№ провадження 33/490/240/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія: Головуючий у 2-й інстанції - Румянцев П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Румянцев П.О. у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську за участю особи, яка подала апеляційну скаргу та її адвоката ОСОБА_2, розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2012 року, якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого на посаді начальника відділення кримінальної міліції у справах дітей Синельникіського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімсот пятдесяти гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області було визнано ОСОБА_4 винним у тому, що він, будучи начальника відділення кримінальної міліції у справах дітей Синельникіського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області, тобто субєктом корупційного правопорушення, 13 грудня 2011 року приблизно о 15 годині 40 хвилин у своєму службовому кабінеті №308, у будівлі Синельниківського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області, за адресою вул. Виконкомівська 36 у м. Синельнікове, отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду у розмірі 1500 гривень за не порушення відносно нього кримінальної справи, чим порушив ст. 6 ЗУ Про засади запобігання та протидії корупції.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу 12 березня 2012 року, у строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП. У апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови та закриття справи через відсутність складу адміністративного проступку.

На переконання апелянта, справу розглянуто з порушенням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, судом не були зясовані усі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного її вирішення, у звязку з чим його помилково було визнано винним. Так, суд при притягненні до відповідальності не переконався у належності доказів його вини, а наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності не доводять його вину. Крім цього, органом досудового слідства при складанні матеріалів справи були допущенні грубі порушення процесуального права, які суттєво впливають на обєктивність наявних по справі доказів.

Перевіривши матеріали справи у межах апеляції, доводи, якими вмотивована апеляційна скарга, заслухавши апелянта та його адвоката, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України, а саме ст. 62, закріплений принцип презумпції невинуватості, тобто обовязок доводити вину покладено на орган який притягує до відповідальності, а не зворотне. Дотримуючись зазначеного принципу, суд у відповідності до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП зобовязаний повно та всебічно зясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи вина особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення. Встановити істину по справі необхідно з аналізу усіх наявних доказів, які, згідно до чинного законодавства, представляють собою фактичні дані, які підтверджують або спростовують ті чи інші обставини і мають суттєве значення для вирішення справи по сутті. Однією з особливостей доказів є те, що вони повинні бути отриманні у встановленому законом порядку та відповідати своїй формі, в іншому випадку вони не можуть визнаватися такими.

Міськрайонний суд, визнавши вину ОСОБА_3 доведеною, в основу своїх висновків поклав: пояснення ОСОБА_5 та понятих, протокол огляду, а також матеріали характеризуючи його особу.

Проте з зазначеними висновками суду погодитись не можливо.

Так, із матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 дійсно звернувся з заявою до УВБ щодо вимагання у нього працівником міліції - ОСОБА_3 1500 гривень за не порушення кримінальної справи, по якій ОСОБА_3 проводив дослідчу перевірку. При цьому, ОСОБА_5 було надано працівникам прокуратури копії банкнот, які планувалися для передачі та диск з звукозаписом розмов, котрі органом дізнання не були належним чином оформлені. Наявним протоколом огляду зафіксовано факт виявлення та вилучення у кабінеті ОСОБА_3 30 банкнот номіналом по 50 гривень.

Крім цього, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_2 категорично заперечували причетність до інкримінованого йому проступку. Апелянт зазначивши, що дійсно того ж дня він зустрічався у своєму кабінеті з ОСОБА_5, але ніяких грошових коштів у нього не вимагав і не брав; про походження зазначених коштів йому не відомо, і вважає їх провокацією.

Прокурор у судове засідання апеляційного суду не зявився про час та місце перегляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, жодних клопотань про відкладання слухання справи від нього не надходило. З урахуванням зазначеного є достатні підстави провести перегляду справи у відсутність прокурора.

З аналізу матеріалів справи, якими доказувалася вина ОСОБА_3, вбачається їх необґрунтованість та необєктивність.

Оскільки, лише тільки пояснення ОСОБА_5 прямо вказували, що ОСОБА_3 вимагав у нього неправомірну вигоду: грошові кошти у розмірі 1500 гривень, за не порушення кримінальної справи. При цьому, свідчення ОСОБА_5, заінтересованої особи, жодними іншими належними по справі доказами не підтверджуються, і суперечать пояснення ОСОБА_3 Поясненнями понятих та протоколом огляду лише підтверджується факт виявлення та вилучення у кабінеті ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 1500 гривень, жодних інших даних про їх походження вони не зазначають.

Поряд з цим, залишається не вирішеним і недоведеним субєктивна сторона вчиненого, тобто чи дійсно особа мала умисел на отримання неправомірної вигоди, у чому він (умисел) виразився, чим це підтверджується, а також чи дійсно була отримана така вигода. Наявна у справі роздруківка аудіозапису розмов не дає можливості ідентифікувати осіб, тобто органом досудового слідства не було проведено відповідних експертиз на належність голосів.

З огляду на виявлені недоліки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що справу було розглянуто з порушеннями вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, наявним по справі доказам не було дано належної оцінки, а усі обставини, які повинні бути зясовані, зясовані не були, у звязку з чим суд передчасно прийшов до висновку про винуватість апелянта, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Тому, з урахуванням наведених доводів, постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, через брак та сумнівність наявних по справі доказів, які б свідчили про склад адміністративного проступку у діях апелянта.

Керуючись ст. ст. 247, 252, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2012 року задовольнити.

Постанову судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2012 року, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімсот пятдесят гривень скасувати, а провадження по справі закрити через відсутність складу адміністративного проступку, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6