АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 листопада 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, йогоапеляційну скаргуна постановуЛенінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, працюючого водієм мікроавтобуса в ТОВ Інтріст,зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст.130КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, -

в с т а н о в и в :

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2012 року ОСОБА_1визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП і накладено на ньогоадміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1подав апеляційну скаргу,котра ним була уточнена в судовому засіданні апеляційного суду, в якій просить змінити накладений на нього вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/944/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування уточненої апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою в частині виду накладеного на нього адміністративного стягнення. Так, апелянт працює водієм і ця робота є єдиним джерелом існування його родини, при цьому він вперше притягується до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 просив змінити накладений на нього вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на штраф.

Керівник підприємства, водієм якого працює апелянт, - ОСОБА_4, в апеляційному суді просив помякшити накладене на правопорушника адміністративне стягнення, оскільки робота водія дляБілозерова С.В. є єдиним джерелом доходу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та керівника підприємства, на якому останній працюєКошового В.К., вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи уточненої апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах уточненої апеляційної скарги, дійшов висновку, що уточнена апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність виниБілозерова С.В. у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що районний суд лише зробив посилання на передбачені ст. 33 КУпАП, загальні правила накладення стягнення за адміністративне правопорушення і взагалі не мотивував своє рішення щодо накладення на апелянта адміністративного стягнення та не зазначив на підставі яких даних він прийшов до висновку про необхідність накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 вперше притягується до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, а відтак вчинене ним правопорушення не містить ознак систематичності.

Також, судом не було обговорено і питання про накладення на апелянта передбаченого законом менш суворого адміністративного стягнення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції констатує відсутність обставин, що у відповідності до ст. 35 КУпАП обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що директор ТОВ Інтріст, на якому водієм працює апелянт, -ОСОБА_4, в судовому засіданні клопотав про помякшення правопорушнику адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість помякшення ОСОБА_1адміністративного стягнення та накладення його у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцієюч. 1 ст. 130КУпАП, а саме 2550 грн.

За таких обставин, уточнена апеляційна скарга підлягаєзадоволенню, а постанова суду першої інстанції зміні в частині накладеного адміністративного стягнення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, уточнену ним в судовому засіданні апеляційного суду, задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2012 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 Віталійовичаадміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 2550 гривень.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3