АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 квітня 2013 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу прокурора Царичанського району Дніпропетровської області на постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2013 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на 60 годин, -

в с т а н о в и в :

Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком на 60 годин.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1, будучи особою, яка протягом року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння і на вимогу працівника ДАІ в присутності двох свідків відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.5. Правил дорожнього руху України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою прокурор Царичанського району Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами з оплатним вилученням транспортного засобу.

Справа № 33/490/985/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 2 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи викладений в постанові місцевого суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, вказує на необґрунтованість накладеного на правопорушника адміністративного стягнення, оскільки в порушення вимог ст. ст. 33, 35 КУпАП районним судом не було враховано той факт, що передбачене ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було вчинено повторно протягом року.

В судове засідання прокурор, який подав апеляційну скаргу, не зявився, про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд у відповідності до ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважає можливим розглянути справу без участі прокурора.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами, в їх сукупності та прокурором не оспорюється.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Однак, аналізом оскаржуваної постанови встановлено, що при накладенні на правопорушника ОСОБА_1 адміністративного стягнення вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Так, дані про характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та про його особу свідчать про необґрунтованість накладення на правопорушника адміністративного стягнення у виді громадських робіт.

Проаналізувавши склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що обєктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері безпеки дорожнього руху, а обєктивна сторона виражається у дії, зокрема, в відмові особи, яка керує транспортним засобом з явними ознаками алкогольного спяніння, на вимогу працівника ДАІ від проходження медичного огляду для встановлення стану наркотичного спяніння.

Таким чином, характер вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення свідчить про те, що своїми діями він спричинив значну небезпеку дорожньому руху, наслідками чого, в свою чергу, могло стати заподіяння як матеріальної шкоди іншим учасникам дорожнього руху, так і шкоди їх життю та здоровю, що відповідно до ст. 3 Конституції України визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Аналізуючи дані, котрі характеризують особу ОСОБА_1, який постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді громадських робіт строком на 50 година, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що останній, повторно протягом року вчинивши аналогічне правопорушення, не зробив для себе належних висновків і не став на шлях виправлення.

Вчинення ОСОБА_1 повторно протягом року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції визнає обставиною, що відповідно до вимог ст. 35 КУпАП обтяжує відповідальність ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді громадських робіт не досягне меті, з якою воно застосовується, відповідно до вимог ст. 23 КУпАП, зокрема, вихованню особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Отже, постанова суду першої інстанції є необґрунтованою в частині накладеного на правопорушника адміністративного стягнення.

Відповідно ч. 8, 9 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, в тому числі змінити постанову; у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті КУпАП, воно не може бути посилено.

Як встановлено аналізом санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді громадських робіт є тяжчим ніж позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність зміни постанови районного суду в частині накладення на правопорушника адміністративного стягнення і з урахуванням характеру вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та його особи, а також наявності обставини, що обтяжує відповідальність, накладення на правопорушника адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 33, 35, ч. 2 ст. 130, ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу прокурора Царичанського району Дніпропетровської області задовольнити частково.

Постанову Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2013 року відносно ОСОБА_1 змінити в частині накладення адміністративного стягнення.

Накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3