Справа № 705/1117/12
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2012 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді Дідика В.М., розглянувши апеляційну скаргу на постанову судді Іршавського районного, суду Закарпатської області від 14 травня 2012 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162-1 КУпАП щодо ОСОБА_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого головним бухгалтером товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт», -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом № 39/22-30 серія АА №395106 від 17.04.2012 р. про адміністративне правопорушення, при розгляді матеріалів документальнної планової виїзної перевірки № 80/23-50/00176265 від 07.02.2012 р, товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт» (с. Ільниця, вул.. Радянська. 75 Іршавського району Закарпатської області) встановлено, що головний бухгалтер ТзОВ «Лігніт» ОСОБА_2, вчинив правопорушення - неповернення виручки в іноземній валюті всупереч вимогам ст. і Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР, шо призвело до нарахування пені в сумі 7891,88 грн., відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 162-1 КУпАП.

Відповідно до Акту перевірки від 07.02.2012 року №80/23-50/00176265 вбачається, шо станом на 30.09.2010 року ТзОВ «Лігніт» при розрахунках з фірмою «AG Commerce); spol s.r.o" (Словаччина) заборгованості немає. За перевірений період (01.10.2010 - 30.09.2011 р.) згідно з укладеним контрактом експортовано на адресу зазначеної фірми бурого вугілля (код товару НОМЕР_1) на загальну суму 6566,0 Євро, що відповідно складає 74238,38 грн. на дату здійснення операції. Валютні кошти в оплату за експортований товар надійшли шляхом банківського переказу на валютний рахунок ТзОВ «Лігніт» в загальній сумі 3500 Євро, тобто валютна виручка за експортовану продукцію надійшла несвоєчасно та в неповному обсязі, а саме в сумі 3066.0 Євро, шо відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки та становить 7891,88 гри. Таким чином, станом на 27.01.2012 року, ТзОВ «Лігніт» рахувалась дебіторська заборгованість при розрахунках фірмою «AG Соmmеrсе» spol s.r.o" в сумі 3066,0 Євро.

Постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області в 14 травня 2012 року ОСОБА_2 за ст. 162-1 ч. 1 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розімі 10 200, грн.

В апеляційній скарзі від 31 травня 2012 року ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати постанову, закривши провадження в справі, мотивуючи це тим, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2012 року був пропущений ним з поважних причин оскільки в період з 14 травня 2012 року по 25 травня 2012 року перебував у службовому відрядженні. Постанову суду апелянт вважає незаконною та винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне. Триваюче правопорушення, що мало місце з 15.11.2011 року по 01.02.2012 року було виявлено в ході податкової перевірки станом на 27.01.2012 року та зафіксоване в акті перевірки від 07.02.2012 року № 80/23-50/00176265. Відтак, на момент розгляду справи суддею Іршавського районного суду Закарпатської області та винесення постанови від 14 травня 2012 року закінчився строк притягнення до відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП. Поряд з цим апелянт стверджує, що постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25 травня 2012 року директора ТзОВ «Лігніт» ОСОБА_3 за те саме правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності також за ч.1 ст. 16 КУпАП, що свідчить про притягнення до юридичної відповідальності за одне правопорушення двох осіб та є порушенням норми прямої дії Конституції України - статті 61, якою передбачено, що ніхто не може бути притягнути до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Перевіривши матеріали справи,, апеляційний суд прийшов до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а постанову судді першої інстанції - скасуванню, з таких підстав.

Враховуючи те, що причини пропущення встановленого ст. 289 КУпАП строку оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення були зумовлені перебуванням апелянта в період з 14 травня 2012 року паї травня 2012 року у службовому відрядженні, що відповідно підтверджуся Наказом ТзОВ «Лігніт» від 14.05.2012 р. ,Кд 33-відр., вимога скаржник про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП, завданням провадження в справі адміністративне правопорушення і обов'язком органу, який її розглядає зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Докази, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, цей орган оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа), згідно з статтею 280 КУпАП, зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колектив/, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, диспозицією частини 1 статті 162-1 КУпАП визначено склад адміністративного правопорушення, що полягає в умисному ухиленні службових осіб підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності або громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від повернення в Україну у передбачені законом строки виручки в іноземній валюті від реалізації на експорт товарів (робіт, послуг) або інших матеріальних цінностей, отриманих від цієї виручки, а також умисному приховуванні будь-яким способом такої виручки, товарів або інших матері альних цінн остей.

З аналізу постанови від 14 травня 2012 року вбачається неповнота та необ'єктивність з'ясування обставин справи, оскільки суддею не вмотивовано умисний характер дій апелянта, тобто усвідомлення протиправного характеру дії чи бездіяльності, передбачення її шкідливих наслідків та бажання чи свідоме допускання настання таких; не обґрунтовано протиправність дій саме ОСОБА_1 я Л.І. як головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт», суспільно шкідливих наслідків таких дій та причинного зв'язку між ними.

Всупереч вимогам ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, суддею районного суду при судовому розгляді не було всебічно, повно й об'єктивно з'ясовано всі обставини справи та не було досліджено питання, чи наявний склад адміністративного правопорушення в діях особи, чи підлягає особа адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, шо передбачає вирішення справ відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідними органами державної влади на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

В постанові не наведено, якими саме умисними діями (бездіяльністю що б входили до компетенції головного бухгалтера товариства з обмежиною відповідальністю «Лігніт», тобто до сукупності повноважень, прав та обов'язків посадової особи, які вона зобов'язана використовувати для виконання своїх функціональних завдань, допущено неповернення виручки в іноземній валюті, та відповідно призвело до нарахування пені в сумі 789, 88 грн. Наведене свідчить про необгрунтовані;ть постанови посиланням на наявні з матеріалах справи докази, які б повністю підтверджували винуватість особи у вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з статтею 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів 'України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником, так і іншими особами.

Апеляційним судом встановлено, що згідно з постановою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 25.05.2012 року (справа № 705/1301/12) директора товариства з обмеженою відповідністю «Лігніт» ОСОБА_3 за неповернення виручки в іноземній валюті, що призвело до нарахування пені в сумі 7891,88 грн. на підставі ст. 162-1 чЛ КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальноссті та накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн.

Наведене свідчить про неповноту дослідження всіх обставин справи неврахування судом принципу індивідуалізації юридичної відповідальності особи.

Так, згідно з статтею 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (підпункт 4.2 пункту мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 шодо офіційного тлумачення положень частики першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справи про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) N 23-рп/2010 від 22.12.2010).

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю- через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, на підставі наведеного, суддею районного суду при винесенні постанови обставини справи детально з'ясовані не були, висновок

вчиненні адміністративного правопорушення

щодо винуватості ОСОБА_1 я Л.І.

зроблено поверхнево, без належної мотивації та посилання на докази, які б об'єктивно та всебічно підтверджували наявність складу правопорушення & діях апелянта, що відповідно призвело до неправильного вирішення справи. Вину головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю «Лігніт» ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не доведено, що свідчить про наявність підстав для скасування постанови та закриття провадження в справі.

Таким чином, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВ И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Іршавського районного суду Закарпатської області еід 14 травня 2012 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.І ст. 162»і КУпАП України.

Постанову судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2012 року, згідно з якою ОСОБА_1 за ст. 162-1 ч. 1 КУпАП притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. - скасувати та закрити провадження з справі на підставі п.1 ч.І ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, с остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя