ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2012

Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В. розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_2 краю РФ, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, директора Публічного акціонерного товариства Дослідний електромонтажний завод, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1, до адміністративної відповідальності не притягувалася протягом року,

за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Директору ПАТ Дослідний електромонтажний заводОСОБА_1 ставиться в вину порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме порушення абзацу б) п. 185.1 ст. 185. п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України.

ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 надав письмові пояснення по справі та клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів.

Суд, дослідивши протокол про адміністративне правопорушення, акт перевірки ДПІ у Зміївському районі, а також копії документів, які долучені до матеріалів справи, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення виходячи з наступного.

Головним державним податковим ревізором інспектором відділу податкового контролю ДПІ у Зміївському районі Харківської області ОСОБА_4 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ПАТ Дослідний електромонтажний заводз питань дотримання вимог податкового законодавства з ПДВ по взаємовідносинам з ТОВ Кариатида группза період з 01.05.2011 року по 31.08.2011 року, за наслідками якої було складено акт № 641/22/00110237 від 27.08.2012 року. В акті перевірки головним державним податковим ревізором інспектором зроблено висновок про відсутність факту реального вчинення господарських операцій у ПАТ Дослідний електромонтажний заводпо придбанню товарів (робіт, послуг) у ТОВ Кариатида группза травень 2011 року, що в свою чергу потягло відсутність обєкту оподаткування при придбанні товарів (робіт, послуг), які підпадають під визначення абзацу б) п. 185.1 ст. 185. п. 198.3 ст. 198 ПК України, в результаті чого встановлено заниження ПДВ на загальну суму 537,2 грн., в т.ч. за серпень 2011 року на суму 537,2 грн.

Проте, не можна погодитись з висновками податкового органу, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобовязання звітного (податкового) періоду.

У відповідності до приписів п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 198 цього Кодексу, протягом звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу…

Датою виникнення права платника податку на податковий кредит, відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України, вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг); або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Податковим кодексом України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому кодексом.

Таким чином, виходячи з приписів вищевказаних норм, податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем ПДВ у ціні товару, та надає право на формування податкового кредити платника податків-покупця.

У відповідності до листа Вищого адміністративного суду України N 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. щодо однакового застосування адміністративними судами окремих приписів Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку.

Вимоги щодо документального забезпечення записів у бухгалтерському обліку визначені Законом України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Українівід 16.07.1999 року №996-ХІУ та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704) Відповідно до п.2 ст. З Закону України Про бухгалтерський облік та звітність в Українівід 16.07.1999 р. № 996-ХІУ бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та звітність в Українівід 16.07.1999 р. № 996 - ХІУ первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та звітність в Українівід 16.07.1999 р. № 996-ХІУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2 ст. 9 цього Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документу, дату і місце складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції.

При проведенні позапланової невиїзної перевірки ПАТ Дослідний електромонтажний заводпо взаємовідносинам з TOB Кариатида группбули використані первинні документи, які не мають дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 р. за №168/704) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

В ОСОБА_3 перевірки податковий орган зазначає, що ПАТ Дослідний електромонтажний заводвключило суми податку на додану вартість до податкового кредиту за серпень 2011 року по податковій накладній № 35 від 30.05.2011 року на суму 249984,00 грн. (в т.ч. ПДВ 537,2 грн., яка була виписана постачальником ТОВ Кариатида групп. Факт надання вказаних податкових накладних до перевірки та належне їх оформлення податковим органом не оспорюється.

Вид, обсяги, вартість послуг ПАТ Дослідний електромонтажний заводта ТОВ Кариатида группузгоджувались рахунком та актом виконаних робіт.

На підтвердження виконання господарських операцій були виписані наступні первинні документи:

На підставі рахунку № 153/1 від 25.05.2011 року ПАТ Дослідний електромонтажний заводі ТОВ Кариатида группбуло підписано акт виконаних робіт № 153 від 30.05.2011 року на суму 3223,20 грн. (в т.ч. ПДВ 537,2 грн.), згідно з яким були надані послуги (роботи) по митному брокерському обслуговуванню (оформлення вантажної митної декларації № 807070006/2011/428025). Також ТОВ Кариатида группбуло виписано податкову накладку № 35 від 30.05.2011 року на суму 3223,20 грн. (в т.ч. ПДВ 537,2 грн.). Крім того, у розділі 54 Підпис і прізвище декларантаВантажної митної декларації № 428025 від 25.05.2011 року проставлена печатка ТОВ Кариатида группі зроблено підпис посадової особи.

Податковим органом не встановлено в ході перевірки дефекту форми, змісту або походження, котрі в силу ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

З огляду на приписи Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом" слід прийти до висновку, що операції суб'єктів права з перерахування саме безготівкових грошових коштів є прозорими для контролю з боку Держави, так як здійснюються виключно у встановлений самою ж Державою спосіб - через банківські установи.

Наявність відповідних документів, а саме, банківської виписки з АТ УкрСиббанквід 30.05.2011 року, засвідчують, що безготівкові кошти були списані з рахунків ПАТ Дослідний електромонтажний завод, тобто, вибули з його власності. Фактів повернення цих коштів до ПАТ Дослідний електромонтажний заводінспектором ДПІ у Зміївському районі не встановлено.

Таким чином, господарські операції, які виникли між ПАТ Дослідний електромонтажний заводта ТОВ Кариатида групппідтверджені належними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Крім того, лист Вищого адміністративного суду України N 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. вказує, що судам також необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, в тому числі і наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.

У відповідності до ст. 81 Митного кодексу України (в редакції 2002 року, чинній на момент вчинення операцій) декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно зі ст. 87 Митного кодексу України (у редакції 2002 року) декларантами можуть бути підприємства або громадяни, яким належать товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, або уповноважені ними митні брокери (посередники). Згідно зі ст. 88 Митного кодексу України обовязком декларанта є здійснення декларування товарів і транспортних засобів.

Згідно зі ст. 176 Митного кодексу України (в редакції 2002 року) митний брокер (посередник) - це підприємство, що здійснює декларування товарів і транспортних засобів, які переміщуються через митний кордон України, і має ліцензію на право здійснення митної брокерської діяльності, видану спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи. Митним брокером може бути тільки підприємство-резидент. Від імені цього підприємства декларування товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, може здійснювати його відокремлений структурний підрозділ (філія, представництво тощо).

ПАТ Дослідний електромонтажний заводдля належного декларування було залучено ТОВ Кариатида групп, видом діяльності якого є посередницька діяльність митного брокера та митного перевізника. Крім того ТОВ Кариатида группмає ліцензію на право здійснення митної брокерської діяльності серія АВ № 481917, видану спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи, а саме Держмитслужбою. Строк дії вказаної ліцензії - з 28.09.2009 року по 28.09.2014 року, тобто на момент вчинення операцій з ПАТ Дослідний електромонтажний заводТОВ Кариатида групп була ліцензованим субєктом господарювання в сфері надання послуг митного брокера.

У листі Вищого адміністративного суду України N 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. вказано, що підлягає встановленню статус постачальника товарів (послуг). Крім того, особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції. Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Згідно зі ст.18 Закону України від 15.05.03 р. №755-ІV Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

На дату здійснення господарських операцій та відображення у бухгалтерському та податковому обліку господарських операцій з ТОВ Кариатида групп, цей контрагент у встановленому порядку був зареєстрований уповноваженими органами як суб'єкт господарювання, внесений до ЄДРПОУ, взятий податковим органом на облік як платник податків.

Той факт, що ПАТ Дослідний електромонтажний заводє платником податку на додану вартість податковим органом не оспорюється, що підтверджується актом перевірки.

ОСОБА_5 адміністративного суду України N 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. зобовязує досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку. Судам слід ураховувати, що для підтвердження права платника податку на формування витрат та/або податкового кредиту з податку на додану вартість достатньо наявності мети використання товарів та послуг, що ним придбані, незалежно від фактичних результатів такого використання.

Так, між ПАТ Дослідний електромонтажний заводта фірмою У плюс С металбау Гмбхбуло укладено зовнішньоекономічний контракт № ком. 005 від 01.02.2010 року, у відповідності до якого згідно зі специфікацією № 3 від 20.04.2011 року було поставлено у відповідності до рахунку-фактури № 50 вді 10.05.2011 року товари на наступною номенклатурою: коробкау кількості 30 одиниць, Огородженняу кількості 30 одиниць та Консольу розмірі 65 одиниць.

Вказана продукція була відвантажена з ПАТ Дослідний електромонтажний завод, була транспортована ТОВ ОСОБА_6В., автомобіль, державний номер НОМЕР_2, водій ОСОБА_7, а також пройшла митний контроль, про що свідчать наступні документи: Вантажна митна декларація № 428025 та Міжнародна товарно-транспортна накладна СМR.

Крім того, обставини, які, згідно листа Вищого адміністративного суду України N 742/11/13-11 від 02.06.2011 р., можуть свідчити про відсутність факту здійснення господарської операції інспектором ДПІ у Зміївському районі в акті перевірки № 641/22/00110237 від 27.08.2012 року встановлені не були.

Крім того, у листі Вищого адміністративного суду України N 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. вказано:

Відносини у сфері оподаткування регулюються підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України. Указана норма встановлює презумпцію правомірності рішень платника податку в тому, що в разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків.

Зазначена норма поширюється також і на кваліфікацію господарських операцій з метою формування платником податків витрат для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість. За змістом указаної норми відповідні витрати і податковий кредит вважаються сформованими платником податків правомірно, однак контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам.

Оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Водночас податкові органи не позбавлені права звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання недійсним правочину, укладеного між останнім у ланцюгу постачань платником податку та його контрагентом, з метою, завідомо суперечною інтересам держави та суспільства та стягнення в дохід держави коштів, одержаних сторонами оспорюваного правочину за такими угодами, як це установлено частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України.

Судам потрібно враховувати, що умовою для визнання недійсним правочину, який суперечить інтересам держави та суспільства, є встановлення умислу в діях осіб, що уклали такий правочин. При цьому носіями протиправного умислу юридичних осіб-сторін такого правочину є посадові особи цих юридичних осіб. Відповідні обставини повинні бути відображені в мотивувальній частині судового рішення про визнання недійсним правочину як такого, що вчинений юридичними особами із завідомо суперечною інтересам держави та суспільства метою. Зокрема, слід установити персоналії посадових осіб, у яких виник умисел на вчинення протиправного правочину, зміст їх умислу, обставини, за яких такий умисел виник, тощо.

Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом.

Виходячи з викладеного та з позиції Вищого адміністративного суду України, яка викладена у листі Вищого адміністративного суду України N 742/11/13-11 від 02.06.2011 р. випливає, що господарські операції, які виникли між ПАТ Дослідний електромонтажний заводта ТОВ Кариатида групп, є реальними та такими, що фактично відбулись.

У відповідності до приписів ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Зазначений принцип передбачає притягнення до відповідальності саме тієї особи, якою було скоєно правопорушення. Отже, законодавець не дозволяє переуступку обов'язку нести відповідальність.

Правочини між ПАТ Дослідний електромонтажний заводта ТОВ Кариатида группбули завершені виконанням сторонами всіх передбачених умов договору (ст. 202 ГК України). Обумовлені даними правочинами наслідки (надання послуг, виконання робіт) відбулись і господарські зобовязання ТОВ Кариатида группбули припинені.

Не є також підставою для відмови покупцю у праві на податковий кредит з податку на додану вартість факт порушення податкової дисципліни продавцем, якщо покупець виконав усі передбачені законом умови щодо формування такого кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Наведене узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так основним висновком у рішенні від 22.01.2009 р. у справі "БУЛВЕС"АД проти Болгарії (заява №3991/03) Європейський Суд з прав людини зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов'язаним за сплатою ПДВ, який нараховується по ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Виходячи з наведеного, усі вищенаведені фактичні обставини об'єктивно засвідчують здійснення господарської діяльності між ПАТ Дослідний електромонтажний заводта контрагентом - ТОВ Кариатида группі правомірність віднесення ПАТ Дослідний електромонтажний заводдо складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми витрат, відповідно до первинних бухгалтерських документів та по податковим накладним, які виписані на виконання умов викладених вище договірних відносин.

За таких обставин, дійшов висновку, що висновки акту перевірки в частині порушення ОСОБА_8 ведення податкового обліку, які відображені в протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються наданими представником ОСОБА_1 ОСОБА_3 первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня обєктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-1 КУпАП, у звязку з чим, на підставі п. 1. ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 247, ст. ст. 251, 280, 283-285, 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути подано протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області.

Суддя: О.В.Бібік