АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 квітня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1, його апеляційну скаргу на постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 53,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк1 рік, -

в с т а н о в и в :

ПостановоюСаксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2012 рокуЖуравльова Ю.О. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції,ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного спяніння.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою,ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якійне оспорюючи своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушенняпросить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою його визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

______________________________________________________________________

Справа № 33/490/258/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_2

Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що постанова районного суду єнеобґрунтованою в частині виду накладеного адміністративного стягнення. Так, при накладенні на апелянта адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд не врахувавте, щоЖуравльов Ю.О. щиро розкаявся у вчиненому правопорушенні,працює, а за місцем постійного проживання характеризується виключно з позитивної сторони. Крім того, вчинене апелянтом правопорушення, не мало жодних шкідливих наслідків.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1підтримав в повному обсязі подану апеляційну скаргу, підтвердив викладені в ній доводи та просив апеляцію задовольнити, змінивши накладений на нього вид адміністративного стягнення з позбавлення права керування транспортними засобами на ОСОБА_1 зазначив, що наявність права керування транспортним засобом є для нього вкрай необхідним, оскільки на його утриманні знаходиться хвора мати, а до місця роботи йому дуже далеко їхати.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши апелянта ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Викладений в постанові суду першої інстанції висновок про доведеність вини ОСОБА_1 увчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та не оспорювався апелянтом в судовому засіданні апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Зі змісту ст. 33 КУпАП вбачається, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається в межах статті, яка передбачає відповідальність за вчинене правопорушення. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

Накладене адміністративне стягнення в кожному конкретному випадку має бути необхідним і достатнім для виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Апеляційним переглядом встановлено, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1судом першої інстанції накладено у відповідності з вимогами ст. ст. 30, 33КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 130КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого апелянтом адміністративного правопорушення, котре є грубим правопорушенням, лише ті обставини, що ОСОБА_1 розкаявся у вчиненому правопорушенні, а на його утриманні знаходиться хвора матиі він характеризується з позитивної сторони за місцем проживання, не можуть бути безумовною підставою для зміни йому адміністративного стягнення на штраф.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає неспроможними доводи апелянта стосовно того, що він працює і йому далеко їхати до місця роботи, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б вказували на місце його роботи.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в апеляційній скарзі вагомих доводів, які б давали апеляційному суду підстави помякшити відповідальність апелянта, тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.294Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2012 року, якою ОСОБА_1 Олександровичавизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч. 1 ст. 130 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3