Справа №784/1333/13 26.03.2013 26.03.2013 26.03.2013
Номер провадження 33/784/74/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33/784/74/2013 Головуючий суду І інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя Олефір М.В.
Суддя апеляційного суду
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2013 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Чебанова-Губарєва Н.В.

при секретарі Гурьяновій А.Ю.,

за участю особи, яку притягнуто до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянув справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2013 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Миколаєві, мешкає в м. Миколаєві, пров. Південний, 16,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

За постановою судді, ОСОБА_2 29.12.2012 р. близько 03.30 год., рухаючись в Миколаєві по вул. Корабелів, керував транспортним засобом Форд Транзит реєстраційний номер НОМЕР_1. Зупинившись на вимогу працівників ДАЇ навпроти будинку № 20/3, ОСОБА_2 за допомогою алкотестеру Драйгер Арам 2288 пройшов огляд на стан спяніння, за результатами якого відповідно тесту № 880 вміст алкоголю у видихуваному повітрі склав 2,01 проміле. З результатами огляду ОСОБА_2 не погодився, від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі у встановленому порядку, в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, відмовився.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати, стверджує, що на момент зупинки працівниками ДАІ його автомобіля, за кермом знаходилася його дружина, а він сидів на пасажирському місці, що може підтвердити свідок ОСОБА_3, який знаходився біля нього в салоні автомобіля. Вирішивши зясувати причину зупинки, він покинув автомобіль, а на питання працівника ДАІ про те, кому належить транспортний засіб, він відповів, що автомобіль належить йому. На вимогу предявити документи та пройти огляд на стан алкогольного спяніння в медичному закладі був згоден, але працівники ДАІ після проведення тесту на алкоголь вважали недоцільним проведення огляду в медичному закладі. З протоколом, складеним працівниками ДАІ він був не згоден, про що свідчить відсутність його підпису в протоколі.

Стверджує, що свідки, які були присутні при проходженні тесту, написали показання під диктовку працівника ДАІ.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали адміністративної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного порушення за обставин, викладених у постанові суду, ґрунтується на доказах, досліджених і належним чином оцінених судом.

Так, ОСОБА_2 під час судового засідання поясняв, що транспортний засіб під його керуванням був зупинений працівниками ДАІ, на місці зупинки він продув алкотестер, який показав 2 проміле, в лікувальний заклад для проходження огляду на стан спяніння не поїхав, з результатами алкотестеру був згодний (а.с. 12).

Відповідно протоколу про адміністративне правопорушення від 29.12.2012 р., ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовився від пояснень та підписів, а також відмовився від проходження огляду на стан алкогольного спяніння у медичному закладі (а. с. 3).

З пояснень свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2, рухаючись в Миколаєві по вул. Корабелів, керував транспортним засобом Форд Транзит реєстраційний номер НОМЕР_1. Зупинившись на вимогу працівників ДАЇ, ОСОБА_2 за допомогою алкотестеру пройшов огляд на стан спяніння, за результатами якого вміст алкоголю у видихуваному повітрі склав 2,01 проміле. ОСОБА_2, у якого були ознаки алкогольного спяніння нечітка мова, запах алкоголю з ротової порожнини та інші, від дачі пояснень та підпису протоколу відмовився, від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі також відмовився (а. с. 5-8).

Отже пояснення ОСОБА_2, які він надав у судовому засіданні, узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 29.12.2012 р. та поясненнями свідків і свідчать про те, що під час зупинки автомобіля працівниками ДАЇ за кермом знаходився саме ОСОБА_2, у якого були виявлені ознаки алкогольного спяніння і від проходження огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі він відмовився, а тому доводи апелянта про керування автомобілем на момент його зупинки працівниками ДАІ дружиною і наявність його згоди на проведення огляду на стан алкогольного спяніння в медичному закладі, неспроможні.

Враховуючи наведене судом, дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для скасування постанови, як того просить апелянт, не має.

Що стосується стягнення, яке накладене на правопорушника, то воно відповідає вимогам ст. 33 КУпАП при обранні стягнення судом враховані характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, а саме те, що він працює, відсутність обставин, що обтяжують та помякшують відповідальність.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 березня 2013 року відносно ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_1