Коломацький районний суд Харківської області
_____________________________________________________________________________
27.07.2012 Справа №: 2019/311/12
П О С Т А Н О В А

27.07.2012 рокум.с. Різуненкове

Суддя Коломацького районного суду Харківської області Яковенко А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з Коломацького РВ ГУМВСУ в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово не працюючої, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалась, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 1 ст. 184 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

З Коломацького РВ ГУМВСУ в Харківській області до Коломацького районного суду Харківської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП громадянки ОСОБА_1.

В судове засідання, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1 не прибула, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою в матеріалах справи (а.с. 5).

Враховуючи, що правопорушник: ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідків або правопорушника відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами.

Суддя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та додані до неї документи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 не здійснює нагляд за своєю неповнолітньою дитиною: Олександром, умови проживання у будинку незадовільні.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ХА № 009203 від 24 травня 2012 року (а.с. 2), а також у письмових поясненнях гр. ОСОБА_1 (а.с. 4).

Таким чином, враховуючи відсутність заперечень з боку гр. ОСОБА_1 щодо факту вчинення нею правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, суддя приходить до висновку, що вказана позиція з боку гр. ОСОБА_1 не суперечить вимогам закону та не порушує будь-чиїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, була підписана Україною 21.02.1990р., ратифікована 27.02.1991р., набрала чинності для України 27.09.1991р., таким чином є частиною національного законодавства та підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до Преамбули Конвенції, Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Згідно з ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п.п. 2, 4 ст. 4 Закону України Про охорону дитинствасистема заходів щодо охорони дитинства в Україні включає: забезпечення належних умов для охорони здоров'я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; встановлення відповідальності юридичних і фізичних осіб (посадових осіб і громадян) за порушення прав і законних інтересів дитини, заподіяння їй шкоди.

Згідно з п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 5 Закону України Про охорону дитинствамісцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції, визначеної законом, забезпечують проведення державної політики у сфері охорони дитинства; вирішення питань щодо встановлення опіки і піклування, створення інших передбачених законодавством умов для виховання дітей, які внаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів дітей.

З матеріалів справи вбачається, що гр. ОСОБА_1 неналежно виконувала свої батьківські права, а саме: не здійснювала належного нагляду за своєю дитиною, не створила належних умов проживання, чим порушила права своєї дитини, визначених Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року та Законом України Про охорону дитинства.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом'якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

Таким чином, у якості обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП - факт відсутності у гр. ОСОБА_1 діючих адміністративних стягнень за порушення вимог ч. 1 ст. 184 КУпАП, що відповідає зібраним матеріалам справи.

Обставин, що обтяжують відповідальність особи за адміністративне правопорушення суддею не вбачається.

Обираючи вид адміністративного стягнення правопорушникові, суд враховує характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Таким чином, суддя вважає за необхідне, з метою запобігання вчинення у подальшому нових правопорушень та досягнення мети адміністративного покарання, застосувати до гр. ОСОБА_1, адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 3, 9, ч. 2 ст. 61 Конституції України, Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 4, 5 Закону України Про охорону дитинстваст.ст. 34, ч. 1 ст. 184, ст.ст. 245, 280, 307 КУпАП, суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

1. ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накласти на неї стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34.00 (тридцять чотири грн. 00 коп.) грн.

2. Роз'яснити ОСОБА_1, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніш як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

3. Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Коломацький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 діб з моменту її проголошення.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Якщо апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Коломацький районний суд Харківської області ОСОБА_2