Справа № 220/2519/2012
ПОСТАНОВА

Іменем України

08.11.2012 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бойчука О.Г.,

при секретарі Павліченко М.Д.,

за участю прокурора Харченко І.В.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши матеріали адміністративної справи, які надійшли з прокуратури Погребищенського району Вінницької області, про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-4 КУпАП, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, жителька м. Погребище Вінницької області вул. П. Тичини, 21, не працює, -

Встановив:

Відповідно до протоколу, ОСОБА_2, з 5.07.2010р. обіймаючи посаду помічника лікаря-епідеміолога Погребищенської районної санітарно-епідеміологічної станції, будучи посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави в сфері санітарно - епідеміологічного нагляду, з 23.12.2008р. зареєструвавшись в Погребищенській районній державній адміністрації Вінницької області як фізична особа підприємець та отримавши свідоцтво про державну реєстрацію, відповідно до якого їй надано право здійснювати такі види діяльності: дослідження конюктури ринку та виявлення суспільної думки, консультування з питань комерційної діяльності та управління, рекламна діяльність, надання інших комерційних та індивідуальних послуг, здійснюючи підприємницьку діяльність від свого імені, подала до Іллінецької МДПІ (Погребищенського відділення) податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця, відповідно до якої вона протягом 1 кварталу 2012 року отримала дохід від підприємницької діяльності в сумі 3212 грн., вчинивши адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172 - 4 КпАП України.

У підтвердження вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення наведене наступне правове обгрунтування:

Посадовою інструкцією передбачено, що помічник лікаря-епідеміолога СЕС здійснює епіднагляд у за осередком туберкульозу, розробка, організація та проведення заходів з боротьби і профілактики туберкульозу, контролювати охоплення новонароджених вакцинацією проти туберкульозу в пологових будинках, взяття на облік дітей, не щеплених БЦЖ на ФАПах, лікарських дільницях, амбулаторіях, контролювати перегляд проти показів до щеплень новонародженим та дітям відповідних вікових груп, контролювати повноту охоплення дітей туберкулінодіагностикою, контролює повноту охоплення та своєчасність проведення консультацій у лікаря фтизіатра дітей з позитивною реакцією манту, здійснювати контроль за рентгенологічним обстеженням віражних дітей і членів їх сімей, проведення їм хіміопрофілактики, здійснювати контроль за флюорографічними обстеженнями організованих контингентів, ГПР, а також за до обстеженням осіб зі змінами в легенях виявлених при флюорографії. Готувати звітність по даних питаннях щоквартально, здійснювати вибірковий контроль за повнотою проведення флюорографічного обстеження стаціонарних хворих та інші.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», посадовими особами державної санітарно-епідеміологічної служби України є головні державні санітарні лікарі та їх заступники, інші працівники державної санітарно-епідеміологічної служби України, уповноважені здійснювати державний санітарно-епідеміологічний нагляд.

Пунктом 12 Положення про державний санітарно - епідеміологічний нагляд в Україні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1999 №1109, передбачено, що помічник лікаря-епідеміолога є посадовою особою державної санітарно-епідеміологічної служби та має право складати акти і протоколи про порушення санітарного законодавства.

Суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення за пп. «ж» п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» є посадові та службові особи інших органів державної влади, у тому числі і санітарно-епідеміологічної служби, яким відповідно до ч. 1 ст. 7 цього Закону забороняється займатися іншою оплачуваною роботою.

Тобто, ОСОБА_2, будучи суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. «ж» п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», порушила обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, передбачені ч. 1 ст. 7 цього Закону, чим вчинила адміністративне корупційне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У судовому засідання ОСОБА_2 свою вину у вчиненні корупційного правопорушення не визнала, пояснила, що з 5.07.2010р. працювала помічником лікаря-епідеміолога СЕС Погребищенського району. 23.12.2008р. була також зареєстрована в Погребищенській РДА як фізична-особа підприємець, та здійснювала підприємницьку діяльність у неробочий час, не використовуючи свого службового становища з метою одержання прибутку до 3.04.2012р. дня подачі заяви про припинення підприємницької діяльності, процедура ліквідації була завершена 9.10.2012р., державним службовцем не являлась, за посадою обмеження щодо сумісництва, передбачені у п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" її не стосувалися, тому не є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення в розумінні пп. «ж» п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону. Крім цього, з Законом України "Про засади запобігання та протидії корупції" вона була ознайомлена 17.10.2012р. після складення протоколу.

З прийняттям цього Закону керівництво санепідемстанції не попереджувало про встановлені щодо неї обмеження в частині сумісництва, керувалось листом-розясненням Національного агенства з питань державної служби від 24.10.2011 р. № 36958/13-11, відповідно до якого працівники органів санепідемслужби прирівнювались до осіб, уповноважених для цілей цього Закону на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відносно яких не передбачена заборона займатися іншою оплачуваною роботою, на даний час підприємницькою діяльністю не займається, з посади помічника лікаря-епідеміолога Погребищенської районної санітарно-епідеміологічної станції звільнилася за власним бажанням, просить провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_1 просить закрити провадження в справі за відсутності в її діях події і складу правопорушення, оскільки посадові особи санепідемстанції, як територіального підрозділу центрального державного органу виконавчої влади, утворені на правах юридичної особи публічного права, не являються державними службовцями, і не є субєктами відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. "ж" п. 1 ч. 1 ст 4 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції", а відносяться до пп. "а" п. 2 ч. 1 ст. 4 цього Закону, відносно яких не передбачено обмежень щодо зайняття підприємницькою діяльністю. Окрім того, в діях ОСОБА_2 відсутня взагалі я, яка відповідно до ст.1 Закону визначається як використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та повязаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи іншої особи або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та повязаних із цим можливостей.

Прокурор підтримав протокол, вважає, що ОСОБА_2, як помічник лікаря-епідеміолога санепідемстанції, є посадовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави в сфері санітарно - епідеміологічного нагляду, суб'єктом корупційного правопорушення відповідно до пп. "ж" п. І ч. 1 ст. 4 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції", порушила обмеження щодо сумісництва, передбачені п. 1 ч.1 ст.7 цього Закону, є винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 КУпАП.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ОСОБА_2 прирівнюється до осіб, які для цілей Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. На його думку до відповідальності не повинна притягуватися, оскільки про обмеження щодо зайняття підприємницькою діяльністю вона не попереджалася, акцентували увагу лише щодо відповідальності за одержання хабарів та подарунків. Крім того ОСОБА_2 має двох малолітніх дітей, позитивно характеризується, до адміністративної відповідальності раніше не притягувалась.

Суд, опитавши ОСОБА_2, заслухавши її захисника, прокурора та свідка, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що адміністративне провадження в справі про адміністративне корупційне правопорушення за ч. І ст. 172-4 КпАП України підлягає закриттю за п. 1 ст. 247 цього Кодексу з наступних підстав.

Положення ст. ст. 245, 251, 280, 283 КпАП України визначають, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен повно, всебічно, й об'єктивно дослідити всі обставини справи і встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозиція ч.1 ст.172-4 цього Кодексу передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо зайняття підприємницькою чи іншою оплачуваною діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" корупційне правопорушення - умисне діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 4 цього Закону, за яке законом установлено кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність.

Положення ст. 4 цього Закону визначають два види субєктів відповідальності за корупційні правопорушення, це є особи, уповноважені на виконання функцій держави або міського самоврядування, та особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Відповідно до пп. "ж" п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону субєктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи уповноважені на виконання функцій держави або міського самоврядування: зокрема, посадові та службові особи інших органів державної влади, а п. 2 цієї статті відносить осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема: а) посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, але одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджетів.

Відповідно до листа - розяснення Національного агенства України з питань державної служби від 24.10.2011 р. № 36958/13-11, працівники органів санепідемслужби статусу державних службовців не мають, але з урахуванням положень ст. 35 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення» є субєктами відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до пп. «б» п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», як особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Указом Президента України «Про першочергові заходи з реалізації Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» від 05.10.2011 р. №964/2011 функції спеціально уповноваженого органу з питань антикорупційної політики тимчасово покладено на Міністерство юстиції України, у звязку з чим Національне агенство України з питань державної служби відкликало лист від 24.10.2011 р. № 36958/13-11.

Міністерство юстиції України у розясненні від 10.07.2012 р. "Проблемні питання застосування Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" зазначив, що при практичному застосуванні окремих його положень виникають певні проблемні питання, які потребують надання додаткових роз'яснень, а в окремих випадках - удосконалення передбачених ним приписів.

Трапляються й випадки неоднозначного трактування окремих положень Закону за відсутності об'єктивних для цього підстав.

Зазначене, наприклад, стосується такої групи суб'єктів відповідальності за корупційні правопорушення, як посадові особи юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету. Поширеними є, зокрема, питання щодо віднесення до вказаної категорії тих чи інших працівників державних чи комунальних установ та організацій.

Стосовно цього слід підкреслити, що для вирішення питання щодо визначення поняття "посадова особа" необхідно виходити з правозастосовної практики, яка зазначає, що головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

У свою чергу, відповідно до судової практики, яка склалася і знайшла своє відображення у відповідному узагальненні Верховного Суду України (йдеться про постанову Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 р.№ 5 "Про судову практику у справах про хабарництво"), організаційно-розпорядчими обов'язками є обов'язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступників, керівників структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами), їх заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо).

У той же час під адміністративно-господарськими обов'язками розуміються обов'язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо). Такі повноваження в тому чи іншому обсязі є у начальників планово-господарських, постачальних, фінансових відділів і служб, завідуючих складами, магазинами, майстернями, ательє, їх заступників, керівників відділів підприємств, відомчих ревізорів та контролерів тощо.

Законодавство також абсолютно чітко визначає ознаки юридичної особи публічного права, які полягають в особливостях щодо порядку та суб'єктів її створення. Так, відповідно до абзацу третього частини другої статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування.

Таким чином, застосування словосполучення "посадова особа юридичної особи публічного права" не повинне було б викликати будь-яких додаткових труднощів.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального апарату виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.2 ст.4 Закону України „Про засади запобігання і протидії корупції ОСОБА_2 прирівнюється до осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і не підлягає під пп. "ж" п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону .

Отже, відповідно до законодавства СЕС Погребищенського району відноситься до територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, створеного на правах юридичної особи публічного права.

Суд установив, що ОСОБА_2 з 5.07.2010р. працюючи помічником лікаря-епідеміолога СЕС Погребищенського району, у період часу з 23.12.2008р. по 9.10.2012р. була зареєстрована в Погребищенській районній державній адміністрації Вінницької області як фізична особа підприємець та здійснюючи підприємницьку діяльність від свого імені, подала до Іллінецької МДПІ (Погребищенського відділення) податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця, відповідно до якої вона протягом 1 кварталу 2012 року отримала дохід від підприємницької діяльності в сумі 3212 грн., на даний час підприємницькою діяльністю не займається, з посади помічника лікаря-епідеміолога Погребищенської районної санітарно-епідеміологічної станції звільнилася за власним бажанням.

Відповідно до п. 12 Положення про державний санітарно - епідеміологічний нагляд в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1999 №1109, до інших посадових осіб віднесені помічники лікарів державної санітарно-епідеміологічної служби, які здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, мають права, зазначені у пп. 1-3, 12-13 п. 10 цього Положення, а у пп. 15 - щодо складання акта і протоколу про порушення санітарного законодавства.

ОСОБА_2, будучи помічником лікаря-епідеміолога СЕС за Посадовою інструкцією, затвердженою головним державним санітарним лікарем Бершадського району Вінницької області ОСОБА_4 (а.с.5) мала наступні завдання та обовязки: здійснення епіднагляду за осередком туберкульозу, розробка, організація та проведення заходів з боротьби і профілактики туберкульозу, контролювати охоплення новонароджених вакцинацією проти туберкульозу в пологових будинках, взяття на облік дітей, не щеплених БЦЖ на ФАПах, лікарських дільницях, амбулаторіях, контролювати перегляд проти показів до щеплень новонародженим та дітям відповідних вікових груп, контролювати повноту охоплення дітей туберкулінодіагностикою, контролює повноту охоплення та своєчасність проведення консультацій у лікаря фтизіатра дітей з позитивною реакцією манту, здійснювати контроль за рентгенологічним обстеженням віражних дітей і членів їх сімей, проведення їм хіміопрофілактики, здійснювати контроль за флюорографічними обстеженнями організованих контингентів, ГПР, а також за до обстеженням осіб зі змінами в легенях виявлених при флюорографії. Готувати звітність по даних питаннях щоквартально, здійснювати вибірковй контроль за повнотою проведення флюорографічного обстеження стаціонарних хворих та інші.

Повноваження щодо складання актів та протоколів про адміністративні правопорушення при виявленні порушень вимог санітарно-епідеміологічних норм та прийняття рішень про накладення стягнень у сфері санітарно-епідеміологічного благополуччя виконувала лише за дорученням посадових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 4 забороняється: займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної та суддівської практики, інструкторської практики із спорту).

Обмеження щодо сумісництва, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 4 цього Закону не поширюються на субєктів відповідальності за корупційні правопорушення, передбачених ч. 2 пп. "а" цієї статті, тобто на осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадових осіб юридичних осіб публічного права, які не зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, але одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджетів.

Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 7 «Про засади запобігання та протидії корупції» у разі якщо Конституцією і законами України для окремих посад встановлені спеціальні обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, то їх додержання забезпечуються за спеціальними процедурами.

Антикорупційне законодавство, чинне на момент працевлаштування ОСОБА_2 у СЕС Погребищенського району за сумісництвом, теж передбачало, що особи, які претендують на зайняття посади в системі державної служби або на виконання інших функцій держави, попереджаються про встановлені щодо них обмеження, проте працівники органів санепідемслужби не відносилися до переліку субєктів відповідальності за корупційні правопорушення.

Після набрання чинності з 01.07.2011р. Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_2, як помічник лікаря - епідеміолога, не попереджувалася про будь-які обмеження, передбачені цим Законом, зокрема і щодо сумісництва, і лише 17.10.2012р. після складання протоколу про корупційне правопорушення, була ознайомлена з обмеженнями встановленими Законом.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не відносилась до осіб, зазначених в пп. «ж» п. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», а була субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п. 2 пп. "а" цієї статті, тобто, відносилась до осіб, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відносно яких не встановлені обмеження щодо зайняття підприємницькою діяльністю.

З урахуванням наведеного, фактичних обставин справи, суд вважає, що відносно ОСОБА_2 адміністративне провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 172-4 КпАП України, яке за характером відноситься до умисних, підлягає закриттю за відсутністю події і складу правопорушення, на підставі п. 1 ст. 247 цього Кодексу.

На підставі наведеного, ст. ст. 1, 4, 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», керуючись ч. 1 ст. 172-4, ст. ст. 245, п. 1 247, 251, 280, 283, 284 КпАП України,-

Постановив:

Відносно ОСОБА_2 адміністративне провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-4 КпАП України, провадженням закрити за відсутністю події і складу правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення через Погребищенський районний суд Вінницької області.

Суддя