Справа № 3/1214/1333/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.06.2012 року м. Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Луганської області Дядько Л.І., за участю прокурора Шаммієва А.Ф., розглянувши матеріали, які надійшли від ТДІП Луганської області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючу головним бухгалтером ТОВ Лізинг Інвест, проживаючу в ІНФОРМАЦІЯ_3,

за правопорушення, передбачене ст. 41 ч. 1 КУпАП, -

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно протоколу перевірки додержання законодавства про працю № 12-09-151/0035 від 29.05.2012 року, проведеної головним державним інспектором праці ОСОБА_2, встановлені порушення головним бухгалтером ТОВ Лізинг Інвест так згідно штатних розписів встановлено, що за період з 01.01.2011 року по 01.04.2012 року при збільшенні розміру мінімальної заробітної плати, розміри посадових окладів спеціалістів, фахівців і місячні оклади робітників не переглядалися в сторону збільшення у зв`язку з тим, що були встановлені виходячи із 1130 грн., що перевищувало фактично встановлений розмір мінімальної зарплати. Протягом 2011 року штатні розписи переглядалися тільки у зв`язку із введенням нових штатних одиниць. Тому починаючи з травня 2011 року працівникам необхідно було проводити індексацію зарплати у зв`язку з інфляцією. Так у травні 2011 року заробітна плата повинна була бути проіндексована на індекс 2,3%, у червні, липні 2011 року - на індекс 3,6 %, з серпня 2011 року по березень 2012 року на індекс 4,9% але фактично індексація не нараховувалася, що є порушенням вимог ст. 33 Закону України Про оплату праці, Про внесення змін до закону України Про індексацію грошових доходів населення п. 5 ПКМУ від 17.07.2003 року № 1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення.

При нарахуванні працівникам заробітної плати за час щорічної відпустки середня заробітна плата не коригується на коефіцієнт підвищення окладів. Наприклад:

-ОСОБА_3, юрисконсульту, надана щорічна відпустка на 24 календарних дні з 04.05.2012 року по 28.05.2012 року. При нарахуванні середнього заробітку взята заробітна плата за останні 12 місяців роботи з травня 2011 року по квітень 2012 року:

- за травень 2011 року нарахована в розмірі посадового окладу 1250 грн.;

-за червень 2011 року в розмірі 1204,07 грн.;

-за липень 2011 року березень 2012 року - щомісячно нарахована в розмірі посадового окладу 1250 грн.;

-за квітень 2012 року нарахована в розмірі посадового окладу, встановленого з 01.04.2012 року 1700 грн. Таким чином ОСОБА_3 середня заробітна плата за час щорічної відпустки нарахована без коригування на коефіцієнт підвищення окладу з 01.04.2012 року, що не відповідає вимогам п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого ПКМУ від 08.02.1995 року № 100 із змінами та доповненнями, якою передбачено, що у випадках підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також рішеннями, передбаченими в колективних договорах(угодах) як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

При звільненні працівників, які працювали за сумісництвом, їм не нараховувалась компенсація за всі дні невикористаної щорічної відпустки, так ОСОБА_4, працювала за сумісництвом з 01.03.2012 року і звільнена 12.03.2012 року. При звільненні, компенсація за 1 день щорічної відпустки нарахована не була, що є порушенням ст. 83 КЗпП України та ст. 24 Закону України Про відпустки.

ОСОБА_1 у суді винною себе в скоєнні адміністративного правопорушення визнала, щиро розкаялася, зобов'язалася не припускати вказаних недоліків.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що вина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, знайшла своє повне підтвердження в суді. Дії ОСОБА_1 за ознаками ст. 41 ч. 1 КУпАП кваліфіковані правильно, оскільки вона порушила вимоги законодавства про працю.

При накладенні стягнення, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність: ОСОБА_1 працює, свою провину усвідомила, щиро розкаялася.

В якості обставин, що пом'якшують відповідальність правопорушниці згідно зі ст. 34 КУпАП, суд приймає до уваги повне визнання своєї провини правопорушницею, щире розкаяння винної.

Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення згідно ст. 35 КУпАП, суд не вбачає.

Суд, заслухавши пояснення правопорушниці, думку прокурора Шаммієва А.Ф., дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що ОСОБА_1 слід призначити стягнення у вигляді мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією ст. 41 ч.1 КУпАП, що є достатньою мірою відповідальності з метою її виховання, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 41 ч. 1, 221, 284, 285, 289, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Піддати ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, адміністративному стягненню у вигляді штрафу у сумі 510 (п'ятсот десять) гривень.

Постанову може бути оскаржено протягом десяти днів з дня її винесення до Апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд.

Суддя: Л.І.Дядько