АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, за участю представника митного органу ОСОБА_1 та прокурора Асріян О.А., апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2012 року у справі про адміністративне правопорушення, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, керівника ТОВ «Аеліт груп», який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 А 7,

визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 352 МК України, з накладенням адміністративного стягнення у виді конфіскації товару, -

в с т а н о в и в:

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2012 року ОСОБА_2 визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ч. 1 ст. 352 МК України, з накладенням адміністративного стягнення у виді конфіскації на користь держави товару, що є предметом порушення митних правил, а саме: відходів у зливках (шихтові зливки) для переплавки з легованої сталі, загальною вартістю 13171851,24 грн., вагою брутто 184805 кг.

При цьому, постановою суду першої інстанції встановлено, що в період з 15 по 22 червня 2010 року на підставі зовнішньоекономічних контрактів від 31 травня 2010 року та 06 червня 2010 року з України до Німеччини ТОВ «Аеліт груп» було вивезено товар чорні метали: чавун перероблений легований (у злитках), загальною вагою 184805 кг., фактурною вартістю 13171851,24 грн., на підставі експортних вантажних митних декларацій, де в графі 33 заявлено код згідно УКТЗЕД НОМЕР_1 (ставка мита 0 %). 20 грудня 2011 року до Дніпропетровської митниці за результатами запиту надійшов лист Державної митної служби України від 13 грудня 2011 року № 20/4-11/09005 з відповіддю митного органу Республіки Німеччина, копіями оригінальних імпортних декларацій, польських транзитних декларацій, українських транспортних накладних. В ході

Справа № 33/490/1074/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_3

Категорія: ч. 1 ст. 352 МК України Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_4

порівняльного аналізу зазначених документів із документами, на підставі яких ТОВ «Аеліт груп» був оформлений вищевказаний товар у Дніпропетровській митниці, встановлено, що даний товар в Україні оформлявся за кодом згідно УКТЗЕД НОМЕР_1 (ставка мита 0 %), в той час як на територію Німеччини даний товар надійшов за кодом класифікації НОМЕР_2, що згідно УКТЗЕД відносить товар до відходів у зливках (шихтові зливки) для переплавки з легованої сталі, який підлягає ліцензуванню в Міністерстві економіки України та оподаткуванню експортним митом за ставкою 24 % від вартості товару; недобори митних податків за такими експортними поставками складають 3161244,3 грн.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_2 28 листопада 2012 року подав апеляційну скаргу, тобто після закінчення, встановленого ч. 2 ст. 294 КУпАП, десятиденного строку на оскарження постанови суду. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду.

В клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку ОСОБА_2 зазначає, що строк на апеляційне оскарження постанови суду ним пропущений з поважної причини, а саме, у звязку з тим, що при розгляді справи в районному суді він не був присутній, оскільки не отримував будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду. При цьому, апелянт звертає увагу суду на той факт, що в період часу з 01 червня 2012 року по 30 червня 2012 року та з 01 липня 2012 року по 25 липня 2012 року він знаходився у відрядженні за межами м. Дніпропетровська, а відтак фізично не міг отримати як судовий виклик, в разі його направлення, так і копію постанови суду.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що постанова районного суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального і процесуального права, а викладені в постанові висновки суду, не відповідають фактичним обставинам справи. За твердженням апелянта, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 352 МК України, оскільки під час митного оформлення посадові особи митного органу підтвердили правильність та достовірність заповнених митним брокером вантажних митних декларацій, в тому числі і правильність коду товару, що підтверджується завершальною стадією митного оформлення проставленням відбитка печатки у відповідній графі.

В судове засідання апелянт ОСОБА_2 не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, а оскільки останній належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення митних правил в апеляційному суді, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглянути справу без участі особи, яка подала скаргу.

В судовому засіданні апеляційного суду представник митного органу ОСОБА_1, а також прокурор Асріян О.А., просили залишити постанову суду першої інстанції без змін, оскільки на їх переконання оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційна скарга підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 268 КУпАП, ст. 390 МК України, справа про адміністративне правопорушення, зокрема, про порушення митних правил, розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Дані вимоги закону при розгляді справи судом першої інстанції не дотримані, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання апелянтом судового виклику. Разом з тим, районний суд справу розглянув у відсутність ОСОБА_2, чим порушив його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Докази направлення апелянту копії постанови суду в трьохденний строк, передбачений ст. 285 КУпАП, в матеріалах справи також відсутні.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що у період часу з 01 червня 2012 року по 30 червня 2012 року та з 01 липня 2012 року по 25 липня 2012 року ОСОБА_2 перебував у відрядженнях за межами м. Дніпропетровська, що підтверджується відповідними документами, доданими останнім до апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобовязаний повно, всебічно та обєктивно зясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що в порушення зазначених вимог закону, районним судом належним чином не були зясовані обставини, щодо вчинення ОСОБА_2 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 352 МК України, оскільки висновки суду, викладені в постанові, не відповідають фактичним обставинам справи і не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови місцевого суду, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дій, спрямованих не переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві дані, зокрема, щодо коду експортованого товару згідно УКТЗЕД.

До такого висновку суд першої інстанції прийшов на підставі документів, котрі надійшли з Німеччини і згідно яких на територію Німеччини товар, експортований очолюваним ОСОБА_2 підприємством з України, надійшов за кодом класифікації НОМЕР_2, що згідно УКТЗЕД відносить товар до відходів у зливках (шихтові зливки) для переплавки з легованої сталі.

Разом з тим, поза увагою районного суду залишився той факт, що відповідно до вимог ст. 313 МК України, митні органи класифікують товари, тобто відносять товари до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, а рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обовязковими для підприємств і громадян.

Декларування товарів здійснюється митним брокером, який використовує право класифікації заявленого товару по представленим документам. При здійсненні митного оформлення та догляду товарів посадова особа митного органу перевіряє правильність класифікації товарів. У випадку виникнення сумнівів посадова особа митного органу може здійснити класифікацію товарів у відповідності з УКТЗЕД.

Для вирішення особливо складних та спірних випадків класифікації товарів згідно УКТЗЕД у митних органах створені відповідні підрозділи.

Як вбачається з доданих до апеляційної скарги ксерокопій висновків Дніпропетровської служби з експертного забезпечення митних органів Центрального митного управління лабораторних досліджень та експертної роботи Державної митної служби України № 18-0490 від 05 травня 2010 року та № 18-0501 від 13 травня 2010 року, зроблених, відповідно, на запити про проведення досліджень Запорізької митниці та Дніпропетровської митниці, надані на дослідження зразки товару, задекларованого як чавун перероблений легований, відповідали аналогічним показникам, наведеним декларантом у графі 31 ВМД.

Також, з висновку № 18-0490 від 05 травня 2010 року також слідує, що задекларований товар не може класифікуватись у товарній позиції 7204.

Таким чином, вищевказаними висновками підрозділу Державної митної служби України підтверджена правильність віднесення експортованого ТОВ «Аеліт груп» до Німеччини товару за кодом згідно УКТЗЕД НОМЕР_1.

Отже, митним органом були в повному обсязі використані надані законом права та можливості стосовно перевірки під час митного оформлення правильності класифікації товару, який вивозився через митний кордон України.

Крім того, факт здійснення посадовими особами Дніпропетровської митниці перевірки правильності класифікації та кодування товару, задекларованого декларантом ТОВ «Аеліт груп», підтверджується прийняттям ВМД до оформлення шляхом поставлення відбитка штампа Під митним контролем.

З урахуванням проведення митного оформлення експортованого ТОВ «Аеліт груп» до Німеччини товару, з виконанням при цьому митним органом сукупності заходів в межах своєї компетенції задля забезпечення додержання чинного, на момент експортування, законодавства України, на переконання суду апеляційної інстанції, є необґрунтованим твердження митного органу, з яким погодився районний суд, щодо вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві дані, оскільки вказане твердження базується виключно на даних стосовно коду товару згідно УКТЗЕД, які надійшли з Німеччини і відсутні підстави вважати таке рішення митного органу Німеччини безумовним, поставивши під сумнів рішення з аналогічного питання митного органу України.

Даючи оцінку вищевикладеним фактичним обставинам, апеляційний суд вважає, що справа про порушення митних правил може бути порушена тільки в тому випадку, якщо у посадової особи митного органу є достатні дані, які свідчать про наявність ознак адміністративного правопорушення. Такі дані, перш за все, повинні бути достовірними. Недопустимим є заведення справи про порушення митних правил на підставі припущень або відомостей про правопорушення, достовірність яких викликає сумніви.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, апеляційним переглядом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що відносно товару, який в період з 15 по 22 червня 2010 року був вивезений очолюваним ОСОБА_2 підприємством з України до Німеччини, при його декларуванні до вантажної митної декларації було внесено неправдиві дані щодо коду експортованого товару згідно УКТЗЕД.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що постанова районного суду є необґрунтованою, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 352 МК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2012 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на оскарження постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2012 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2012 року відносно ОСОБА_2 скасувати, а провадження в даній справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 352 МК України.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_4