Справа № 1614/1955/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2012 року м. Кременчук

Суддя Кременчуцького районного суду Полтавської області Степаненко Ю.І., розглянувши справу, яка надійшла з Територіальної державної інспекції праці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця

с. Мала Кохнівка, вул. Ударна, буд. 15, Кременчуцького району, Полтавської

області, працюючого директором ПП «АНКАР транс»,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2012 року при перевірці державним інспектором праці за адресою: село Мала Кохнівка, вул. Ударна, буд. 15, Кременчуцького району, Полтавської області приватного підприємства «АНКАР транс» було виявлено, що директором ПП «АНКАР транс» ОСОБА_1 порушені вимоги ст. 116 КЗпП України, відповідно до якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Так, згідно наказу від 21.03.2012 р. № 1 звільнено за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України 21 березня 2012 року диспетчера ОСОБА_2 Виплату всіх сум, що належать працівнику від підприємства, в день звільнення не проведено, відповідно до відомості про виплату грошей № 5 від 23.03.2012 р. ОСОБА_2 виплачено 400 гривень.

Порушено ст. 21 Закону України „Про відпустки" та ч. 4 ст. 115 КЗпП України щодо виплати заробітної плати за весь час відпустки не пізніше ніж за три дні до її початку. Так, заступнику директора ОСОБА_3 та водію ОСОБА_4 надана частина щорічної відпустки з 01.06.2012 р. тривалістю 14 календарних днів (наказ від 30.05.2012 р. № 3). Заробітна плата за час відпустки виплачена з порушенням строків 01.06.2012 р. згідно відомості № 10.

Порушено ч. З ст. 115 КЗпП України та ч. З ст. 24 Закону України "Про оплату праці" щодо розміру заробітної плати за першу половину місяця. Відповідно до вказаних законодавчих актів розмір заробітної плати за першу половину місяця не може бути меншим оплати за фактично відпрацьований час : розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Проте окремим працівникам, наприклад водію ОСОБА_5 заробітна плата за першу половину квітня 2012 року виплачена у розмірі 400 грн., що є меншим за заробітну плату із розрахунку посадового окладу (1130 грн.) за фактично відпрацьований час (згідно табеля обліку використання робочого часу за квітень відпрацьовано 10 днів, 8 годин).

Порушено вимоги ч. 5 ст. 79 КЗпП України та ч. 11 ст. 10 Закону України "Про відпустки", згідно яких власник або уповноважений ним орган зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Так, згідно графіка відпусток на 2012 рік надана частина щорічної відпустки заступнику директора ОСОБА_3 та водію ОСОБА_4 з 01.06.2012 р. Письмове повідомлення працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну, відсутнє (підтвердження при перевірці не надано).

Порушено ст. 80 КЗпП України та ст. 11 Закону України „Про відпустки" в частині, якою забороняється ненадання відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Так, механіку ОСОБА_6 щорічних відпусток на протязі 2010 - 2012 року не надавалось, про що свідчать розрахунки заробітної плати та відсутність наказів про відпустки за вищевказаний період.

При звільненні 15.05.2012 р. за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України водія ОСОБА_7 всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про відпустки» та ст. 83 КЗпП України не проведено нарахування та виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки. ОСОБА_7 за період роботи з 25.07.2011 р. (наказ про прийом на роботу № 7-к від 25.07.2011 р.) по 15.05.2012 р. (наказ про звільнення від 15.05.2012 р. № 2-к) щорічна відпустка не надавалась; відповідно до розрахункової відомості за травень 2012 року проведено нарахування тільки за 6 відпрацьованих днів, нарахування компенсації не проводилось.

При цьому порушено вимоги ст. 30 Закону України "Про оплату праці", якою визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Так, відповідно до табеля обліку використання робочого часу водій ОСОБА_7 відпрацював 7 днів по 8 годин, нарахування заробітної плати проведено із окладу 1130 грн. за 6 днів (48 годин.).

Порушено вимоги ст. 30 Закону України "Про оплату праці", а саме: в березні 2012 року

в табелі обліку використання робочого часу за березень відсутні будь-які відмітки про відпрацювання робочого часу або відсутність з інших причин 28-30 березня 8 працівників (в тому числі директора підприємства, заступника директора, бухгалтера, механіка та інших), але в розрахунково-платіжній відомості за березень 2012 року нарахування заробітної плати вказаним працівникам проведено в розмірі окладу,

- в травні 2012 року: згідно наказу від 15.05.2012 р. прийнятий на роботу водієм ОСОБА_8 з 15 травня, 21 травня (наказ № 3 від 21.05.2012 року) звільнений за прогул без поважної причини по п. 4 ст. 40 КЗпП України, в табелі обліку використання робочого часу за травень відсутні будь-які відмітки про відпрацювання робочого часу або відсутність на роботі з інших причин, при цьому в розрахунково-платіжній відомості за травень проведено нарахування заробітної плати за 5 днів у розмірі 275 гривень.

Порушено ст. 53 КЗпП України, якою передбачено скорочення на одну годину тривалості роботи працівників напередодні святкових і неробочих днів (ст. 73 КЗпП України) як при п'ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні. Так, згідно табелю обліку використання робочого часу:

за березень 2012 р. - тривалість роботи всіх працівників 7 березня складає 8 годин,

за квітень 2012 р. - тривалість роботи водіїв ОСОБА_9, ОСОБА_4 та

інших 30 квітня складає 8 годин,

за травень 2012 р. - тривалість роботи всіх працівників 8 травня складає 8 годин, скорочення тривалості роботи на одну годину не проводилось.

Внаслідок вищезазначеного при нарахуванні заробітної плати в березні -травні 2012 року має місце порушення ст. 106 КЗпП України, відповідно до якої робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Статтею 62 КЗпП України передбачено, що надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня. Відповідно до табелів обліку використання робочого часу за 2012 рік зазначені вище працівники відпрацювали: в травні 160 годин, норма тривалості робочого часу при п'ятиденному 40-годинному робочому тижні становить 159 годин, при цьому кількість годин роботи в надурочний час в табелі не зазначена. Оплата за роботу в надурочний час не проведена, про що свідчить розрахункова відомість за травень 2012 р. Порушення вимог ст. 106 КЗпП України також має місце в січні 2012 року (відпрацьовано працівниками 160 годин, норма тривалості робочого часу - 159 годин) та квітні 2012 року (відпрацьовано 168 годин, норма тривалості робочого часу 159 годин).

Порушено вимоги ч. З ст. 67 КЗпП України, якою передбачено у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або неробочого. Так, в червні 2012 року Трійця припала на 3 число (неділя), при цьому 4 червня всі працівники працювали, вихідний день не перенесений; в квітні 2012 року Пасха припала на 15 число (неділя), при цьому 16 квітня всі працівники працювали, вихідний день не перенесений. Також не дотримано вимог ст. 71 КЗпП України щодо заборони роботи у вихідні дні, та ст. 72 КЗпП України, згідно якої робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Підтвердження про надання згоди працівниками на компенсацію за роботу в вихідний день (проведення оплати в подвійному розмірі чи надання іншого дня відпочинку), при перевірці не надане.

Не проведена індексація заробітної плати, чим порушено ст. 33 Закону України "Про оплату праці", Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" та вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 «Про порядок проведення індексації грошових доходів населення». Індексація нараховується та виплачується водночас з нарахуванням та виплатою заробітної плати за місяць, доходи за який згідно з Порядком підлягають індексації.

Так, відповідно до розрахунково-платіжних відомостей нарахування заробітної плати, наприклад, бухгалтеру ОСОБА_10, водіям ОСОБА_11, ОСОБА_5 проводилось із окладу 980 грн. починаючи з квітня 2011 р. по вересень 2011 р. включно. За даних умов мала нараховуватись індексація заробітної плати в серпні-вересні 2011 p., приріст індексу споживчих цін для індексації становить 1,2. Не проведена індексація заробітної плати і іншим працівникам, про що свідчать розрахунково-платіжні відомості.

Мало місце порушення ст. 121 КЗпП України, вимог Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 13.03.98 № 59 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.03.2011р. № 362) щодо порядку забезпечення коштами на поточні витрати. Пунктом 5 Інструкції встановлено, що підприємство, що відряджає працівника, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом). Аванс відрядженому працівникові може видаватися готівкою або перераховуватися у безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток. Так, згідно наказу від 30.04.2012 р. № 104 водій ОСОБА_11 направлений у відрядження з 2 по 29 травня, коштами для здійснення поточних витрат під час службового відрядження (авансом) працівник забезпечений не був. Виплата добових згідно авансового звіту від 30.05.2012 р. у сумі 5264,00 грн. проведена 07.06.2012 р. (видатковий касовий ордер № 15 від 07.06.2012 p.).

При звільнені водія ОСОБА_8 21.05.2012 року (наказ № 3 від 21.05.2012 року) за прогул без поважної причини по п. 4 ст. 40 КЗпП України не додержано порядку застосування дисциплінарних стягнень: відсутнє письмове пояснення працівника про причини відсутності на роботі. Таким чином порушено вимоги ст. 149 КЗпП України, якою передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Крім того, по відношенню до працівника порушено вимоги пункту 4.2 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» щодо зобов'язання власника або уповноваженого ним органу, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, в цей день надіслати йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Підтвердження про направлення поштового повідомлення ОСОБА_8 в день звільнення при перевірці не надано (відсутнє). При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Крім того, підтвердження про видачу звільненому з ініціативи роботодавця працівнику (ОСОБА_8М.) копії наказу про звільнення з роботи в день звільнення при перевірці не надано (відсутнє), чим порушено вимоги ч. 2 ст. 47 КЗпП України.

Відповідно до табеля обліку використання робочого часу за травень 2012 року водій ОСОБА_7 відпрацював з 1 по 14 число 7 днів, 15 травня працівник звільнений відповідно до наказу № 2 від 15.05.2012 р. В день звільнення 15.05.2012 р. будь-які відмітки про відпрацьовані години або чи відсутність з інших причин не значаться, чим порушено вимоги п. 2. 26 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», де зазначено, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Мало місце порушення п. 2.5. «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Міністерства праці № 58 від 29.07.1993 p., яким зобов'язано власника або уповноважений ним орган ознайомити працівника з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення під розписку в особовій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки. Так, в особових картках працівників (типова відомча форма № П-2) підписи про ознайомлення з записом до трудової книжки відсутні (ОСОБА_12 та інші).

Відповідно до п. 2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.93 p., усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Крім того п. 2.3 Інструкції передбачає, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Так, в наказі № 1 від 30.04.2012 року про звільнення водія ОСОБА_5М не зазначена стаття закону, за якою працівника звільнено, чим порушено вимоги вищезазначених пунктів «Інструкції...».

Аналогічно виданий наказ від 21.03.2012 р. № 1-к про звільнення диспетчера ОСОБА_2

Порушення ст. 80, ст. 83, ст. 106, ч. 2 ст. 47 КЗпП України; ст. 11, ст. 24 Закону України „Про відпустки", ст. 30, ст. 33 Закону України "Про оплату праці", п. 2.5 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» носило триваючий характер, на час перевірки не усунено, тобто ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 41 КУпАП.

Вина правопорушником визнана, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, актом перевірки та іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винним за ч.1 ст.41 КУпАП та накласти стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 ( одна тисяча двадцять) гривень в дохід держави.

Постанова судді про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд.

Суддя Ю. І. Степаненко