Справа № 127/3006/13-п
Провадження № 33/772/92/2013
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2013 року м. Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області Слободян К.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Вінницького міського суду від 01.03.2013 року, якою

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

визнано винним у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 27.01.2013 року о 6 год. 08 хв. на а/ш Стрий Кіровоград - Знам'янка керував автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився за допомогою алкотестера Драгер в присутності свідків.

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його, зазначивши в апеляційній скарзі, що суд всупереч вимогам ст. 33 КУпАП не врахував ряду обставин, які б могли вплинути на відповідальність за скоєне правопорушення, зокрема те, що він розкаявся у вчиненому правопорушенні та має батьків похилого віку, які потребують особливого догляду та піклування. Тому просить змінити постанову суду та призначити стягнення у вигляді штрафу.

Правопорушник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи в апеляційній інстанції.

Перевіривши матеріали справи про адмінправопорушення та доводи апеляційної скарги, підстав для її задоволення не вбачаю.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адмінправопорушення за обставин, зазначених у протоколі, ґрунтується на доказах, що повно і всебічно перевірені в судовому засіданні.

З протоколу про адмінправопорушення та протоколу застосування алкотестеру

(а.с. 1, 2) вбачається, що водій ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного сп'яніння.

Доведеність вини у скоєнні правопорушення ОСОБА_2 не оскаржується.

Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП як найсуворіший вид стягнення за керування автомобілем у нетверезому стані передбачає позбавлення права керування транспортними засобами на строк два роки.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ст. ст. 33, 280 КУпАП та невмотивованість судового рішення є безпідставними, оскільки, як вбачається з постанови, судом враховано характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його велику суспільну небезпечність, що своїми неправомірними діями ОСОБА_2 наражав на небезпеку інших учасників дорожнього руху, ступінь його вини, обставини, що пом'якшують відповідальність (в тому числі і ті, на які він посилається в апеляційній скарзі), а тому суд обрав стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, визначивши його у мінімальних розмірах, вважаючи, що застосування більш м'якого стягнення не досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.

Таке рішення суду першої інстанції вважаю виваженим і достатньо вмотивованим, а тому підстав для його зміни не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду від 1 березня 2013 року щодо нього без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя К.Б. Слободян