Справа № 667/7456/13-п
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 вересня 2013 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Котьо І.В. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від УДАІ УМВС України в Херсонській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, індивідуальний ідентифікаційний номер фізичної особи - платника податків НОМЕР_1, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУАП, -

встановив :

16 серпня 2013 року о 07.20 годині ОСОБА_1 керуючі транспортним засобом SUBARU LEONE реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Херсоні по вул. Перекопській не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, в результаті чого здійснив наїзд на транспортний засіб ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2, який знаходився попереду, у звязку з чим вище вказані транспортні засоби одержали механічні пошкодження, а ОСОБА_1 порушив пункти 12.1. і 13.1. Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУАП.

В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про місце і час розгляду справи була своєчасно сповіщена належним чином, про що свідчить повідомлення ф.119 відділення поштового звязку № 27 м. Херсона Херсонської обласної дирекції УДППЗ Укрпошта про вручення 14 вересня 2013 року рекомендованого поштового відправлення із судовою повісткою про виклик (а.с.10). Клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило. При цьому, ОСОБА_1 звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та зазначив про те, що визнає свою вину у вчинені правопорушення і розкаюється в ньому та просив суд обмежитись мінімальним адміністративним стягненням. У звязку з вище викладеним і у відповідності до вимог ст. 268 КУАП та пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14 суд вважає за можливе розглянути справу під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справ в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суд вважає, що вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у вчиненні вказаного правопорушення повністю доказана, що підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом серії АГ2 № 843563 про адміністративне правопорушення від 16 серпня 2013 року (а.с.1), схемою до протоколу огляду місця ДТП і актом огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів від 16 серпня 2013 року (а.с.2), письмовими поясненнями відібраними працівником міліції 16 серпня 2013 року у потерпілого ОСОБА_2 (а.с.3) та письмовим поясненням відібраним працівником міліції 11 лютого 2013 року у самого ОСОБА_1 (а.с.4). З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану, визнаючи обставиною, що помякшує відповідальність за адміністративне правопорушення щире розкаяння винного, обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення суд не знаходить і вважає необхідним застосувати до порушника адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімально передбаченому розмірі за дане правопорушення.

Керуючись ст.ст. 23-24, 27, 33-35, 124, 213, 221, 246, 251-252, 265, 268, 280, 283-284 КУАП, пунктами 24, 27-28 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті від 23 грудня 2005 року № 14, суд

постановив :

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Посвідчення водія тимчасово вилучене у ОСОБА_1 повернути володільцеві, поклавши обовязок по виконанню постанови в даній частині на Державну автомобільну інспекцію.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або не неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги чи протесту прокурора до Апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона, який виніс постанову.

Суддя:ОСОБА_3

Постанова набрала законної сили ____ _____________ 2013 року.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 307 КУАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Згідно вимог ч.3 ст. 299 КУАП та ст. 17 Закону України Про виконавче провадження, постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню відділом державної виконавчої служби після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 307 КУАП. У звязку з чим відповідно до вимог ст.ст. 303, 308 КУАП та ст. 22 Закону України Про виконавче провадження, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна, але не пізніше трьох місяців з дня її винесення. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУАП; та витрати на облік зазначених правопорушень, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України.