АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 листопада 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Сенченко І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.п.н. НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий Петриківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, на момент вчинення правопорушення працюючої заступником голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням,

встановив:

Постановою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді заступника голови Петриківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, будучи державним службовцем 5 категорії 9 рангу, який є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, 29.11.2012 року знаходячись у службовому приміщенні Петриківської РДА, керуючись розділами 7, 12 положення «Про розпорядження голови Петриківської РДА», погодила проект розпорядження голови Петриківської РДА від 30.11.2012 року про надання дозволу на складання проекту землеустрою для передачі у власність земельної ділянки площею 2 га своєму синові ОСОБА_3, який є їй близькою особою. Усвідомлюючи, що контроль за виконанням вказаного розпорядження покладено саме на неї, вона не повідомила свого керівника голову Петриківської РДА про наявність конфлікту інтересів, а саме: суперечності між особистими майновими інтересами близької їй особи та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття нею рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень, зв'язаних зі здійсненням контролю. Таким чином, ОСОБА_1 порушила вимоги п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України № 3206-VI, чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що не будь-яка суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями створює конфлікт інтересів, оскільки особистий інтерес особи та її службові повноваження можуть не суперечити один одному. На думку апелянта, конфлікт інтересів має місце тоді, коли зазначена суперечність фактично вплинула чи може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали в повному обсязі апеляційну скаргу, підтвердили викладені в ній доводи та просили її задовольнити.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності постанови районного суду є безпідставними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, є законним та обґрунтованим, підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: копією розпорядження голови Петриківської РДА від 30.11 2012 року «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1Ю.», письмовою інформацією Голови Петриківської РДА ОСОБА_4 від 13.09.2013 року про відсутність зареєстрованих повідомлень про наявність конфлікту інтересів та іншими матеріалами справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працювала заступником голови Петриківської РДА, і тому вона є являлась суб'єктом правопорушення, передбачено ст. 172-7 КУпАП.

30.11.2012 року ОСОБА_1 було погоджено, проект розпорядження голови Петриківської РДА про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з цього розпорядження, було надано дозвіл громадянину ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га ріллі, за рахунок земель резервного фонду, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Петриківської селищної ради.

Крім цього, координацію роботи щодо виконання цього розпорядження було покладено саме на заступника голови Петриківської РДА ОСОБА_1.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 172-7 КУпАП та ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами особи та її службовими повноваженнями, наявність яких може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що обов'язок письмово повідомити про наявність конфлікту інтересів, передбачено ч. 7 ст. 5 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Таким чином, вивчивши та проаналізувавши наявні матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-7 КУпАП.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновок суду першої інстанції, щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, як в апеляційній скарзі, так і під час судового розгляду справи в апеляційній інстанції, апелянтом не надано.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2013 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-7 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звільнено її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_5