Номер справи 2315/4949/2012
Постанова

09.10.2012 суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Компанієць О.В., з участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши справу про притягнення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, директора ПП «РОМ», що має утриманні неповнолітню дитину,

до відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП,

встановив:

ОСОБА_2 близько 22 години 15 хвилин 25 липня 2012 року по вул. Свердлова в м. Смілі керував автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 своєї вини у правопорушенні не визнав і пояснив, що 25 липня 2012 року віз колишню тещу з її онучкою в м. Черкаси. По вул. Свердлова в м. Смілі за незначне порушення його зупинили працівники ДАІ і безпричинно застосували до нього насильство. З метою безпідставного притягнення до відповідальності за нібито керування автомобілем в стані спяніння його відвезли в міську лікарню, де черговий лікар, не провівши огляд, оформив документи про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння.

Пояснення ОСОБА_2 спростовуються дослідженими під час розгляду справи доказами.

Згідно з протоколом, ОСОБА_2 близько 22 години 15 хвилин 25 липня 2012 року по вул. Свердлова в м. Смілі керував автомобілем НОМЕР_1 в стані спяніння.

Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_3, доставлений в лікарню ОСОБА_2 відмовився пройти огляд на стан спяніння за допомогою алкотестеру, вимагаючи огляду лікарем.

Черговий лікар ОСОБА_4 оглянув ОСОБА_2 і о 22 годині 45 хвилин 25 липня 2012 року склав висновок № 269, згідно з яким той перебував в стані алкогольного спяніння.

Допитаний за клопотанням ОСОБА_2 свідок ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_2 відмовився пройти огляд за допомогою приладу «Алконт», однак шляхом огляду без застосування цього приладу було виявлено численні фізіологічні ознаки, з яких встановлено стан алкогольного спяніння. На підставі п.п. 3.7, 3.14 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (затвердженої наказом МВС і МОЗ України № 400/666 від 9 вересня 2009 року, надалі в тексті - Інструкція) дослідження біологічного середовища чи крові є обовязковим лише в разі перебування водія учасника ДТП в несвідомому стані або з тяжкими травмами, а також для визначення наркотичного засобу чи психотропної речовини. Таким чином, лікар правомірно зробив висновок без дослідження біологічного середовища чи крові ОСОБА_2 Відповідно до вимог п. 1.4 Інструкції за встановленими лікарем ознаками (наведеними в акті медичного огляду) у ОСОБА_2 визначено стан алкогольного спяніння. Лікаря ОСОБА_4 уповноважено проводити огляди на стан спяніння наказом головного лікаря Смілянської міської лікарні № 57 від 1 лютого 2012 року.

Суддя не погоджується з твердженням адвоката ОСОБА_1 про те, що медичний висновок недійсний, оскільки у відповідності до п. 3.20 Інструкції копія висновку не була вручена ОСОБА_2 На підставі п. 3.22 Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння вважаються недійсними лише в разі, якщо складені з порушенням вимог цієї Інструкції. Під час розгляду справи встановлено, що висновок складено без порушень вимог Інструкції, а невручення оглянутій особі копії висновку не є підставою для визнання його недійсним.

Твердження ОСОБА_2 про те, що лікар його не оглядав, суддя вважає намаганням уникнути адміністративної відповідальності. Допитаний за клопотанням ОСОБА_2 свідок ОСОБА_5 не зміг підтвердити чи спростувати факт огляду, оскільки не був присутній в лікарні протягом всього часу перебування там ОСОБА_2 Свідок ОСОБА_6 докладно пояснив обставини огляду ОСОБА_2; під час розгляду справи досліджено складений на підставі п.п. 3.15, 3.16 Інструкції акт медичного огляду № 269 від 25 липня 2012 року, який слугував підставою для медичного висновку. Суддя не має підстав вважати, що ОСОБА_6 упереджений щодо ОСОБА_2; цього не стверджував і сам ОСОБА_2

Наведені ОСОБА_2 обставини порушення його прав під час затримання працівниками ДАІ не впливають на кваліфікацію його дій за ст. 130 КУпАП і, в разі доведення, можуть бути підставою для притягнення винних осіб до дисциплінарної чи іншого виду відповідальності.

Як встановлено з довідки ВДАІ Смілянського МВ УМВС і копії постанови Смілянського міськрайсуду від 15 листопада 2011 року по справі № 3-2398/2011, 8 жовтня 2011 року ОСОБА_2 вчинив правопорушення, визначене ч. 1 ст. 130 КУпАП, а 18 і 22 березня 2012 року ч. 1 і ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідно.

Визначаючи вид і розмір стягнення суддя враховує, що ОСОБА_2 схильний до порушення ПДР і після відбування громадських робіт належних висновків не зробив та через девять з половиною місяців знов вчинив правопорушення, кваліфіковане за ст. 130 КУпАП. За таких обставин відповідно до вимог ст.ст. 23, 24 КУпАП лише застосування адміністративного арешту сприятиме досягненню мети виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 утримує неповнолітню дитину, суддя вважає за можливе застосувати стягнення, що відповідає найменшій межі санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини та матеріальний стан, відсутність обставин, що обтяжують чи помякшують відповідальність, керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП України,

постановив:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, і накласти на нього стягнення в виді адміністративного арешту строком на 10 діб.

Строк адміністративного арешту рахувати з моменту затримання ОСОБА_2

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня її винесення.

Суддя