справа №2-7620/11
02 грудня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді Браги А.В.,
при секретарі Лапміки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк`в особі Дніпродзержинського відділення АТ «Сведбанк»(публічне) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки
В останнє судове засідання представник позивача не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти вирішення справи в заочному порядку не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст.197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно п.8.1 вказаного кредитного договору за порушення терміну сплати ануїтетних платежів позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Розділом 9 вказаного договору передбачено право кредитора вимагати від позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів у випадку невиконання позичальником будь-яких зобов`язань за цим договором.
Як свідчить копія заяви на видачу готівки №2530366/0333 від 14 квітня 2008 року кредитором на виконання умов кредитного договору №0316/0408/45-018 від 14 квітня 2008 року були надані позичальнику обумовлені в договорі кредитні кошти в повному обсязі.
Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе договірних зобов`язань між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_2 14 квітня 2008 року укладено договір поруки №0316/0408/45-018-Р-1. За умовами такого договору відповідач ОСОБА_2 , як поручитель, зобов`язався перед позивачем відповідати солідарно в повному обсязі із ОСОБА_1 за невиконання останньою взятих на себе договірних зобов`язань за кредитним договором №0316/0408/45-018 від 14 квітня 2008 року. Зазначені обставини підтверджуються копією договору поруки №0316/0408/45-018-Р-1 від 14 квітня 2008 року.
Окрім того, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе договірних зобов`язань із своєчасного повернення кредиту між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, та вказаним відповідачем 14 квітня 2008 року укладено договір іпотеки №0316/0408/45-018-Z-1, предметом якого є належне ОСОБА_1 нерухоме майно. Даним договором забезпечено виконання всіх зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором №0316/0408/45-018 від 14 квітня 2008 року. Викладені обставини підтверджуються копією вищезазначеного договору іпотеки.
Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про іпотеку».
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст.1054, 1055 ЦК України), а також договір поруки (ст.553 ЦК України) та договір застави (ст.572 ЦК України).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів.
При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України).
За змістом ст.ст.546, 547, 573 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись порукою та заставою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.
Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання в повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб.
Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ст.575 ЦК України різновидом застави є іпотека.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку`іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Нормою ст.3 Закону України «Про іпотеку», ст.574 в контексті ст.575 ЦК України передбачено, що іпотека як форма застави виникає і на підставі договору.
Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку`у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі і на підставі рішення суду. Аналогічні положення містяться у нормах ст.ст.589, 590 ЦК України.
Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачами кредитного договору №0316/0408/45-018 від 14 квітня 2008 року, договору поруки №0316/0408/45-018-Р-1 від 14 квітня 2008 року, а також встановлено невиконання відповідачами, на відміну від позивача, своїх зобов`язань за даними договорами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, однак частково шляхом солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості в розмірі 265113,53 гривень.
Щодо позовної вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні, оскільки вся сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №0316/0408/45-018 від 14 квітня 2008 року повністю охоплюється позовною вимогою позивача до відповідачів про стягнення заборгованості, яку суд, як вказано вище, задовольняє в повному обсязі. За таких обставин задоволення ще й вимоги про зверненням стягнення на предмет іпотеки з метою відшкодування позивачу тієї ж суми заборгованості за кредитним договором №0316/0408/45-018 від 14 квітня 2008 року буде подвійним стягненням, а отже є неможливим.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача, понесенім останніми при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору (державного мита) на суму 1700 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 546, 547, 549, 553, 554, 572-575, 589, 590, 610-612, 625, 629, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст.1, 3, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 110, 209, 212-215, 224-232 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Судові витрати у справі покласти на відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , солідарно стягнувши з них на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» в особі Дніпродзержинського відділення АТ «Сведбанк»(публічне) судовий збір (державне мито) в сумі 1700 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.В. Брага