АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргуна постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого в ВАТ ПГЗК, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Постановою Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2012 року відносно ОСОБА_2 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Постановою районного суду встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_2, останній 26 січня 2012 року, о 08 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем марки ГАЗ 32212-418, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Кобилянського в м. Кривому Розі, в районі електроопори № 53, не врахував дорожню обстановку, не вибрав межі безпечної швидкості руху, не витримав безпечну дистанцію для руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ, номерний знак НОМЕР_2, який рухався попереду нього у попутному напрямку прямо, чим порушив п.п. 2.3. б., 12.4., 13.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.Вивчивши матеріали справи,суд першої інстанції прийшов до висновку, що діючи в межах Правил дорожнього руху України, ОСОБА_2 через непереборну силу слизьке дорожнє покриття, не мав технічної можливості уникнути зіткнення, у звязку з чим суд виніс вказане рішення у справі.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/269/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, потерпілий ОСОБА_120 березня 2012 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апелянт посилається на те, що він, будучи потерпілою стороною у справі взагалі не повідомлявся про місце, дату та час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тому не приймав участі в розгляді даної справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1зазначив, щопостанова районного суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального закону, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.Апелянт стверджує, що вина ОСОБА_2 в порушенні п.п. 2.3. (б)., 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України повністю підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи і порушення ним вказаних пунктів Правил дорожнього руху України не мало місце внаслідок дії непереборної сили.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляціюзадовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши апелянта ОСОБА_1,вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, а постанова районного суду скасуванню з винесенням нової постанови з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 КУпАП, потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду; потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотанням, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 277-2 КУпАП особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, повідомляються про день розгляду справи за три доби до дня розгляду справи в суді.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази повідомлення потерпілого ОСОБА_1 про місце, дату та час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність потерпілого, чим порушив його права, передбачені ст. 269 КУпАП.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Аналізом матеріалів справи встановлено, що в порушення зазначених вимог закону, районним судом належним чином не були зясовані обставини, щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП.

Так, закриваючи провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення, суд першої інстанції вказав в постанові, щоБлохін С.Д.,діючи в межах Правил дорожнього руху України, через непереборну силу слизьке дорожнє покриття, не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Такий висновок суду першої інстанції апеляційний суд вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки даний висновок суду не підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Апеляційним переглядом встановлено, що ОСОБА_2 26 січня 2012 року, о 08 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем марки ГАЗ, номерний знакАЕ 1355 ЕР, по вул. Кобилянського в м. Кривому Розі, в районі електроопори № 53, не врахував дорожню обстановку, не вибрав межі безпечної швидкості для руху, не витримав безпечну дистанцію для руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки ВАЗ, номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався попереду нього у попутному напрямку прямо, чим порушив п.п. 2.3. б., 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вищевказані дані щодо обставини ДТП містяться і в протоколі проадміністративне правопорушення, складеному уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП, яким було зафіксовано факт порушення ОСОБА_2 п.п. 2.3. б., 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом огляду місця ДТП; схемою місця ДТП та іншими фактичними даними.

Відповідно до п. 2.14. (е) Правил дорожнього руху України водій дійсно має право відступити від вимог законодавства в умовах дії непереборної сили.

Однак, проаналізувавши письмові пояснення учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_1, а також, надані ОСОБА_2 пояснення в судовому засіданні районного суду, встановлено наступне.

Так, ОСОБА_1 керуючи автомобілем по проїзній частині дороги, був вимушений зупинитися на правій смузі оскільки попереду стояла колона автомобілів і в цей час відчув удар в заднє ліве крило свого автомобіля.

З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що при обмеженій оглядовостінебезпеку він побачив за 4 5 метрів, оскільки раніше він був позбавлений можливості її побачити через двадцятиметровий фонтан холодної води.

Таким чином, ОСОБА_2 завчасно приобмеженій оглядовості проїзної частини виявив фонтан холодної води.

Однак, зазначеним доказам суд першої інстанції не дав належної оцінки, а в постанові зробив посилання лише на слизьке дорожнє покриття, кваліфікуючи зазначену обставину як непереборну силу, внаслідок якої і сталася, за висновком районного суду, дорожньо-транспортна пригода.

При цьому, непереборна сила це подія обєктивно невідворотна за даних умов не тільки для особи, що заподіяла шкоди, але й для інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 завчасно виявив небезпекуі врахував погані дорожні умови, які мали місце внаслідок води, що потрапила на проїзну частину дороги і замерзла, тому він вимушений був запинитися за автомобілями, які зупинилися попереду нього.

Отже, саме порушення ОСОБА_2Д.п.п. 2.3. (б)., 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху України є в прямому причинному звязку з ДТП, що сталася.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доведена, а його дії слід кваліфікувати за ст. 124КУпАП, як порушення Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а відтак, постанова районного суду підлягає скасуванню, з винесенням нової постанови, якою ОСОБА_2 необхідно визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення, яке необхідно накласти на ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції враховує характер вчиненого останнім правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини ОСОБА_2, відсутність обставин, що як помякшують, так і обтяжують відповідальність правопорушника.

Таким чином, з урахуванням того, що накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 33, 124,294КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2012року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2012 року, якою відносно ОСОБА_2 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Винести нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4