Справа № 3-4055/12
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2012 року cуддя Печерського районного суду м. Києва Кицюк В.П. розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, яка працює дизайнером, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч. 1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2012 року, приблизно о 00.30 год, ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_1 по проспекту Гонгадзе у м. Києві з ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння відмовилася у присутності двох понятих, чим порушила п.п.2.5, 2.9 Правил дорожнього руху України.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Пунктом 2.9 Правил дорожнього руху України встановлено, що водію заборонено управляти транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або знаходячись під дією наркотичних або токсичних засобів. На вимогу працівника ДАІ водій зобовязаний пройти у встановленому порядку медичне освідчення для визначення алкогольного спяніння (п. 2.5 Правил).

Згідно ст. 130 КУпАП відповідальність за цією нормою настає, зокрема, у випадку керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння, або у разі відмови особи, яка керую транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Таким чином зазначена норма встановлює презумпцію знаходження водія у стані алкогольного ( наркотичного, тощо) спяніння, якщо останній відмовився пройти медичний огляд у встановленому законом порядку.

З протоколу про адміністративне правопорушення та рапорту працівника ДАЇ вбачається, що ОСОБА_1 відмовилася від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння.

Проте, як на стадії дізнання, так і в судовому засіданні ОСОБА_1, визнала, що керувала транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Таким чином, суд вважає доведеним наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортними засобами особою в стані алкогольного спяніння.

При вирішенні питання про накладення адміністративного стягнення суд, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, яка працює, визнала вину та щиро покаялася у вчиненому, і вважає можливим у виховних цілях призначити їй стягнення у виді штрафу в мінімальних межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 279, 283, 284 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та піддати її адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 2550 грн.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Строк предявлення постанови для виконання 3 місяці. .

Суддя В.П. Кицюк