АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
15 серпня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою
ОСОБА_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк1 рік, -
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якійне оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення,просить скасувати постанову місцевого суду та винести нову постанову, якою накласти на нього адміністративне стягнення більш мяке, ніж накладено Новомосковськимміськрайонним судом Дніпропетровської області.
__________________________________________________________________
Справа № 33/490/726/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова місцевого суду є незаконною танеобґрунтованою. Так, при винесенні постанови судом не було враховано те, що по справі відсутні обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, натомість обставиною, що помякшує відповідальність останнього є визнання ним своєї вини та щире розкаяння у вчиненому. Крім того, судом першої інстанції не враховано той факт, що апелянт працює водієм і автомобіль є засобом отримання ним доходів для існування.
В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала апеляційну скаргу.
Суд апеляційної інстанції,вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, єобґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості постанови суду першої інстанції є неспроможними, виходячи з наступного.
Зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.
Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130КУпАП. При цьому, відповідно рішення суду апелянта позбавлено права керування транспортними засобами не на максимальний строк, передбачений санкцієюч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі не наведено будь-яких переконливих доводів, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котрестосується безпеки дорожнього руху таполягає в грубому порушенні порядку користування правом керування транспортними засобами, лише ті обставини, що ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, не можуть бути безумовною підставою для зміни йому адміністративного стягнення на більш мяке.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апелянта стосовно того, що він працює водієм, оскільки як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в письмових поясненнях, ОСОБА_1 власним підписом підтвердив достовірність внесених до вказаних документів даних, зокрема і щодо того факту, що він не працює.
З огляду на викладене, застосовані до ОСОБА_1 вид і строк адміністративного стягнення апеляційний суд вважає обґрунтованими.
Таким чином,апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3