Справа № 784/3173/13 05.08.2013 05.08.2013 05.08.2013
Номер провадження: 33/784/188/13
Провадження № 33/784/188/13 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2013 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

За участі: секретарів судового засідання Євтушенко М.М.

ОСОБА_2

особи, що притягнута

до адміністративної відповідальності, ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2013 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, грека, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, зареєстрованого на ІНФОРМАЦІЯ_4, фактично проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_5; -

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно постанови судді 18 травня 2013 року о 03.50 год. ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Мазда СХ 7», реєстраційний номер НОМЕР_1, на перехресті вул. Лягіна з пр. Леніна м. Миколаєва з явними ознаками наркотичного спяніння (зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук). Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати постанову судді через неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, і закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Твердить, що інспектор ДПС ДАІ в порушення вимог ст. 266 КУпАП та п п. 4, 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1103 від 17.12.2008 року, не запропонував йому пройти огляд на місці, хоча був згоден пройти огляд саме на місці зупинки транспортного засобу, як це передбачено ч. 2 ст. 266 КУпАП, оскільки ніяких наркотичних засобів ніколи не вживав, а до лікувального закладу їхати не був зобовязаний. Крім того вказує, що від проходження огляду на стан спяніння у передбаченому законом порядку, тобто на місці зупинки працівником міліції, не відмовлявся.

Водночас твердить про не взяття суддею до уваги надані суду позитивні характеристики з місця його навчання, зі спортивного клубу, що до адміністративної відповідальності він раніше не притягувався; і вважаю призначене стягнення занадто суворим і несправедливим.

Заслухавши ОСОБА_3, який частково підтримав апеляційну скаргу та, змінивши свої апеляційні вимоги, просив про помякшення накладеного на нього стягнення, доводи захисника ОСОБА_4 щодо помякшення накладеного на ОСОБА_3 стягнення, вивчивши матеріали справи та додатково надані апелянтом матеріали, суд вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, встановлених суддею суду першої інстанції, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими суддею доказами.

Так, відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 1 № 028983 від 18.05.2013 року ОСОБА_3 в цей день о 03.50 год. на перехресті вул. Лягіна з пр. Леніна м. Миколаєва керував автомобілем марки «Мазда СХ 7», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками наркотичного спяніння: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 1).

При цьому, ОСОБА_3 відмовився від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку у присутності двох свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а. с. 2, 4, 5).

Посилання апелянта на виписку № 888 з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Миколаївського обласного наркологічного диспансеру від 18.05.2013 року про його тверезість у той день (а. с. 6), безпідставні, оскільки він притягнутий до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного спяніння.

Версія ОСОБА_3 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан спяніння працівником міліції у передбаченому законом порядку на місці зупинки, зявилася лише на стадії апеляційного оскарження ухвали судді, оскільки в суді першої інстанції він висунув іншу версію своєї відмови від проходження огляду на стан спяніння у медичному закладі. Як вбачається з протоколу судового засідання від 17.06.2013 року, свою відмову від проходження медичного огляду у закладі охорони здоровя ОСОБА_3 мотивував необхідністю завезти у лікарню свою дівчину, якій стало зле і яку у лікарню він так і не завіз (а. с. 11).

Зазначеним твердженням ОСОБА_3 суддя дав належну оцінку і вірно розцінив їх як спробу ухилитися від адміністративної відповідальності, зазначивши при цьому, що вони не підтверджуються обєктивними даними та спростовуються даними протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно матеріалів справи та пояснень самого апелянта ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу, у відповідності до вимог п. 1.2, 1.6 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 9 вересня 2009 року N 400/666 уповноважена особа Державтоінспекції МВС провела огляд на стан спяніння водія ОСОБА_3, щодо якого були підстави вважати, що він перебуває у стані наркотичного спяніння через встановлення у останнього декількох ознак наркотичного спяніння: зіниці ока не реагують на світло, тремтіння пальців рук, згідно п. 1.4 цієї Інструкції.

Відповідно до вимог п. 2.12 цієї Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного спяніння, згідно з ознаками, визначеними у пункті 1.4 розділу 1 цієї Інструкції, уповноважена особа Державтоінспекції МВС направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоровя.

Тому подальші дії інспектора ДАІ відповідали вимогам п. 2.12 цієї Інструкції.

Зазначене також спростовує твердження апелянта про обовязок уповноваженої особи Державтоінспекції МВС провести саме медичний огляд на стан наркотичного спяніння на місці зупинки транспортного засобу.

Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.

Тому є безпідставними, як такі, що не ґрунтуються на законі, і доводи апелянта ОСОБА_3 про те, що він не був зобовязаний їхати до лікувального закладу на вимогу інспектора ДАІ для проходження в установленому порядку медичного огляду для визначення стану наркотичного спяніння.

Таким чином висновок судді суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_3 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який відмовився від встановленого законом проходження медичного огляду на стан спяніння, є вірним та обґрунтованим.

Вирішуючи питання про вид та розмір адміністративного стягнення щодо ОСОБА_3, суддею суду першої інстанції правильно враховані характер вчиненого адміністративного правопорушення та ступінь його вини.

Однак, суддею належним чином не враховані дані про особу порушника ОСОБА_3 та обставини, що помякшують його відповідальність, оскільки оскаржувана постанова містить лише загальні фрази в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи та додатково наданих ОСОБА_3 матеріалів, він раніше не притягувався до адміністративної відповідальності; за місцем навчання та у спортивній федерації характеризується суто позитивно.

Окрім вищенаведених даних про особу правопорушника, апеляційний суд враховує його молодий вік, а також обставину, що помякшує його відповідальність, - його щире розкаяння, оскільки ОСОБА_3 в апеляційному суді повністю визнав фактичні обставини вчиненого ним правопорушення та свою вину, і пояснив, що усвідомив протиправність своєї поведінки та розкаявся у вчиненому.

Санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачені альтернативні види стягнення, а тому, з урахуванням вищезазначених даних про особу порушника, обставин вчинення вказаного правопорушення, вважаю можливим постанову судді змінити та помякшити призначене ОСОБА_3 стягнення до штрафу, частково задовольнивши його апеляційну скаргу.

Керуючись п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 червня 2013 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП змінити, помякшивши накладене на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік до штрафу в розмірі 3 000 грн.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_7