А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

13.11.2013 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Животова Є.Г., з участю представників Чопської митниці Міндоходів: ОСОБА_1, ОСОБА_2, прокурора Дербака Ю.Ю., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, його захисника адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, в м. Ужгороді, матеріали справи про порушення митних правил громадянином України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканцем с. Кадубівці, вул. Незалежності, 14 Заставнівського району Чернівецької області, непрацюючим, за апеляцією ОСОБА_3 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2013,

ВСТАНОВИВ:

Зазначеною постановою судді Мудрака В.Д. визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України (переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості) з накладенням на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді конфіскації безпосереднього предмету порушення митних правил, а саме автомобіля «Renault Kangoo Rapid», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова VF1FC1GAF35616585, транзитний реєстраційний номерний знак ВО41566, код згідно УКТЗЕД НОМЕР_1, вартістю 2 600 Євро, еквівалентних 26 899,96 грн. і накладено штраф в розмірі 100 відсотків вартості цього товару 26 899,96 грн.

В постанові судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.09.2013 йдеться про порушення ОСОБА_3 митних правил за таких обставин.

Так, 08.04.2013, біля 02 год. 21 хв., в зону митного поста «Ужгород» Чопської митниці, на ділянку «вїзд в Україну», заїхав зазначений вище автомобіль «Renault Kangoo Rapid», н.з. ВО41566, під керуванням громадянина України ОСОБА_3, який прямував з Німеччини в Україну. Як підставу для переміщення через митний кордон України зазначеного транспортного засобу ОСОБА_3 подав Чопській митниці наступні документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (бріф) DE809288 від 28.03.2006, договір купівлі-продажу від 05.04.2013, довіреність ОСОБА_5 серії ВТВ № 069054 від 06.12.2012, а також власноруч заповнену митну декларацію від 08.04.2013.

Відповідно поданому до митного контролю договору купівлі-продажу від 05.04.2013, продавцем вказаного автомобіля є ОСОБА_6 (Берлін, Германія, вул. Валтерсдарфер,32 (Stefan Muller (12526, Berlin, Waltersolarfer str.32), покупцем ОСОБА_5 (вул. Незалежності, 14, Чернівці, Україна, 59421), а вартість зазначеного транспортного засобу становить 700,00 Євро.

В ході перевірки законності переміщення через митний кордон України зазначеного транспортного засобу була звірена автентичність пакетів документів, які подавались до митного контролю, оформлення на м/п «Вишнє Німецьке» (Словаччина) та м/п «Ужгород» Чопської митниці і отримано копію рахунку № 1094 від 05.04.2013, поданого ОСОБА_3, словацькому митному органу, як підставу для переміщення через словацько-український кордон зазначеного вище автомобіля. Згідно зазначеного документу, вартість переміщуваного транспортного засобу інша і становить 2 600 Євро, а продавцем є фірма «KFZ-Handel Yuriy Voytenko (Bitterfelder str.23 Berlin 12681).

З цих підстав суддя визнав, що в діях ОСОБА_3 є склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.483 МК України переміщення транспортного засобу через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Не погодившись із встановленими суддею фактичними обставинами справи, ОСОБА_3 оскаржив її та просив скасувати із закриттям провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, вилучений автомобіль та оригінали документів повернути для проведення подальшої процедури митного оформлення.

В обґрунтування викладених у апеляційній скарзі доводів апелянт зазначає, що вказаний вище автомобіль «Рено-Кенго» він придбав на території Німеччини за 2 600 Євро, під час чого процедурою оформлення документів він займався за допомоги людини зі знанням німецької мови, з якою ОСОБА_3 познайомився на автобазарі.

На митниці ОСОБА_3 предявив пакет усіх наявних у нього документів стосовно автомобіля, виданих йому німецькою фірмою та складених німецькою мовою, якої він не розуміє.

Частину документів щодо реальної вартості придбаного ОСОБА_3 автомобіля працівник митниці повернув ОСОБА_3, взявши при цьому до уваги чомусь лише ті документи, в яких вартість автомобіля зазначена як 700 Євро.

Про те, що деякі подані митному органу документи не відповідають дійсності апелянту не було відомо, при написанні пояснення ОСОБА_3 оговорив себе в частині того, що він нібито усвідомлював «про неправдивість документів», оскільки про це він дізнався вже на митниці під час складання щодо нього протоколу про порушення митних правил. Таке пояснення ним написано на пропозицію митників, які запевнили ОСОБА_3, що в цьому разі сума штрафу буде меншою.

Вважає, що у складеному відносно нього протоколі, зазначені інспектором митниці обставини є лише його субєктивними припущеннями, на яких відповідно до вимог ст.62 Конституції України не може ґрунтуватися обвинувачення, адже усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. При вирішенні питання про вид і розмір стягнення, судом не враховано обставин, які впливали на таке згідно ст.ст. 33,34,35 КУпАП, оскільки за його відсутності на розгляді справи суд встановити такі та оцінити обєктивно не мав можливості, тому не врахував характер вчиненого правопорушення, його особу, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність. Стягнення на ОСОБА_3 накладено поза межами встановленого ст.467 МК України шестимісячного строку.

Також апелянт зазначає, що суддею в порушення вимог ст.268 КУпАП та ст.526 МК України справу розглянуто без виклику в судове засіданні та участі ОСОБА_3, що є порушенням права останнього на захист. Будь-яких повідомлень про час і місце розгляду справи ОСОБА_3 не отримував, а справу розглянуто 19.09.2013 у його відсутності. Про наявність оскарженої ним постанови ОСОБА_3 дізнався лише 27.09.2013, і 30.09.2013 подав на вказане рішення апеляційну скаргу.

В поданому представником Чопської митниці Міндоходів запереченні проти апеляційної скарги йдеться про законність постанови судді першої інстанції, оскільки в дійсності ОСОБА_3 за вказаних вище обставин вчинив передбачене ч.1 ст.483 МК України порушення митних правил, про що працівниками митниці правомірно запроваджено справу про ПМП та складено відповідний протокол, а ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності.

З урахуванням цього, не спростовуючи доводи апеляції стосовно допущених при розгляді справи процесуальних порушень, представник митниці просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а зазначену постанову судді без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та його захисника, які підтримали викладені в апеляційній скарзі доводи, перший також пояснив, що придбав зазначений автомобіль в Германії саме за 2 600 Євро, пояснення представників митного органу та думку прокурора, які просили постанову залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 без задоволення, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, оцінивши доводи сторін, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (ОСОБА_3Д.) бути присутнім під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (про порушення митних правил) в судовому засіданні, а отже й відповідно використовувати передбачені ч.1 ст.268 КУпАП, 498 МК України права є обґрунтовані і такими, що заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази про отримання ОСОБА_3, який не був присутнім в суді, сповіщення про дату, час та місце розгляду справи (навіть саме сповіщення ОСОБА_3, крім сповіщення прокуратури та Чопської митниці (а.с. 39), відсутнє).

Відповідно до ч.1 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а ч.4 ст.526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутністю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (в цілому аналогічне за змістом положення закріплено і в ч.1 ст.268 КУпАП). Таке клопотання від ОСОБА_3 не надходило.

Згідно ст.ст. 280, 294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З оскарженої постанови вбачається, що ці вимоги закону суддею не додержано, оскільки крім допущення наведених вище порушень, не було встановлено всіх обставин справи, не досліджено всіх доказів, зокрема наявної на а.с. 10 власноручно заповненої ОСОБА_3 митної декларації, та без посилання на відповідні аркуші справи зазначено, що вина останнього «підтверджується даними протоколу про порушення митних правил № 0954/30500/13 від 08.04.2013 року, поясненнями правопорушника, та іншими матеріалами справи», хоча ОСОБА_3 не був присутнім на розгляді справи, що виключало можливість надання ним пояснень в суді; не конкретизовано, а отже і не дано оцінки «іншим матеріалам справи».

З цих підстав та відповідно до вимог ст.294 ч.7, ч.8 п.3 КУпАП, ст.531 п.4 МК України (в частині безпідставного недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності) оскаржену ОСОБА_3 постанову судді не можна вважати законною, а тому така підлягає скасуванню з прийняттям апеляційним судом нової постанови, після усунення допущених судом першої інстанції порушень.

Як встановлено апеляційним судом, 08.04.2013, біля 02 год. 21 хв., в зоні митного поста «Ужгород» Чопської митниці, на ділянці «вїзд в Україну», громадянин України ОСОБА_3, прямуючи з Німеччини в Україну на автомобілі «Renault Kangoo Rapid», н.з. ВО41566, як підставу для переміщення через митний кордон України зазначеного транспортного засобу подав Чопській митниці документи, відомості в яких щодо вартості автомобіля не відповідають дійсності, а саме: договір купівлі-продажу від 05.04.2013 та власноруч заповнену ним митну декларацію від 08.04.2013, з яких слідує, що вартість зазначеного автомобіля становить 700 Євро; відповідно до рахунку № 1094 від 05.04.2013, наявного в пакеті документів, які подавались ОСОБА_3 до митного контролю на м/п «Вишнє Німецьке» (Словаччина), вартість вказаного транспортного засобу інша і становить 2 600 Євро.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому, така повністю підтверджуються: протоколом про порушення митних правил, митною декларацією та письмовим поясненням ОСОБА_3 від 08.04.2012, договором купівлі-продажу від 05.04.2012, рахунком від 05.04.2013 № 1094 про вартість зазначеного автомобіля 2 600 Євро (а.с. 1-4, 7,8, 10-14) та наданими в апеляційному суді поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності в частині суми грошових коштів, фактично сплачених ОСОБА_3 за вищевказаний транспортний засіб.

Умисел ОСОБА_3 на переміщення ним зазначеного автомобіля через митний кордон України з поданням митному органу як підстави для його переміщення документів, що містять неправдиві відомості щодо митної вартості транспортного засобу прямо стверджується власноруч заповненою ним на українській мові митною декларацією, в якій він зазначив, що вартість транспортного засобу становить саме 700 Євро, хоча, як зазначено ОСОБА_3 в поданій ним же апеляційній скарзі, насправді автомобіль ним було придбано в Германії за 2 600 Євро, що він підтвердив і під час розгляду справи в апеляційному суді.

Тому доводи апеляційної скарги: 1) про відсутність такого умислу, 2) щодо незнання німецької мови, на якій було складено документи про купівлю-продаж автомобіля, а також щодо написання ОСОБА_3 митному органу письмового пояснення стосовно фактичної вартості придбаного автомобіля нібито під впливом працівників митниці є неприйнятними, оскільки ці пояснення, в частині заявленої вартості товару, повністю узгоджуються і співвідносяться з доводами самого ж апелянта та іншими наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.ст. 51 ч.1, 52 ч.2 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобовязані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на обєктивних, документально підтверджених даних.

Враховуючи наведене, апеляційний суд визнає, що вина ОСОБА_3 у вчиненому доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.483 МК України, як переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з поданням митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості, необхідні для визначення його митної вартості.

Відповідно до ч.2 ст.467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а в разі розгляду судами (суддями) справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Вчинене ОСОБА_3 порушення митних правил не є триваючим, оскільки таке припинено митним органом в день складання відповідного протоколу 08.04.2013, з дня вчинення порушення і на момент розгляду справи апеляційним судом закінчився передбачений ч.2 ст.467 МК України шестимісячний строк, протягом якого на особу може бути накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.483 МК України, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ст.247 МК України.

Частиною 3 статті 528 МК України передбачено, що в разі якщо за результатами перевірки законності та обґрунтованості постанови суду у справі про порушення митних правил ця постанова буде скасована, а справа закрита, конфісковані транспортні засоби повертаються особі, яка притягалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, або її представникові.

У звязку з цим вилучений у ОСОБА_3 транспортний засіб підлягає поверненню для продовження його митного оформлення з урахуванням положень ст.ст. 49,50 МК України з нарахуванням митних платежів, виходячи з реальної вартості транспортного засобу, сплаченої ОСОБА_3 2 600 Євро.

Керуючись ст.294 КУпАП, ст.ст. 467 ч.2, 527 п.3, 528 ч.3, 529 ч.5, 531 п.4 МК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.09.2013 скасувати.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.1 ст.483 МК України, а провадження в справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП.

Повернути ОСОБА_3 разом з техпаспортом на транспортний засіб автомобіль «Renault Kangoo Rapid», 2006 року випуску, ідентифікаційний номер кузова VF1FC1GAF35616585, транзитний реєстраційний номерний знак ВО41566, код згідно УКТЗЕД НОМЕР_1, вартістю 2 600 Євро для продовження митного оформлення останнього.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя