різної кваліфікації, що визначається за Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників та Класифікатором професій ДК 003 2010, проте посадовий оклад електромонтера встановлений в розмірі вищому, ніж начальника служби безпеки та механіка.

Порушено вимоги ч.3 ст.115 КЗпП України та ч.3 ст.24 Закону України Про оплату праці в частині дотримання строків виплати заробітної плати, а саме виплата заробітної плати проводиться не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, згідно відомості на виплату грошей за № ВЗП-00092 від 10.12.2012 року працівникам виплачено заробітну плату за листопад місяць на загальну суму 6252,53 грн.. Виплату проведено пізніше ніж через сім днів після закінчення періоду.

Порушено вимоги ч.4 ст.115 КЗпП України та ст..21 Закону України Про відпустки щодо виплати заробітної плати за час щорічної відпустки не менше ніж за три дні до початку відпустки. Так, наказом від 08.10.2012 року за №41 к головному бухгалтеру ОСОБА_4 надано щорічну відпустку тривалістю 10 календарних днів в період з 09.10.2012 року по 18.10.2012 року. Підтвердження про виплату заробітної плати за час щорічної відпустки не менше ніж за три дні до початку відпустки при перевірці не надано (відсутнє).

Порушено вимоги ст.116 КЗпП України в частині якої визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Так, наказом від 22.10.2012 року за №43 к звільнено закрійника закрійного цеху ОСОБА_3 з 22.10.2012 року. В табелі обліку робочого часу за жовтень місяць в день звільнення зазначені відпрацьовані працівником 8 годин. Повний розрахунок з працівником в день звільнення не проведено (підтвердження при перевірці не надано).

ОСОБА_2 вину визнала.

Також, вина ОСОБА_2 доведена письмовими матеріалами справи: актом перевірки №16-03-25/6 від 21.01.2013 року, письмовими поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2.

В звязку з вищевикладеним, суд, вивчивши матеріали і обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу ОСОБА_2, яка раніше не притягувалася до адміністративної відповідальності, працює, вважаю за необхідне застосувати до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст.283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.41 КпАП України, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі 1020 грн..

Постанова може бути оскаржена прокурором, особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності протягом десяти днів до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

На постанову по справі про адміністративне правопорушення прокурором може бути внесено подання упродовж десяти днів з дня винесення постанови.

Постанова набирає чинності після закінчення строків подання апеляційної скарги та внесення подання або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано.

Постанова може бути предявлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя: Сировєтнік Т.І.