№ провадження 33/490/1071/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ст.164-14 ч.1 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції - Деркач Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Деркач Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2012 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку

України, працюючу на посаді начальника відділу освіти Індустріальної

районної у м. Дніпропетровську ради, проживаючу за адресою:

м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, 60/45,

визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 11900 гривень, -

в с т а н о в и в:

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2012 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 11900 гривень.

Постановою районного суду встановлено, що ОСОБА_2 займаючи посаду начальника відділу освіти Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, яка протягом 2010 року було головою тендерного комітету відділу освіти, допустила порушення законодавства про здійснення закупівлі товарів, робіт та послуг, а саме: протягом 2010 року при проведенні закупівлі послуг з громадського харчування (шкільні їдальні) тендеру, документацію оформлено (15 січня 2010 року) з порушенням законодавства про здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти, внаслідок того, що тендерна документація містила інформацію щодо включення до вартості послуг з харчування учнів розміру податку на додану вартість (20 %) без врахування грошової норми, чим порушено п.5.1.10 ст.5 Закону України Про податок на додану вартість, п.6, п.7 Порядку та норм надання послуг з харчування учнів у професійно-технічних училищах та середніх навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1997 року № 1200, що виявлено актом ревізії від 15 червня 2012 року.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, як незаконну та закрити провадження у справі.

Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_2 заявила клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови.

У клопотанні про поновлення строку ОСОБА_2 посилається на те, що строк на апеляційне оскарження постанови суду нею був пропущений з поважної причини. Так, судом були порушені вимоги ст.ст. 277-2, 285 КУпАП, у звязку з чим у суді, при розгляді справи вона не була присутньою, тому що не отримувала будь-якого повідомлення про необхідність зявитися до суду і копія постанови на домашню адресу не надходила. Про розгляд справи їй стало відомо19.11.2012 року, коли отримала виклик державного виконавця ДВС Індустріального району м. Дніпропетровська.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначила, що постанова суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням норм процесуального та матеріального права, а викладені в постанові висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт стверджує, що в її діях відсутнє порушення зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення нормативно-правових актів, а її вина в інкримінованому правопорушенні не доведена, відсутні будь-які докази в її підтвердження. Крім того, апелянт звертає увагу суду на той факт, що адміністративне стягнення на неї не могло бути накладене, оскільки вказані в протоколі про адміністративне правопорушення дії, навіть якщо б вони мали місце в дійсності, не є триваючими правопорушеннями.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не надала, тому на підставі ч.6 ст.294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутність.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та заявленого клопотання про поновлення пропущеного строку, перевіривши законність та обґрунтованість

___________________________________________________________________________________

Справа № 33/490/1071/12 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1

Категорія: ч.1 ст.164-14 КУпАП Головуючий у другій інстанції: ОСОБА_3

постанови суду в межах апеляційної скарги, а також причини пропуску строку на оскарження постанови, дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, при цьому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Перевіривши матеріали справи апеляційним судом було встановлено, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто у відсутності правопорушниці. Докази направлення апелянтці копії постанови в порядку, передбаченому ст. 285 КУпАП та її отримання ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні, остання копію постанови отримала 22.11.2012 року, після подання 21.11.2012 року заяви про ознайомлення з матеріалами справи та надання їй копії постанови (а.с.17).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови суду і розглянути подану апеляційну скаргу по суті.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.

Даний висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення № 04-0540/2012 від 24 липня 2012 року, складеним уповноваженою особою з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 254 256 КУпАП; копією акту позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, за період з 01.01.2010 по 31.01.2012 роки та іншими фактичними даними.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що в діях ОСОБА_2 відсутнє порушення вимог п.5.1.10 ст.5 Закону України Про податок на додану вартість, п.6, п.7 Порядку та норм надання послуг з харчування учнів у професійно-технічних училищах та середніх навчальних закладах, операції з надання яких звільняються від оподаткування податком на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2997 року № 1200, є необґрунтованими, не спростовують зясованих судом обставин та суперечать даним, що містяться в матеріалах справи.

Судом першої інстанції правильно прийнято, як належний доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, акт позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності відділу освіти Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, за період з 01.01.2010 по 31.01.2012 роки, який, як вбачається з матеріалів справи ні ОСОБА_2, ні підприємством, в передбаченому законом порядку не оскаржувався і є чинним, з чого слідує висновок, що апелянтка погодилася з результатами даної фінансової перевірки, в ході якої і було виявлено порушення законодавства про здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_2 районним судом накладено з дотриманням трьохмісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 38 КУпАП, з дня виявлення вчиненого нею адміністративного правопорушення, а доводи апелянта, що інкриміноване їй правопорушення не є триваючим, - апеляційним суд вважає неспроможними і такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.

Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду, апеляційним переглядом не встановлено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову районного суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП -

п о с т а н о в и в:

клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк на оскарження постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2012 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2012 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-14 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 11900 гривень, без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Н.М. Деркач