АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА
Іменем України
13 листопада 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 , його апеляційну скаргу на постанову Бабушкінського районного судум. Дніпропетровська від 01 жовтня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

Малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого водієм військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого тапроживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження в справі закрито за закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП, -

в с т а н о в и в :

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2012 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАПі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 4 ст. 38 КУпАП, суд закрив провадження в справі.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 8.10., 3.1.Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, а також тілесні ушкодження потерпілій.

Не погоджуючись з вищевказаною ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову районного суду, закрити провадження в справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та направити матеріали справи на новий розгляд щодо встановлення вини водія ОСОБА_3

__________________________________________________________________

Справа № 33/490/978/12 Головуючий у першій інстанції: Свідерська Т.А.
Категорія: ст. 124 КУпАП Головуючий у другій інстанції: Деркач Н.М.
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального права,а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки він, перебуваючи на чергуванні і виконуючи невідкладне службове завдання, здійснював транспортування важко хворого військовослужбовця на службовому автомобілі з включеною світловою та звуковою сигналізацією. Таким чином, на думку апелянта, згідно вимог Правил дорожнього руху України, навіть за умови, що він рухався на червоний сигнал світлофора, водій ОСОБА_3 повинна була забезпечити йому безперешкодний проїзд, а відтак, саме вона є винною в даній дорожньо транспортній пригоді.

В судовому засіданніапеляційного суду ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляційну скаргу задовольнити. При цьому, апелянт підтвердив, що підписував схему місця ДТП і наполягав на тому, що винною у вчиненні ДТП є саме водій ОСОБА_3 .

Суд апеляційної інстанції, вислухавши ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Доводиапеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості постанови районного суду є неспроможними.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення від 09 червня 2012 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; протоколом огляду місця ДТП; схемою місця ДТП; поясненнями ОСОБА_4 .

Так, в схемі місця ДТП, яка була підписана уповноваженою особою та учасниками ДТП без будь-яких зауважень, зафіксовано місце зіткнення, положення транспортних засобів після їх зіткнення, пошкодження, які отримали автомобілі в результаті ДТП.

З пояснень потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що вона розпочала проїзд перехрестя на зелений сигнал світлофора і доїхавши до середини перехрестя побачила, що по розподільній смузі рухався автомобіль швидкої допомоги, котрий здійснив зіткнення з автомобілем потерпілої, при цьому інші автомобілі, які знаходились ліворуч, стояли на світлофорі без руху.

Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 14 вересня 2012 року, яка знаходиться в матеріалах дослідчої перевірки за фактом ДТП із якої випливають обставини порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів та тілесні ушкодження потерпілої, які були встановлені органом дізнання та в подальшому викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно апелянта.

Також, з висновку спеціаліста від 13 вересня 2012 року № 70/27 270, зробленого за результатами проведеного авто технічного дослідження, вбачається, що дії водія автомобіля Форд Транзит ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. п. 8.10., 3.1. Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з ДТП, котра сталась.

Таким чином, даючи оцінку вищевказаним доказам, апеляційний суд приходить до висновку про правильність встановлення місцевим судом фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному відносно ОСОБА_1 уповноваженою особою Державтоінспекції МВС.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що винною в ДТП є водій автомобіля ДеуЛанос ОСОБА_3 , яка в порушення вимог Правил дорожнього руху України, не надала дорогу автомобілю під керуванням ОСОБА_1 , котрий,перебуваючи на чергуванні і виконуючи невідкладне службове завдання, здійснював транспортування важко хворого військовослужбовця на службовому автомобілі з включеною світловою та звуковою сигналізацією, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними та надуманими.

Так, відповідно до вимог п. 3.1. Правил дорожнього руху України,водії оперативних транспортних засобів, виконуючи невідкладне службове завдання, можуть відступати від вимог, в тому числі і п. 8.10. Правил дорожнього руху України, за умови увімкнення проблискового маячка синього або червоного кольору і спеціального звукового сигналу та забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як встановлено матеріалами справи, водій ОСОБА_1 , керуючи оперативним транспортним засобом і здійснюючи транспортування важко хворого військовослужбовця, при цьому увімкнувши відповідну світлову та звукову сигналізацію, при проїзді перехрестя на червоний сигнал світлофору саме не забезпечив безпеку дорожнього руху, що і знаходиться в причино наслідковому зв`язку з ДТП, яка сталася.

Порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП при розгляді справи районним судом не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, апеляційний суд вважає необхіднимапеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Малолітнього ОСОБА_2 залишити без задоволення, апостанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2012 року, відносно Малолітнього ОСОБА_2 , без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
апеляційного суду
Дніпропетровської області Н.М. Деркач