Справа № 285/2467/13-п
П О С Т А Н О В А
17 липня 2013 року м. Новоград-Волинський
Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Мозговий В.Б. розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з Новоград-Волинської ОДПІ Житомирської області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого директором приватного підприємства «Мега Майстер» за ч. 1 ст. 163-4 КУпАП, -
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення директор приватного підприємства «Мега-Майстер» ОСОБА_1 вчинив правопорушення яке полягає в неутриманні та не перерахуванні до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб в період з 01.03.12 р. по 02.11.2012 р. з виплаченої заробітної плати працівникам ОСОБА_2, ОСОБА_3 на загальну суму 1455,00 грн, чим порушено вимоги п.п. «а» п.176.2 ст.176, п.п.164.2.1, п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.
Під час розгляду справи правопорушник ОСОБА_1 вину не визнав та пояснив, що вказаного в протоколі адміністративного правопорушення не вчиняв, оскільки зазначені в протоколу працівники у нього не працювали та будь яких відносин він з ними не мав.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
Встановлено, що ОСОБА_2 з липня 2012 року по листопад 2012 року та ОСОБА_4 з березня 2012 року по серпень 2012 року працювали на ПП «Мега-Майстер», дана обставина підтверджується поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_3, які містяться в матеріалах справи, а також поясненнями ОСОБА_2, якій в судовому засіданні дав аналогічні пояснення тим, які давав під час складання протоколу. Також під час судового розгляду справи ОСОБА_1 підтвердив, що свідок ОСОБА_5 працював на ПП «Мега-Майстер».
Отже враховуючи викидане, прихожу до висновку, що в під час розгляду справи в судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПП «Мега-Майсер» було укладено трудовий договір.
Відповідно до приписів статті 21 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.95 N 108/95-ВР, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Джерелом коштів на оплату праці працівників є частина доходу підприємства та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.
Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (стаття 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 N 996-XIV).
З матеріалів справи вбачається, що висновок про розмір заробітної плати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зроблений лише на їх поясненнях свідків, що не є належними та достатніми для висновку про розмір оплати праці, а тому твердження податкового органу про наявність у позивача обов'язку сплатити до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 1455 грн. 00 коп вважаю безпідставними та такими, що ґрунтуються виключно на припущеннях посадових осіб податкового органу.
Але враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи було встановлено, що між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПП «Мега-Майсер» було укладено трудовий договір, положення ст. 95 КЗпП щодо розміру мінімальної плати та встановлений законодавством на відповідний рік розмір мінімальної плати, прихожу до висновку, що при визначені суми податку з доходів фізичних осіб потрібно виходити з тривалості трудових відносин та розміру мінімальної плати встановленою законодавством.
Таким чином враховуючи тривалість трудових відносин між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПП «Мега-Майсер», а також розміру мінімальної заробітної визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» вважаю, що загальна сума не перерахованого до бюджету податку з доходів фізичних осіб складає 1316,85 грн = (8779 грн/загальна сума заробітної плати/ х 15%), що в свою чергу є порушенням пп.164.2.1 п.164.2 ст.164 та пп. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України.
Отже, оцінюючи зазначені вище докази в їх сукупності, суд оцінює позицію правопорушника критично та розцінює це як спробу створення штучних умов для спростування факту порушення податкового законодавства з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Згідно ч. 2 ст.38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті.
Відповідно до п.7 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю вразі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Встановлено, що на момент розгляду справи закінчилися строки в межах яких на особу можливе накласти адміністративне стягнення, оскільки правопорушення було виявлено згідно акту 27 березня 2013 року, в звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю за спливом строків накладення адміністративного стягнення. .
Керуючись ст.ст. 38, ч. 1 ст. 163-4, п. 7 ст. 247, 251 КУпАП,-
п о с т а н о в и в :
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-4 КУпАП, але враховуючи, що на час розгляду справи минув строк притягнення особи до адміністративної відповідальності, провадження по адміністративній справі закрити в зв'язку зі спливом строків накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена на протязі 10 діб.

Суддя Новоград-Волинського

міськрайонного суду ОСОБА_6