Справа № 1323/3-3299/11 Головуючий у 1 інстанції: Гулкевич О.В.
Провадження № 33/1390/246/12 Доповідач: Гончарук Л. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2012 року апеляційний суд Львівської області в складі:

судді Гончарук Л.Я.

з участю правопорушника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляцію ОСОБА_1 на постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2012 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 тис. 600 грн. в дохід держави.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 11 грудня 2011р. о 20 год. 40 хв. на 8 км + 885 м автодороги Стрий-Чернівці, керуючи транспортним засобом марки "КІА Sportage", р/н НОМЕР_1, в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п.п.2.9 "а", 16.11 ПДР України, а саме: рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу марки "ВАЗ 2106", р/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, що призвело до зіткнення транспортних засобів, внаслідок чого обидва автомобілі отримали технічні пошкодження.

В апеляції ОСОБА_1 покликається на те, що не погоджується як з доказами по справі, викладеними в протоколі серії ВС №192484 про адміністративне правопорушення та схемі ДТП, так і з рішенням Стрийського міськрайонного суду від 20 лютого 2012 pоку, що стосуються вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначає, що після прибуття на місце ДТП працівників ДАІ він виклав їм свої міркування стосовно обставин ДТП та вказав, що рухався відповідно до вимог встановлених на даній ділянці дороги, дорожніх знаків та горизонтальної дорожньої розмітки, отже ПДР не порушував. Натомість водій автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_2 не виконав вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.13, рухаючись по рівнозначних дорогах, не дав дорогу ТЗ, що наближався до нього з правого боку, тобто порушив вимоги п. 16.12 ПДР (на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч), що й стало причиною ДТП. Його зауваження працівником ДАІ не були взяті до уваги і відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення.

Ці ж міркування він виклав під час судового засідання, пояснивши, що працівниками ДАІ відносно нього було зайнято односторонню позицію. Про це свідчить те, що на схемі ДТП, яка є додатком до протоколу, невірно відображено окремі деталі, що свідчить про вибірковість у здобутті та оцінці доказів і робить їх (схему та протокол) недійсними і тому вони, як мінімум, не можуть бути визнані доказом у справі, а насправді свідчать про очевидну вину водія ВАЗ 23106 ОСОБА_2 Так, зокрема, на схемі ДТП відсутні дорожні знаки та горизонтальна дорожня розмітка, які регулюють дорожній рух у напрямку з міста Стрий, тобто в тому напрямку в якому рухався автомобіль ВАЗ 2106, згідно цих дорожніх знаків головною дорогою є смуга руху в напрямку м. Чернівці, а не в напрямку міста Моршин чи в напрямку АЗС. Натомість на схемі вказано, що він рухався по середній смузі руху, тобто по тій, на якій мається дорожня розмітка 1.13 (вказує на місце, де водій у разі потреби повинен зупинитися і дати дорогу ТЗ, що рухаються по перехрещеній дорозі), що не відповідає дійсності, оскільки він рухався по правій крайній смузі руху, на якій такої розмітки не нанесено, а нанесено горизонтальну дорожню розмітку 1.7 (позначає смуги руху, а також напрямок головної дороги в межах перехрестя). На його питання в ході судового засідання до працівника ДАІ, який складав схему ДТП та протокол та до водія ОСОБА_2, з яких міркувань вони виходили, коли вказували, що водій ОСОБА_2 рухався по головній дорозі вони відповіли, що такий напрямок головної дороги вказаний дорожнім знаком, що встановлений на дорозі з боку м. Чернівці. Те, що ОСОБА_2 виїжджав на кільцеву розв'язку з боку міста Стрий їх абсолютно не турбувало. Також ним було подано суду фотознімки ділянки дороги на місці ДТП, що наочно підтверджували розташування дорожніх знаків та горизонтальної дорожньої розмітки (клопотання про приєднання до справи доказів від 16.01.2012 p.), на які також не було звернуто жодної уваги.

Припускаючи, що організація дорожнього руху на даній ділянці дороги не відповідає умовам безпеки дорожнього руху, він отримав викопіювання цієї ділянки дороги із управління служби доріг у Львівській області та заявив клопотання суду про призначення судової експертизи по справі з метою з'ясування об'єктивних обставин ДТП. З незрозумілих причин у задоволенні цього клопотання було відмовлено..

Однак, з огляду на вимоги ПДР та обставини викладені вище зовсім не є очевидними ті обставини, що водій ОСОБА_2, рухаючись по дорозі на якій встановлена горизонтальна дорожня розмітка 1.13 (вказує на місце, де водій у разі потреби повинен зупинитися і дати дорогу ТЗ, що рухаються по перехрещеній дорозі) знаходився на головній дорозі тільки через те, що на зовсім іншій, ділянці дороги (у напрямку з м. Чернівці) встановлений знак пріоритету. Навпаки, він бачив що водій ОСОБА_2 рухається із міста Стрий, виїжджаючи на кільце покидає головну дорогу і знаходиться на другорядній дорозі, тому повинен керуватись п 16.12 ПДР (на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч), Ці елементи дороги дорожні знаки та горизонтальну дорожню розмітку він добре бачив, оскільки вони знаходились по ходу мого руху, а не на зовсім іншій ділянці дороги, як у випадку з ОСОБА_2 ОСОБА_2 же, з'їжджаючи з головної дороги, повинен був керуватись також і п. 16.14 ПДР (якщо головна дорога на перехресті змінює напрямок, водії транспортних засобів, які рухаються по ній, повинні керуватися між собою правилами проїзду перехресть рівнозначних доріг), тобто дати дорогу ТЗ, що наближався справа, оскільки жодних знаків пріоритету для нього, після з'їзду з головної дороги не було.

Всі ці обставини вказують про односторонній та упереджений розгляд цієї адміністративної справи у суді першої інстанції. Таке рішення суду першої інстанції поклало б на нього обов'язок відшкодувати водію ОСОБА_2 матеріальні збитки, завдані внаслідок пошкодження його ТЗ, а це несправедливо, оскільки ДТП сталась або з вини водія ОСОБА_2 або через недотримання вимог безпеки при організації дорожнього руху на даній ділянці дороги.

Вважає, що своїм рішенням суд позбавив його можливості надати відповідні докази для послідуючого встановлення фактичних обставин справи та винесення справедливого та неупередженого рішення, що є грубим просить скасувати постанову в частині притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.16.11. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу цього правопорушення та прийняти нову постанову.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_1 про підтримання апеляції, потерпілого ОСОБА_2, який заперечив апеляцію та просить постанову судді залишити без зміни, свідка інспектора ДПС старшого сержанта міліції ОСОБА_3, який ствердив правильність протоколу та схеми пригоди, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, суд приходить до висновку, що така задовольненню не підлягає.

Хоча ОСОБА_1 свою вину у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не визнав, така стверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії ВС1 №192484 від 11 грудня 2011 року, схемою пригоди (а.с.3), яка ніким не оскаржувалась у встановленому законом порядку, поясненнями другого учасника ДТП ОСОБА_2 який ствердив , що рухався по головній дорозі, водій ОСОБА_1 рухаючись по другорядній дорозі мав його пропустити , що відображено в схемі пригоди. Аналогічні пояснення в суді апеляційної інстанції дав допитаний судом інспектор ДПС ОСОБА_3 Скоєння правопорушення за ст.. 130 ч.1 КУпАП ним не оспорюється.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя міськрайонного суду підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і за ст. 124 КУпАП, яку він оспорює.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови судді місцевого суду.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП України, суд,

постановив:

постанову судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20 лютого 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 тис. 600 грн. в дохід держави, залишити без зміни, а його апеляцію без задовольнення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_4

апеляційного суду

Львівської області