Дата документу Справа № 313/610/13-п
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єд. унікальний № 313/610/13-п
№ пров. 33 /778/ 342/13
Категорія - ст. 164-14, ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2013 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Незола І.М., за участю правопорушника ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164-14 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Веселівського районного суду Запорізької області від 14 червня 2013 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-14 КУпАП, та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 700 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він, займаючи посаду голови Веселівської селищної ради, якому надано право розпорядження рахунками та підписання розрахункових документів щодо витрачання державних коштів, в період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, в порушення ч.1, ч.5 ст.2; ч.4 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" № 2289 від 01.06.2010 року, яким забороняється укладання договорів, що передбачають витрачання державних коштів та оплата послуг без проведення процедур, визначених цим Законом ( в даному випадку тендеру ), якщо вартість таких послуг перевищує суму 100 тис. гривень, підписав рахунки на сплату в вищевказаному періоді послуг ВАТ "Запоріжжяобленерго" на постачання електроенергії на загальну суму 252 579, 26 гр. без проведення процедури закупівлі цих послуг, що виявлено в ході ревізії виконання бюджету Веселівської селищної ради і відображено в акті ревізії від 14.03.2013 року, тобто скоїв правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 164-14 КУпАП.

В своїй скарзі на цю постанову ОСОБА_1 вказує на свою незгоду з нею, посилаючись на те, що він не скоював вищевказаного правопорушення, оскільки договір на постачання електроенергії був укладений ще в 2004 році, тобто до прийняття Закону від 01.06.2010 року, і з того часу пролонговувався автоматично, його правомірність не оскаржувалася вищим контролюючим органом виконавчої влади, тому він правомірно підписував рахунки на сплату отриманих послуг у виконання умов вищевказаного договору.

Крім того, посилається на порушення судом вимог ч.2 ст. 268 КУпАП, оскільки справа розглянута без його участі, незважаючи на його письмове клопотання про її відкладення з поважної причини, тому ставить питання про скасування судової постанови та закриття провадження по даній адміністративній справі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника, які підтримали скаргу, дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи скарги, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду про доведеність провини ОСОБА_1 у скоєнні ним вищевказаного правопорушення грунтуються на матеріалах адміністративної справи, насамперед, на висновках акту ревізії від 14.03.2013 року, які сам ОСОБА_1 в цій частині підписав без будь-яких зауважень або заперечень, на його особистих поясненнях, в яких він не заперечує того, що протягом 2010-1013 років будь-яких доповнень в договір 2004 року з ВАТ "Запоріжжяобленерго" шляхом укладення додаткових угод з боку Веселівської селищної ради не ініціювалося і не вносилося, а також на даних рахунків про сплату Веселівською селищною радою послуг на постачання електроенергії, загальна сума за якими в 2012 році перевищила 100 тис. гривень ( а.с. 27-62 ), тобто на доказах, що були досліджені в судовому засіданні і яким в судовій постанові дана належна оцінка. При цьому доводи самого ОСОБА_1 про те, що він діяв правомірно, виконуючи умови договору з ВАТ "Запоріжжяобленерго", не заслуговують на увагу, оскільки з моменту набрання Законом України № 2289 від 01.06.2010 року чинності ОСОБА_3, як службова особа, що відповідальна за правомірність витрачання державних коштів очолюваним ним органом місцевого самоврядування, зобов'язаний був переглянути всі складені селіщною радою договори і привести їх у відповідность до вимог діючого законодавства, що ним виконано не було. Не заслуговують на увагу і доводи скарги про те, що відповідальність за це правопорушення повинен нести голова тендерного комітету селищної ради на той час ОСОБА_4, оскільки саме ОСОБА_1, як голова селищної ради, є посадовою особою, відповідальною за витрачання державних коштів і саме він є службовою особою, уповноваженою на укладання та підписання в інтересах очолюваної ним селищної ради будь-яких угод, а не голова тендерного комітету.

Не менш хибним є посилання правопорушника і на порушення з боку суду вимог ч.2 ст. 268 КУпАП, оскільки з матеріалів справи вбачається, що дана адміністративна справа призначалася до розгляду неодноразово, кожного разу відкладалася за клопотанням ОСОБА_1 на іншу дату, проте, будучи належним чином сповіщеним про час і дату розгляду справи, ОСОБА_1 вважав за можливе відправити самого себе у чергове відрядження, якого міг уникнути при наявності з його боку такого бажання, відправивши замість себе іншу службову особу, що правомірно було розцінено судом, як намір ухилитися від адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 на день розгляду справи мав свого представника за дорученням в особі гр. ОСОБА_2, проте вказана особа також в судове засідання не з'явилася і про причини неявки суд не повідомила.

Таким чином, фактичні обставини правопорушення встановлені районним судом вірно, обгрунтованість висновків судової постанови щодо доведеності провини ОСОБА_1 сумнівів не викликає, дії останнього підпадають під ознаки правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 164-14 КУпАП, призначене останньому стягнення у вигляді штрафу в мінімальному передбаченому санкцією вказаной статті розмірі в повній мірі відповідає характеру вчиненого ним правопорушення та даним про його особу, будь-яких порушень закону при розгляді даної справи з боку суду не вбачається, тому підстав для скасування або зміни судового рішення по даній справі також не вбачаю, проте вважаю за необхідне уточнити його в частині розміру призначеного за ним штрафу, який повинен бути визначений в конкретній сумі, а не у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Веселівського районного суду Запорізької області від 14 червня 2013 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 164-14, ч.1 КУпАП - без змін, але з уточненням, що сумма призначеного останньому стягнення у вигляді штрафу складає 11 900 гривень.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_5.