АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю ОСОБА_1 та його захисника адвоката ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді начальника Депо № 1 МКП Дніпропетровський електротранспорт, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 69,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень, -

в с т а н о в и в :

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1700 грн.

При обставинах, зазначених в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 допустив порушення вимог законодавства України про працю, а саме, вимог ст. 46 КЗпП України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою, ОСОБА_1 27 квітня 2012 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження в справі. Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови ним був пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про дату, місце та час розгляду справи. При цьому, про існування постанови суду апелянту випадково стало відомо лише 25 квітня 2012 року.

Справа № 33/490/392/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 41 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з грубим порушенням норм КУпАП, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. На переконання апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП. Крім того, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 районним судом накладено з порушенням строків, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник адвокат ОСОБА_2, надали суду уточнену апеляційну скаргу, згідно якої ОСОБА_1 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 41 КУпАП та враховуючи малозначність вчиненого ним правопорушення, просить звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що порушення ст. 46 КУпАП ним було допущено у звязку з систематичною появою на роботі працівника ОСОБА_5 в нетверезому стані, з метою запобігти людських жертв, оскільки він працював водієм тролейбусу.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи уточненої апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах уточненої апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та уточнена апеляційна скарга підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази як направлення апелянту, так і отримання ним судового виклику. В матеріалах справи знаходиться копія повістки про виклик ОСОБА_1 до суду, яка навіть не зареєстрована у вихідну кореспонденцію з зазначенням дати реєстрації та вихідного номеру. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_1, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення ОСОБА_1 копії постанови суду в трьохденний строк, передбачений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Викладений в постанові районного суду висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та апелянтом не оспорювався в судовому засіданні апеляційного суду.

Однак, розглянувши обставини та всі сторони вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, яке полягає в відстороненні працівника ОСОБА_5 від роботи до завершення розгляду судом справи про поновлення останнього на роботі, чим порушено ст. 46 КЗпП України, оцінивши його наслідки, апеляційний суд вважає, що дане правопорушення не становить великої суспільної небезпеки та не завдало значної шкоди державним або суспільним інтересам, а також, особистим інтересам вказаного працівника.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що працівник очолюваного апелянтом депо ОСОБА_5, починаючи з 05 червня 2007 року неодноразово був відсторонений від роботи за появу на робочому місці в стані алкогольного спяніння.

Разом з тим, наказом від 12 червня 2007 року ОСОБА_5 був звільнений з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України і станом на день винесення ОСОБА_1 наказу, за невідповідність якого вимогам чинного трудового законодавства він і притягується до адміністративної відповідальності, підставою винесення якого була також поява ОСОБА_5 в стані алкогольного спяніння на робочому місці, даний наказ про звільнення був чинним, як встановлено матеріалами справи.

Винесення апелянтом наказу про відсторонення ОСОБА_5 від роботи до завершення розгляду судом справи про поновлення останнього на роботі, апеляційний суд розцінює як намагання ОСОБА_1 уникнути можливих людських жертв, які могли б статися у випадку залишення ОСОБА_5 за кермом пасажирського тролейбусу в стані алкогольного спяніння.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про малозначність вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення і керуючись ст. 22 КУпАП, вважає необхідним змінити оскаржувану постанову в частині накладеного на апелянта адміністративного стягнення, звільнивши його від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення з винесенням усного зауваження.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, уточнену ним в судовому засіданні апеляційного суду 17 травня 2012 року, задовольнити.

Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2011 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 1700 гривень, - змінити.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 41 КУпАП та винести останньому усне зауваження.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4