Справа № 226/472/13-п
Провадження № 3/226/91/2013
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2013 року суддя Димитровського міського суду Донецької області Клепка Л.І., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народилася в місті Димитров Донецької області, громадянки України, працює в.о. директора-голови правління ДВАТ «Інформаційно-обчислювальний центр», мешкаючої за адресою: м.Димитров, вул.Октябрська, буд. 69, -

ВСТАНОВИЛА:

23 січня 2013 року при перевірці дотримання норм трудового законодавства в ДВАТ «Інформаційно-обчислювальний центр», розташованому за адресою: м. Димитров, вул.Ватутіна, 18-а, керівником якого є ОСОБА_1 - виконуюча обовязки директора - голови правління, встановлено, що в порушення вимог ст.96, 97 КЗпП України, ч.3 ст.6 ЗУ «Про оплату праці» на зазначеному підприємстві нарахування заробітної плати працівникам в період з жовтня 2007 по квітень 2012року здійснювалося в розмірі, меншому, аніж передбачено нормами трудового законодавства, без врахування коефіцієнтів згідно вимог Генеральної, Регіональної та Галузевої угоди, що випливає з аналізу здійснених нарахувань інженеру 1 категорії ОСОБА_2, двом ведучим інженерам ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та начальнику сектора ОСОБА_5, яким з 01.10.2007 року були встановлені посадові оклади в розмірі 1079,00 грн., які діяли до наступного підвищення, яке відбувалося з врахуванням підвищення мінімальної заробітної плати: з 01.04.2012 року по 30.06.2012 року в розмірі 1094,00 грн., з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року в розмірі 1102,00 грн., з 01.10.2012 року по 30.11.2012 року в розмірі 1118,00 грн., з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року в розмірі 1134,00 грн., а з 01.01.2013 року в розмірі 1147,00 грн. Тарифна сітка, яка відповідно до вимог ч.3 ст.96 КЗпП України має формуватися з дотриманням міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці, не сформована.

Окрім того, встановлено, що заробітна плата працівникам за час відпустки в порушення вимог ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки» виплачується не своєчасно. Так, заробітна плата ОСОБА_2, якій згідно з наказом № 13-к від 20.08.2012 року чергову відпустку надано з 03.09.2012 року по 30.09.2012 року, заробітна плата за час відпустки в сумі 1781,31 грн, яка мала бути виплачена до 31.08.2012 року, фактично виплачена лише 31.10.2012 року з грубим порушенням вимог закону.

Також в порушення вимог ст.34 ЗУ «Про оплату праці» працівникам підприємства не нараховується компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, що вбачається зі здійснених нарахувань та виплат та свідчить про неповноту нарахувань.

Перевіркою також встановлено, що на підприємствізгідно наказу № 22 від 30.05.2005 року у звязку зі зменшенням обєму робіт та з ціллю охорони будівлі у вихідні та святкові дні запроваджено чергування працівників з 8.00 год. до 16.00 год. згідно графіків, а режим роботи сторожів визначено з 16.00 год. до 08.00 год. наступного дня, що становить 16 годин, однак самі графіки чергувань на підприємстві відсутні, як і відсутні відмітки в табелях обліку

робочого часу, де зазначено, що працівники відпрацьовують лише 8 робочих годин з двома вихідними днями суботою та неділею.Норма відпрацьованих годин в табелях обліку виставляється довільно,що не забезпечує їх достовірний облік.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину в скоєнні адміністративного правопорушення визнала, запевняючи, що на день розгляду справи нею вжито невідкладних заходів щодо усунення виявлених порушень.

Вина ОСОБА_1Є, у вчиненні адміністративного правопорушення в сфері трудового законодавства, окрім її пояснень, обєктивно підтверджується даними адміністративного протоколу № 05-08-017/0009 від 06.02.2013 року та актом перевірки, складеними інспектором Територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області, а також матеріалами справи, які ОСОБА_1Є не спростовуються.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що в діях ОСОБА_1 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вона, будучи особою, наділеною правом прийому і звільнення працівників, допустила порушення норм діючого трудового законодавства.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та приймаючи до уваги особу правопорушника, яка протягом року до адміністративної відповідальності раніше не притягувалася, суд вважає за можливе при накладенні на ОСОБА_1 грошового стягнення у вигляді штрафу обмежитися його мінімальним розміром, визначеним санкцією ч.1 ст.41 КУпАП. Суд вважає, що таке адміністративне стягнення з врахуванням вище наведеного буде достатнім та необхідним для запобігання адміністративних правопорушень. Твердження ОСОБА_1 про те, що в її діях вбачається малозначність, що є підставою для звільнення її від відповідальності, суд вважає не обґрунтованими і не заслуговуючими на увагу, оскільки вони спростовуються змістом доведених порушень, які в контексті закону не можуть вважатися малозначними.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 41, 283-284 Кодексу України про адміністративні правопорушення України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення та стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення на користь держави штраф в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (пятсот десять) грн., які необхідно сплатити на розрахунковий рахунок 0034, отримувач: державний бюджет м.Димитрова, код платежу: 21081100, , банк отримувача Димитровське УК (м.Димитров) 21081100, МФО 834016.

Штраф має бути сплачений порушником не пізніше пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови про накладення штрафу в установу банку України, а в разі оскарження чи опротестування постанови не пізніше як через пятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

Постанова може бути оскаржена особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, чи опротестована прокурором до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження (опротестування).

Суддя Л.І.Клепка