АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2012 року м. Чернівці

Суддя судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області Підгорна С.П. з участю прокурора Балук О.М. та адвоката ОСОБА_1, розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Чернівці від 21 лютого 2012 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цією постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець села Молодія Глибоцького району Чернівецької області, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючий начальником відділу перспективного розвитку та міжнародного співробітництва Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів, притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 та ч.2 ст.172-4 КпАП України та на нього накладено стягнення за ч.2 ст. 172-4 КпАП України у виді штрафу в сумі 1700 гривень з конфіскацією отриманого доходу в сумі 1522 гривень.

Згідно постанови судді Іфтодій І.М., який згідно з підпунктом «ж»п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" є суб'єктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч інтересам служби і держави, в порушення вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.7 цього Закону здійснює сумісництво, а саме обіймає посаду начальника відділу перспективного розвитку та міжнародного співробітництва Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів та безпосередньо займається підприємницькою діяльністю та здійснює керівництво ПП «Ай Лайк-тур» як єдиний його засновник, що має на меті одержання прибутку, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.172-4 КпАП України.

Справа № 2490/33-32/2012 р. Головуючий у І інстанції: Гончарова І.М.

Категорія: ст.172-4 КУпАП Доповідач: Підгорна С.П.

Адвокат ОСОБА_1 в апеляції в інтересах ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення. На думку апелянта Дністровсько-Прутське басейнове управління водних ресурсів не входить в структуру органів державної влади, тому ОСОБА_2 не може бути суб'єктом відповідальності за корупційне правопорушення, передбачене ст.4 ч.1 п.1 підпункту «ж»Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". Також вказує на те, що право керівництва приватним підприємством було передано іншій особі, він не був повідомлений про обмеження щодо сумісництва, будь-якого доходу не отримував, оскільки отриманий прибуток залишився на рахунку фірми, і по справі збігли строки накладення адміністративного стягнення.

Вивчивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляції, вважаю, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до наказу № 87-к від 27 липня 2010 року ОСОБА_2 переведений постійно на посаду начальника відділу перспективного розвитку та міжнародного співробітництва Дністровсько-Прутського басейнового управління водних ресурсів (а.с.63), де працював станом на листопад 2011 року. Згідно Положення про відділ перспективного розвитку та міжнародного співробітництва Дністровсько-Прутське БУВР є структурним підрозділом Дністровсько-Прутського БУВР у галузі управління водними ресурсами, яке діє на підставі Положення про Дністровсько-Прутське басейнове управління водних ресурсів, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України № 127 від 03 серпня 2011 року та є бюджетною неприбутковою організацією і належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у галузі розвитку водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України (а. с. 15-16, 9-14). Державне агентство водних ресурсів України (Держводагенство України) є центральним органом державної влади, входить до системи органів виконавчої влади, Положення про яке затверджено Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 453 (а. с. 5-8).

Отже, висновок судді районного суду про те, що ОСОБА_2 є посадовою особою органу державної влади, яка зазначена у підпункті «ж»пункту 1 частини1 статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»та субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, правильний. Заперечення апелянтом цього факту вважаю неспроможними.

Як видно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців на час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 зареєстрований як засновник та керівник приватного підприємства «Ай Лайк-тур»(а. с. 20-21, 101-103). ОСОБА_3 як керівник ПП «Ай Лайк-тур»представляв підприємство у відносинах з іншими органами, підприємствами і організаціями, реалізовував туристичну продукцію на підставі договірних відносин з ТОВ «Туртесс Тревел»та ТОВ «Аккорд-тур, подавав у органи ДПІ у Чернівецькій області розрахунки сплати єдиного податку та податкові декларації, де зазначено, що ним у 2011 році отримано дохід від реалізації туристичного продукту в сумі 1622 гривні.

Відповідно до ч.1 п.1) статті 7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»особам, зазначеним у пункті 1 частини 1 статті 4 цього закону забороняється займатися підприємницькою діяльністю. За такі дії передбачена відповідальність за ч.1 ст.172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, вважаю, що ОСОБА_2 як посадова особа іншого органу державної влади порушив заборону про зайняття підприємницькою діяльністю та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-4 КпАП України.

Рішення засновника приватного підприємства «Ай Лайк-тур»про передачу цього приватного підприємства у власність іншій особі датоване 17 листопада 2011 року (а. с. 95), тобто після складання відносно ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення.

Частина 2 статті 172-4 КпАП України передбачає відповідальність за порушення особою (субєктом корупційного правопорушення) встановлених законом обмежень щодо входження до складу органу управління чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку. У матеріалах адміністративної справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 входив до складу органу управління чи наглядової ради якого-небудь підприємства чи організації, а тому вважаю, що районний суддя неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-4 КпАП України і в цій частині постанова судді районного суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.38 КпАП України адміністративне стягнення за вчинення корупційного правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Протокол про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення складений 07 листопада 2011 року і на час винесення суддею районного суду постанови про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення збігли передбачені законом строки для накладення такого стягнення. А тому вважаю, що постанова судді в частині накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді штрафу та конфіскації отриманого доходу від підприємницької діяльності підлягає скасуванню.

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КпАП України є підставою для закриття провадження у справі (пункт 7 ст.247 КпАП України).

На підставі наведеного та керуючись ст.294, 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляцію адвоката ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Шевченківського районного суду міста Чернівців від 21 лютого 2012 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі ч.3 ст.38 КпАП України провадження по справі закрити у звязку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Cуддя Апеляційного суду

Чернівецької області ОСОБА_4.