Справа № 784/1996/13 08.05.2013 08.05.2013 08.05.2013
Номер провадження: 33/784/111/13
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 33 /784/111/13 Головуючий у першій інстанції
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП суддя: Чернієнко С.А.
Головуючий апеляційного суду:
суддя: Губа О.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2013 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді: Губи О.О.

при секретарі: Георгици Г.В.

за участю захисника: ОСОБА_1

особи, яка притягнута

до адміністративної відповідальності: ОСОБА_2

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2013 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, зареєстрованого приватним підприємцем, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами механічних транспортних засобів строком на 1 рік.

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 23 січня 2013 року, близько 17 год. 10 хв., ОСОБА_2, перебуваючи в стані наркотичного спяніння, рухаючись по вул. Скороходова в м. Миколаєві, керував транспортним засобом SKODA Felicia, номерний знак НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду з підстав неповноти. Водночас просить помякшити накладене на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 1 рік, а саме замінити на штраф або громадські роботи.

Посилається на порушення судом вимог передбачених ст. 268 КУпАП та зазначає, що розгляд справи провадився без його участі, в звязку з чим він був позбавлений можливості дати пояснення по справі та заявити необхідні клопотання.

Стверджує, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить можливості заробляти кошти на утримання сімї.

На думку апелянта, такий вид адміністративного стягнення обраний із порушенням вимог ст. 33 КУпАП, оскільки судом не наведено жодного доводу на підставі якого було обрано саме такий вид стягнення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який просив тільки змінити постанову судді в частині накладеного судом адміністративного стягнення та призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу або громадських робіт та його захисника ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, суд не знаходить підстав для її задоволення.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у постанові суду, ґрунтується на доказах, досліджених і належним чином оцінених судом першої інстанції.

З протоколу про адміністративне правопорушення від 23.01.2013 року серії АГ2 № 009101 вбачається, що 23.01.2013 року о 17 год. 10 хв., ОСОБА_2 керував транспортним засобом марки SKODA Felicia, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Скороходова в м. Миколаєві, з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниця ока не реагує на світло, тремтіння пальців рук). На місці зупинки водію було запропоновано відповідно до спільного наказу МОЗ та МВС України № 400/666 від 09.09.2009 року п. 2.12 пройти медичне обстеження (а.с. 2).

Відповідно до висновку № 312 від 23.01.2013 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції встановлено, що 23.01.2013 року о 17 год. 40 хв. ОСОБА_2 перебував в стані наркотичного спяніння (а.с. 3).

Згідно даним копії акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 312 від 23.01.2013 року встановлено, що на час огляду в сечі у ОСОБА_2 виявлено каннабіноїди (а.с. 8).

Згідно даним копії результату токсикологічного дослідження № 217 від 24.01.20113 року, в сечі ОСОБА_2 виявлено каннабіноїди (значна кількість).

Щодо твердження апелянта про розгляд справи за його відсутності, апеляційний суд вважає його надуманим, оскільки матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи: 20.02.2013 року об 11 год. 29 хв. повідомлений по телефону про дату призначення справи до розгляду на 25.02.2013 року (а.с. 4); розписка від 25.02.2013 року від імені ОСОБА_2 про те, що він повідомлений про розгляд справи 06.03.2013 року об 11 год. 30 хв. (а.с. 5); а також він був присутнім при розгляді справи (постанова судді від 09.04.2013 року а.с. 10).

Є безпідставним твердження ОСОБА_2 про те, що позбавлення права керування транспортними засобами позбавить його можливості заробляти кошти на утримання сімї, оскільки в своїй апеляційній скарзі апелянт не навів достатніх доказів на підтвердження цього.

Що стосується тверджень ОСОБА_2 в апеляційній інстанції про знаходження на його утриманні племінників та цивільної дружини, то вони є безпідставними. Згідно рішення № 101 від 10.11.2000 року опікуном ОСОБА_3 та ОСОБА_4 призначена ОСОБА_5, яка отримує грошові кошти на їх утримання. Крім того, вони навчаються в учбових закладах на бюджетному забезпеченні і отримують стипендії. Цивільна дружина ОСОБА_2 ОСОБА_6 працює.

Таким чином, суд, дослідивши всі обставини справи і наявні докази, обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_2 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Призначаючи ОСОБА_2 вид та міру адміністративного стягнення, суддя відповідно до вимог ст. 33 КУпАП врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, яке являється грубим порушенням ПДР України і безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та безпеку його учасників, а також ступінь вини та відомості про особу правопорушника, його майновий стан, відсутність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність і дійшов вірного висновку про доцільність накладення на ОСОБА_2 саме такого адміністративного стягнення.

Більш того, накладене адміністративне стягнення не є максимальним від передбаченого санкцією вказаної статті.

Що стосується прохання апелянта про застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт, то воно не може бути задоволеним, оскільки це адміністративне стягнення є більш суворим, ніж накладене суддею, і воно не може бути посилено відповідно до вимог ч. 9 ст. 294 КУпАП.

З огляду на наведене, немає підстав вважати, що суддею було порушено вимоги ст. 33 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що саме такий вид стягнення є необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

За таких обставин, підстав для скасування постанови та її зміни в частині накладеного стягнення, як про те просить ОСОБА_2, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2013 року відносно ОСОБА_2 без зміни.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_7