№ 0603/7035/12
н/п 3/0603/2173/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2012 року суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Щербак Д.С., розглянувши матеріали, які надійшли з відділення ДАІ Бердичівського МВ, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2; громадянина України; проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; не працюючого; за ст. 130 ч.3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

18.10.2012 року о 21 год. 05 хв. в м. Бердичеві по вул. Войкова Кучерявий Михайло Володимирович, який двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп"яніння, керував автомобілем НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, в стані алкогольного сп"яніння, чим порушив п.2.9(а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч.3 ст. 130 КУпАП.

В судове засідання ОСОБА_1 не з"явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суддя вважає можливим розглянути справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вина особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, доводиться матеріалами справи. Ознайомившись з протоколом про адміністративне правопорушення від 18.10.2012 року, висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп"яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп"яніння, від 18.10.2012 року, які доводять вину ОСОБА_1, враховуючи особу порушника, який не працює, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини порушника, помякшуючих обставин не встановлено, обтяжуючі обставини - вчинення правопорушення тричі протягом року, що підтверджується постановами Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2011 року та 10.07.2012 року, суддя прийшов до висновку про доведеність вини порушника та можливість застосування до нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки він створює небезпеку для себе та громадян.

Автомобіль не є його власністю, а є власністю ОСОБА_2, тому враховуючи вимоги п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті, де вказано, що оплатне вилучення транспортного засобу може бути допустимим тільки як додаткове адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, за які встановлена відповідальність в ст. 130 КУпАП. Застосування його як основного стягнення законом не передбачено. Не можна накладати це стягнення й на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі, тому вважаю, що в даному випадку оплатне вилучення транспортного засобу не застосовується.

Керуючись ст.ст. 13 ч.2, 23, 24, 30-1, 33, 34, 35, 130 ч.3, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винним за ст. 130 ч.3 КУпАП, та застосувати до нього стягнення у виді - позбавлення права керування транспортними засобами на 4 (чотири) роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя: