Код суду 0527 № 0527/3581/2012
П О С Т А Н О В А

14 травня 2012 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суду Донецької області у складі головуючого судді Леміщенко О.О., при секретарях Мінченко Н.П., Максімовій Н.О., за участю прокурора Алімової Л.Д., захисника ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли з ОСОБА_2 міжрайонної прокуратури про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який працює на посаді інспектора дозвільної системи ОСОБА_2 УМВС України в Донецькій області, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2

за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КпАП України,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 12.04.2012 року, у період з 28.02.2012 року по 01.03.2012 року інспектор дозвільної системи ОСОБА_2 УМВС України в Донецькій області ОСОБА_3, який відповідно до п.п. «д»п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, всупереч ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», в ході виконання покладених на нього обовязків, використовуючи свої службові повноваження та повязані з цим можливості, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, неправомірно надав перевагу фізичній особі ОСОБА_4 у звязку з неприйняттям заходів щодо вилучення мисливської рушниці без складання передбачених діючим законодавством процесуальних документів та не притягнення до адміністративної відповідальності за зберігання та носіння рушниці без відповідного дозволу, при наступних обставинах:

28.02.2012 року приблизно о 15 годині, ОСОБА_5 разом з інспектором дозвільної системи ОСОБА_2 УМВС України в Донецькій області ОСОБА_6 на службовому автомобілі ВАЗ 21093 приїхали до с. Русин Яр, де знаходились дільничні інспектори Сорока І.М. та Петренко П.В., а також мисливці ОСОБА_7 і ОСОБА_4 У ОСОБА_4 були відсутні дозвільні документи на рушницю. ОСОБА_5 вилучив рушницю у ОСОБА_8 без складання передбачених законодавством процесуальних документів (протоколу огляду та вилучення мисливської рушниці), при цьому наступного дня, 29.02.2012 року, коли ОСОБА_4 звернувся з вказаного питання до ОСОБА_5, який знаходився у своєму службовому кабінеті, той запропонував вийти на вулицю. Приблизно о 15 годині 20 хвилин, 29.12.2012 року, знаходячись на вулиці біля приміщення ОСОБА_2 УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_5 запропонував свою допомогу у вирішенні питання за 2000 грн.

01.03.2012 року ОСОБА_4 разом з єгерем ОСОБА_9 приблизно о 15-00 год. зайшли до службового кабінету ОСОБА_5, де ОСОБА_4 пояснив, що на даний час у нього немає всієї суми, а тому за не складання протоколу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КпАП України, 01.03.12 року ОСОБА_5 отримав від останнього у якості хабара 300 грн., які було виявлено та вилучено 02.03.2012 року працівниками УВБ ГУМВС України в Донецькій області при огляді його службового кабінету.

26.03.2012 року постановою ОСОБА_2 міжрайонної прокуратури за даним фактом у відношенні ОСОБА_5 відмовлено в порушення кримінальної справи за ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 364 КК України у звязку з малозначністю, 12.04.2012 року складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-2 КпАП України, який направлено на розгляд до суду 13.04.2012 року.

В судовому засіданні ОСОБА_5 своєї вини в скоєнні даного правопорушення не визнав, суду пояснив, що до 13.04.2012 року він працював на посаді інспектора дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області. 28.02.2012 А.О. на службовому автомобілі ВАЗ 21093 виїхали до вказаного місця. На підїзді до с. Русін Яр вони побачили чотирьох осіб, в подальшому це виявилися мисливці ОСОБА_7 та ОСОБА_4, а також дільничні інспектори міліції ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ОСОБА_4 він знав раніше, оскільки ОСОБА_4 володів газовим пістолетом і мав на це відповідний дозвіл. На той час, як вони підїхали, дільничні інспектори вже вилучили рушницю, на яку в ОСОБА_4 не було дозволу, і вона була в багажнику їх службового автомобіля. Він пояснив, що для того, щоб встановити, хто є власником виявленої рушниці, необхідно поїхати до міського відділу міліції, тому забрав рушницю та переклав її до багажника автомобіля ВАЗ 21093, на якому вони приїхали. Пізніше було встановлено, що ця рушниця належить особі, яка перебуває в Криму, тому наступного дня, 29.02.2012 року, він передав рушницю на зберігання до камери зберігання зброї ОСОБА_2 Цього ж дня, 29.02.2012 року, він чергував на роботі, до нього в кабінет приїхав ОСОБА_4, також зайшов дільничний інспектор Сорока. ОСОБА_4 в той час оформлював на себе дозвіл на мисливську рушницю, тому інтересувався, що йому буде за те, що його було затримано з рушницею без дозволу. Ми йому розяснили, що буде проведена перевірка, та, можливо, відносно нього буде складено протокол за ст. 190 КпАП України. ОСОБА_11 дуже поспішав, тому довго не затримався. 01.03.2012 року, після обіду, ОСОБА_4 знову приходив до нього в кабінет, умовляв не складати відносно нього ніяких протоколів, оскільки боїться, що йому не дадуть дозвіл на рушницю. Під час бесіди в кабінеті крім них двох знаходились також інспектори Поляцковий та Чуприна. Ніяких грошей він у ОСОБА_4 він не вимагав, а ОСОБА_4 йому нічого не передавав. Раніше, в телефонній розмові з ОСОБА_9, він казав, що випадок з рушницею може коштувати ОСОБА_4 1000 грн., але він мав на увазі штрафні санкції, які йому потрібно буде заплатити в разі складання протоколів. 02.03.2012 року він та інспектори Поляцковий і ОСОБА_6 перебували в с. Каліново Костянтинівського району по роботі, приблизно о 12 годині йому на мобільний телефон подзвонив черговий по міськвідділу та сказав, що їм терміново потрібно повернутися на роботу, тому що виникла необхідність перевірити камеру зберігання зброї. До відділку міліції вони повернулися близько о 13 години, їх біля кабінету чекали два працівника служби внутрішньої безпеки. Цих працівників він знав в обличчя раніше, оскільки стикався з ними в звязку з виконанням службових обовязків, вони і раніше проводили перевірки його роботи, були деякі зауваження, але ніяких конфліктів між ними ніколи не було. Коли відкрили кабінет, то працівники служби внутрішньої безпеки почали обшукувати кабінет, меблі, одяг в шафах. Причини такої своєї поведінки вони не назвали, документів на проведення обшуку не надали, дозволу на це в нього не питали, видати будь-які документи або гроші не пропонували. Він спробував перешкоджати їм, але до нього було застосовано психічний тиск. Фізичної шкоди йому завдано не було. В нього склалося таке враження, що працівники служби внутрішньої безпеки цілеспрямовано щось шукали. З кишені бушлату, який висів у шафі, один з працівників внутрішньої безпеки дістав грошові кошти в сумі трохи більше ніж 9000 грн. Ці гроші він та його колеги вже тривалий час добровільно збирали на ремонт службового автомобіля. Знайдені гроші були покладені на стіл, де знаходились приблизно дві години. Весь цей час з кабінету виходили та входили до нього різні особи і працівники внутрішньої безпеки, і він сам, і його колеги, гроші виходили в нього з кола зору. Весь цей час працівниками внутрішньої безпеки складалися якісь документи. Після спливу тривалого часу були запрошені двоє понятих. До цього понятих не було. Коли зайшли поняті, працівники внутрішньої безпеки дістали звідкись аркуш паперу, на якому були ксерокопії грошових купюр, та почали звіряти купюри з пачки на столі з аркушем. Понятим розповіли, де знайшли гроші, їх права не оголошували. З пачки були відібрані дві купюри 100 та 200 гривень, за якими ознаками йому не відомо, на купюрах ніяких позначок не було. Що це за купюри і як вони потрапили до загальної пачки, йому не відомо, пояснити з цього приводу нічого не може. Після того, як працівники внутрішньої безпеки все позаписували, вони залишила його кабінет. Через декілька днів, точно не памятає коли, йому зателефонували з прокуратури та повідомили, що необхідно зявитися та щось допрацювати з матеріалами. Стосовно його звинувачення в отриманні хабара він нічого не може пояснити, оскільки такого діяння не вчиняв. Вважає, що його звинувачують безпідставно.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 суду пояснив, що 29.02.2012 року, він це добре памятає, тому що це був останній день полювання, приблизно о 14 годині, він разом з ОСОБА_7, поїхали на полювання. Вони залишили автомобіль біля дороги на с. Русин Яр, а самі пішли вздовж лісосмуги. Коли вони вже пройшли приблизно 500 м від машини, то побачили, що до їх автомобіля підїхали працівники міліції. Це були дільничні інспектори Сорока та Петренко. Вони перевірили наші документи. У нього дозвільних документів на носіння зброї не було. Дільничні викликали телефоном інспекторів дозвільної системи. Через деякий час приїхали інспектори Хоружевський та Артем, прізвище не знає. Вони забрали в нього рушницю. На пропозицію вирішити питання без вилучення зброї та складання протоколу, нам сказали, що розмовляти будемо наступного дня. ОСОБА_5 зазначив, що вирішення питань обійдеться йому приблизно у 1000 грн., про це йому повідомив ОСОБА_7, сам він цієї розмови не чув, оскільки розмова велася телефоном. 01.03. 2012 року він та ОСОБА_9 приїхали до міськвідділу міліції, до дозвільної системи. В кабінеті були ОСОБА_11, Хоружевьский, Артем. Вони поговорили з ОСОБА_5, але потім їм сказали вийти, пояснили, що вони повинні переговорити між собою. Вони вийшли. Через деякий час до них вийшов ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_11 сказав, що 1000 грн. його не влаштовує, и ціна вирішення питання виросла до 2000 грн. Вони уїхали. В той же день, він зателефонував знайомому, імя якого говорити не бажає, та порадився, що робити в такій ситуації, оскільки у нього виникли підозри, що його обманюють. Йому розповіли, що він повинен зробити. Він зробив ксерокопію грошових купюр, взяв диктофон и наступного дня, 02.03. 2012, вранці, о 09 годині, знову приїхав до ОСОБА_5. Там він сказав, що віддати 2000 грн. зараз не може, є тільки 500 грн. Купюри були номіналом 2 штуки по 200 грн., и одна 100 грн. ОСОБА_5 погодився. Він поклав гроші на стіл і пішов. Все, що відбувалося в кабінеті, він записав на диктофон. Потім, о який годині точно не памятає, він зателефонував до Обласної служби внутрішньої безпеки, телефон «гарячої лінії»якої знайшов в Інтернеті, и все розповів, йому сказали, що передзвонять. Через деякий час йому дійсно зателефонували та працівники внутрішньої безпеки запропонували зустрітися. При зустрічі він ще раз їм все розповів, передав ксерокопії грошових купюр, звукозапис розмови, яку заздалегідь скопіював на диск. Працівники внутрішньої безпеки пропонували йому знайти ще 1500 грн. щоб передати ОСОБА_5 та зафіксувати це, але грошей я не мав. Що було далі йому не відомо. Додав також, що ніщо йому не заважало звернутися до служби внутрішньої безпеки одразу після того, як з нього стали вимагати гроші, але він цього не став робити. Якщо б йому повернули рушницю одразу, як він передав 500 грн., то він би нікуди і не звертався.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 суду пояснив, що працює на посаді старшого оперуповноваженого відділу внутрішньої безпеки по Донецькій області. 01.03.2012 року приблизно о 16 год. до них у відділ з заявою звернувся громадянин ОСОБА_4, який повідомив про факт дачі хабара працівнику дозвільної системи ОСОБА_5. ОСОБА_4 пояснив їм, що 28.02.2012 года він з братом в останній день полювання виїхав для відстрілу ліси на території Костянтинівського району. Для полювання він взяв у товариша рушницю. Вони виїхали в поле та розподілилися на дві групи: в першій групі був єгер та ще один хлопець, а в другій він з братом. Їх групи йшли на зустріч одна одній. Його та групу зустрів дільничний інспектор та став перевіряти документи на зброю, він не мав дозволу. Рушницю забрали, а з нього за «вирішення питання»вимагали гроші. З його пояснень також стало відомо, з ОСОБА_4 вимагали 2000 грн. В нього було тільки 500 грн., які він і передав ОСОБА_5. Раніше у ОСОБА_4 виникли підозри, що гроші в нього заберуть, а рушницю не повернуть, тому він, коли йшов на зустріч з ОСОБА_5, взяв диктофон, на який записав розмову з останнім, та зробив ксерокопію купюр, які планував передати ОСОБА_5. Коли ОСОБА_4 передав гроші, а рушницю не отримав, то він і звернувся до них. До заяви з поясненнями ОСОБА_4 долучив копію аудіо запису розмови з ОСОБА_5 на диску та ксерокопію купюр, які передав ОСОБА_5. При бесіді з с ОСОБА_4, вони, для того, щоб спіймати ОСОБА_5 при отриманні хабара, запропонували ОСОБА_4 знайти ще 1500 грн. для передачі, оскільки своїх коштів для здійснення операції в них не було. ОСОБА_4 повідомив, що грошей в нього немає, тому вирішили відпрацьовувати раніше подану його заяву. 02.03.2012 року при огляді службового кабінету ОСОБА_5 були виявлені грошові кошти, частина грошей була виявлена в кишені бушлату, який висів у шафі. Після виявлення грошей були запрошені поняті. ОСОБА_5 на його прохання також видав ще гроші, які були у нього в кишенях. З загальної маси цих грошей були виявлені дві купюри, ксерокопії яких були надані ОСОБА_4. Під час огляду робочого кабінету ОСОБА_5 працівники служби внутрішньої безпеки з кабінету не виходили, чи виходив ОСОБА_5 не памятає. Понятих одразу не запрошували через те, що в сили специфіки роботи їх служби, вони мають право проводити деякі дії без участі понятих, а саме: проводити огляди, вилучати документацію. В той день їх метою було проведення огляду кабінету для перевірки службової діяльності, перевіряли все, що повязано зі зброєю, документацію на неї. ОСОБА_5 та інші працівники не заперечували проти проведення огляду, перед початком не пропонували добровільно видати гроші. Оглядати кишені одягу він права не має, але бушлат, який висів шафі був нічийний, як пояснили всі присутні, а в його кишені був пістолет, йому його оглядали ретельно. Понятих привезли разом з собою з м. Артемівськ, вони його знайомі, оскільки знайти понятих буває проблемою, то з ними домовлялися заздалегідь, везли спрямовано на «хабар». При виявленні грошей був складений протокол огляду. Диктофон, на який ОСОБА_4 записував розмову з ОСОБА_5, не оглядався і не вилучався. Диск з записом розмови та вилучені гроші були направлені з супровідним листом до ОСОБА_2 міжрайонної прокуратури разом з матеріалами перевірки. Виїмку грошей та диску не оформлювали.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 суду пояснив, що працює оперуповноваженим відділу внутрішньої безпеки по Донецькій області, 01.03.2012 року, в другій половині дня, після 13 годин, до них звернувся житель м. Костянтинівки ОСОБА_4 та пояснив, його затримали на полюванні, вилучили зброю та за «вирішення питання»інспектор дозвільної системи ОСОБА_5 вимагає в нього гроші. На момент звернення ОСОБА_4 вже передав ОСОБА_5 частину грошей в сумі 500 грн., але оскільки сума, яку вимагав ОСОБА_5, збільшилася, то він засумнівався та вирішив звернутися до відділу внутрішньої безпеки. ОСОБА_4 написав заяву, до заяви додав ксерокопію грошових купюр, які передав ОСОБА_5, та диск із записом розмови з ним. Вони запропонували ОСОБА_4 знайти ще гроші щоб зафіксувати факт передачі хабара, але ОСОБА_4 сказав, що грошей більше немає. Тоді вирішили виїхати на місце з метою перевірки. При огляді службового кабінету ОСОБА_5, в шафі, були виявлені грошові кошти в сумі близько 9250 грн., вони були перетягнуті резинкою. Як пояснили працівники дозвільної системи, ці гроші вони збирали на ремонт службового автомобіля. Крім того, в одній з кишень бушлату, який також був в кабінеті, було виявлено ще близько 700 грн. Ці гроші з пояснень ОСОБА_5, з пояснень ОСОБА_5, йому були повернути в погашення боргу. Потім сам ОСОБА_5 з кишені сам віддав 1600 грн., пояснив, що це гроші на подарунок дружині та тещі. Були запрошені поняті, і при огляді грошових коштів були виявлені дві купюри, які співпали за номерам з ксерокопією купюр, які ОСОБА_4 передав Хоружевскому в якості хабара. Одразу поняті не запрошувалися тому що спочатку вони не були потрібні, спочатку проводилася перевірка службової діяльності, їх запросили коли вперше знайшли гроші. За той час, поки йшли поняті, були знайдені щі гроші. Поняті чекали на дворі в автомобілі. Зазначив також, що проводилась перевірка правильності видачі дозвільних документів на зброю, протоколи, складені на власників зброї, особові справи мисливців, проводився візуальний огляд кабінету, це передбачено їх посадовими повноваженнями. Перевірялися кишені одягу, і він вважає, що це є оглядом, а не обшуком. Метою огляду було виявлення грошей. Яким чином вилучалися ксерокопію грошових купюр у ОСОБА_4 йому не відомо, диктофон не вилучався взагалі. Гроші разом з диском та матеріалом службової перевірки були передані до прокуратури. При прослуховуванні аудіозапису, наданого ОСОБА_4, голос ОСОБА_5 був просто впізнаний на слух, ніяких фонетичних експертиз не проводилось.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснив, що 02.03.2012 року його було запрошено бути понятим працівниками відділу внутрішньої безпеки, і він поїхав разом з ними до м. Костянтинівки. Раніше він знав оперуповноваженого ОСОБА_12, це він його запросив, сказав, що поїдуть на «хабар». Коли вони приїхали до міського відділу міліції в м. Костянтинівка, то він і ще один раніше йому незнайомий хлопець, який також був запрошений понятим і приїхав з м. Артемівськ, залишилися чекати на дворі, а через деякий час, приблизно хвилин 20-30, їх запросили до кабінету. Коли вони увійшли, на столі лежала стопка грошових купюр, а також аркуш з ксерокопією грошових купюр. В тій стопці було приблизно 9000 грн., і в ній, були виявлені та відокремлені дві купюри номіналом 100 та 200 грн., їх поклали до конверту та опечатали. Поки він перебував в кабінеті, з кабінету ніхто не виходив, гроші лежали на столі, їх перерахували та звірили номери з купюрами на ксерокопіях. Навіщо це робили, йому не відомо. Гроші з ксерокопіями звіряв ОСОБА_12.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснив, що працює дільничним інспектором міліції в ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області. 28.02.2012 він з напарником ОСОБА_10 на службовому автомобілі поїхали по службовим справам. Коли проїжджали с. Русін Яр, то йому на мобільний телефон зателефонував один з місцевих жителів та повідомив про те, що чув вистріли. На дорозі с. Армемівка - с. Артема, вони побачили двох невідомих зі зброєю, які йшли вздовж лісосмуги. Вони зупинили автомобіль, вийшли з нього та підізвали цих осіб до себе. Один з хлопців пішов до них, а інший залишився на місці. ОСОБА_10 пішов до того хлопця, що залишився стояти. Через деякий час вони вдвох підійшли, хлопець ніс дві гладкоствольні рушниці. Він попросив надати документи на зброю, але у одного з хлопців, як виявилося пізніше то був ОСОБА_4, документів на зброю не було. ОСОБА_4 сказав, що забув їх дома. Вони одразу повідомили про виявлені факти порушення до дозвільної системи. За даним фактом було складено рапорт, відібрали пояснення, всі ці матеріали було зареєстровано у ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області. Він вилучення зброї не оформлював, про гроші ні з ким не розмовляв, більше з ОСОБА_4 ні про що не говорив.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснив, що працює дільничним інспектором у ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області. 28.02. 2012 року він з напарником ОСОБА_11 по робочим справам був в району с. Русін Яр. ОСОБА_11 зателефонував місцевий житель та повідомив про стрілянину. Вони поїхали в село, опитали там двох жителів, а коли поверталися, то вздовж лісосмуги неподалік від траси з с. Русін Яр побачили двох хлопців. Вони зупинилися та покликали їх. Один з них направився до їх автомобіля, а до другого він пішов сам. У хлопців були дві гладкоствольні мисливські рушниці. Хлопці пояснили, що підкормлюють тварин та ведуть відстріл лисиць. У одного з хлопців, ОСОБА_7, був дозвіл на рушницю та на полювання, а в іншого ОСОБА_4, лише на полювання. ОСОБА_4 сказав, забув документи на рушницю вдома. ОСОБА_11 зателефонував інспектору дозвільної системи ОСОБА_16, щоб розібратися з цим питанням. Однак, ОСОБА_16, був зайнятий і сказав, що допоможе розібратися. Він лише відібрав у ОСОБА_4 пояснення. Через деякий час підїхали інспектори дозвільної системи, він та ОСОБА_11 пояснили їм ситуацію, що склалася, передали зброю та поїхали до чергової частини міськвідділу реєструвати матеріали. Він сам протокол вилучення зброї не оформлював, оскільки не мав відповідних бланків. З приводу передачі грошей ОСОБА_4 ОСОБА_5 нічого не знає. При ньому ніхто ні у кого нічого не просив та не вимагав, ніяких переговорів не вів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив, що він працює інспектором дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області. Наприкінці лютого 2012 року він та ОСОБА_5 поїхали за викликом дільничний інспекторів до с. Русин Яр. Коли підїхали, то побачили двох незнайомих йому хлопців, які сперечалися з дільничними ОСОБА_11 та ОСОБА_15. Пізніше йому стало відомо, що це були ОСОБА_4 та ОСОБА_7. Дільничні пояснили, що в хлопців немає дозволу на полювання та носіння зброї. Ці хлопці потім ще приїжджали до ОСОБА_5 на роботу та про щось розмовляли. Під час розмови він з кабінету не виходив, але про що вони розмовляли, не чув, оскільки був зайнятий в той час своєю роботою. Чи передавали ОСОБА_5 гроші під час розмови, він також не бачив. Пізніше, на початку березня 2012 року, коли він, ОСОБА_16 та ОСОБА_5 були на виїзді, ОСОБА_5 зателефонували та сказали, щоб ми всі приїхали на роботу. Коли вони приїхали, то побачили, що біля кабінету їх чекають працівники внутрішньої безпеки, яки сказали, що їм потрібно оглянути кабінет, попросили його відчинити. Причину огляду не пояснили, дозволу на огляд не питали, будь-яких документів на проведення цих дій вони в них не питали. Коли працівники внутрішньої безпеки увійшли до кабінету, то почали оглядати робочі столи, відкривали шухляди, дверцята столів, шафи. В шафі висіло пальто, Вони залізли до кишені цього пальто та дістали гроші в сумі 9250 грн. Ці гроші він та інші інспектори збирали на ремонт службового автомобіля вже тривалий час. Ці гроші поклали на стіл. У ОСОБА_5 ще знайшли гроші, чи він сам їх віддав, не знає. Його самого попросили дістати гаманець, він дістав, але грошей в нього не було. Крім того, його одяг працівник відділу внутрішньої безпеки, котрий з них не памятає, перевірив шляхом прхлопування, як це робиться під час особистого обшуку. Огляд кабінету тривав не менше години, весь цей час в кабінеті постійно було переміщення людей всі виходили до туалету, курити. Понятих спочатку не було, запросили двох понятих тільки тоді, коли знайшли всі гроші, і ОСОБА_5 віддав свої, через який час це відбулося, не може точно сказати. Понятим пояснили, що в кабінеті знайшли гроші, що ще поясняли не памятає. Звідки взялися ті 300 грн., що були відокремлені від всіх грошей, і що це за гроші, не знає. Аркуш з ксерокопіями грошових купюр бачив, але звідки він взявся теж не знає, чи хтось звіряв знайдені купюри з ним не памятає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16 суду пояснив, що він працює інспектором дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області. 28.02.2012 року, він перебував у м. Донецьку. Йому на мобільний телефон зателефонував дільничний інспектор Сорока та повідомив, що в районі с. Русин Яр ходять невідомі з рушницями. Оскільки він був далеко, то зателефонував ОСОБА_5 та попросив допомогти із складанням протоколу та підготовці матеріалів відносно особи, яку затримали з незареєстрованою зброєю. Щодо будь-якиї домоленостей між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 йому нічого не відомо. 01.03. 2012 року він чергував у складі оперативної групи та перебував в робочому кабінеті. До ОСОБА_5 прийшли двоє хлопців, він бачив, що вони розмовляли, але про що була розмова, не чув. Чи передавалися ОСОБА_5 гроші, не бачив, тому що сидів в іншому кінці кабінету спиною до ОСОБА_5. 02.03.2012 року приїхали працівники відділу внутрішньої безпеки та сказали, що необхідно провести перевірку. Вони і раніше приїжджали з перевірками, але на цей раз йому здалося все серйознішим. Про те, що вони шукають і що хочуть оглянути, працівники внутрішньої безпеки не казали, склалося таке враження, що вони шукали щось конкретне. В кишені куртки, яка була в шафі, знайшли гроші, які він та інші інспектори збирали на ремонт службового автомобіля з жовтня 2011 року. Ця куртка була нічия. В нього теж питали, чи є в нього гроші, просили вивернути кишені. Під час огляду працівники внутрішньої безпеки виходили з кабінету на деякий час, потім поверталися. Понятих одразу при початку огляду не було, їх запросили вже коли знайшли гроші, приблизно через 30 хвилин. Коли прийшли поняті, то з пачки грошей, що знайшли в куртці, вже було відокремлено дві купюри, вони окремо лежали на столі. Чому відокремили саме ці купюри, він пояснити не може. Знайдені купюри працівники внутрішньої безпеки описали та уїхали. Йому нічого не відомо про те, щоб ОСОБА_5 чи ОСОБА_11 вимагали з когось гроші.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснив, що працює єгерем у ОСОБА_2 МРГ. 28.02. 2012 року він зі своїм напарником Індюковим, на належному йому автомобілі виїхав на обїзд для відстрілу ліси. Вони також перевіряли підкормку тварин. Їх автомобіль застряг в снігу. Він зателефонував на мобільний телефон своєму братові, байдаку С.В., та попросив, щоб він приїхав та допоміг витягти машину. Брат погодився та сказав, що приїде зі своїм другом ОСОБА_4. Коли вони приїхали, то всі вирішили трохи «поганяти»лісу. Вони розділилися на дві групи та пішли з різних боків поля. Через деякий час зателефонував ОСОБА_4 та сказав, що його затримав дільничний ОСОБА_11. Він зателефонував ОСОБА_11, та пояснив, що ліцензія на відстріл ліси в них є, але ОСОБА_11 сказав, щоб він дзвонив ОСОБА_5. Він зателефонував ОСОБА_5 і попросив владнати питання, щоб рушницю ОСОБА_4 повернули і його не покарали. ОСОБА_5 дослівно сказав: «В 1000 грн. влезете», він зрозумів це як те, що треба віддати ці гроші і не будуть складати протоколи. Наступного дня, 29.02.2012 року він і ОСОБА_4 приїхали до інспекторів дозвільної системи. Перед цим вони міняли долари США на гривні. Колиа вони увійшли до кабінету, там були ОСОБА_5, дільничний ОСОБА_11 та ще два інспектора дозвільної системи. Вони стали розмовляти з ОСОБА_5 про те, що трапилося, розмова тривала 15-20 хвилин. Потім до кабінету зайшла якась жінка і ОСОБА_5 сказав нам вийти та чекати на дворі. Він і Доці вийшли. Коли стояли на вулиці, то бачили, з будівлі вийшов ОСОБА_11, сів до автомобіля і уїхав. Через деякий час вийшов ОСОБА_5 та розмова продовжилася. ОСОБА_5 сказав, что ОСОБА_11 дуже злий і менше ніж за 2000 грн., конфлікт не владнати. Наступного дня 01.03.2012 року, я і Доцій знову поїхали до міліції до ОСОБА_5. ОСОБА_4 пояснив ОСОБА_5, що в нього зараз проблеми з грошима, але він це вирішить. Сказав, що в нього лише 500 грн. ОСОБА_5 сказав ОСОБА_4, що доложить свої 500 грн., щоб остаточно вирішити питання з дільничним, а потім будемо розбиратися далі. ОСОБА_4 ще повинен був вибачитися перед ОСОБА_11, але ОСОБА_11 був відсутній, і ОСОБА_5 сказав, що ОСОБА_4 з ОСОБА_11 зможуть зустрітися наступного дня. Йому не було відомо про те, що ОСОБА_4 робив ксерокопії грошових купюр та записував розмову на диктофон.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснив, що 28.02. 2012 року був передостанній день перед закриттям сезону полювання, він перебував вдома. В обід, приблизно о 12 годині йому зателефонував ОСОБА_4 та сказав, що треба поїхати та допомогти товаришам, а заодно і вполювати. Він та ОСОБА_4 поїхали по трасі в напрямку с. Русин Яр Костянтинівського району. Перед розвилкою дороги колгосп «Україна»- с. Русин Яр, залишили біля дороги автомобіль та пішли вздовж лісосмуги. Коли вони відішли від машини приблизно на 500 м, то побачили, що до автомобіля ОСОБА_4 підїхав інший автомобіль. Андрій повернувся до свого автомобіля, щоб узнати що трапилося. Він підійшов трохи пізніше. При ньому було дві рушниці, одне його, а друге те, що було у ОСОБА_4. Коли він повертався, то побачив, що це працівники міліції. Зясувалося, що це дільничні інспектори Сорока та Петренко. Вони спитали нас, чому ми полюємо, коли полювання вже заборонено. Він повідомив, що сезон полювання ще не закрито, до закриття ще два дні, і він йшов до єгеря заповнити карточку на полювання. У ОСОБА_4 не було дозволу на рушницю, він взяв її у родича. ОСОБА_11 сказав, що зброю вони конфіскують. Від нас відібрали пояснення. Приблизно через 30 хвилин приїхали працівник дозвільної системи. Вони забрали рушницю, яка була у ОСОБА_4, та сказали, що повернуть хазяїну. Після цього всі розійшлися. Я і ОСОБА_4 допомогли його брату ОСОБА_9 з автомобілем, який застряг в снігу. Потім брат ОСОБА_9 почав вести переговори с працівниками дозвільної системи про те, щоб справі ОСОБА_4 не давали ходу. Зі слів брата він дізнався, що домовилися за 1000 грн. Потім йому стало відомо, що ціна питання виросла до 2000 грн., начебто, так сказав ОСОБА_11. Зі слів ОСОБА_4, йому також стало відомо про те, що ОСОБА_4 кудись телефонував, казав, що поскаржиться на те, що вимагають гроші ні за що. Також ОСОБА_4 казав, що чи то 01.03.2012 року, чи то 02.03.2012 року, точно не може сказати, віддав комусь з міліції 500 грн. Уточнив, що про всі події йому відомо зі слів інших осіб.

Заслухавши думку прокурора, який вважав, що ОСОБА_3 підлягає адміністративній відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КпАП України, і його вина знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, суд не може з цим погодитьсь по наступним причинам.

Розслідування факту неправомірних дій працівників ОСОБА_2 ГУМВС України відносно ОСОБА_4 проводилося за правилами, передбаченими кримінально-процесуальним законодавством України, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 26.03.2012 року відносно старшого дільничного інспектора СДІМ ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_11 з ст. 364 ч. 3 КК України та відносно інспектора дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_3 за ст.ст. 368 ч. 1, 364 ч. 3 КК України прийнята старшим слідчим Костянтинівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_18 керуючись нормами УК України та УПК України.

Основою обвинувачення ОСОБА_3 в скоєнні корупційного діянні є такі докази:

- заява ОСОБА_4 від 01.03.2012 року, в якій він просить вжити заходів щодо дільничного інспектора Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_11 та працівника дозвільної системи ОСОБА_2 ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_3, які вимагають з нього гроші в сумі 2000 грн. /а.с. 16/;

- ксерокопія грошових купюр номіналом 200 грн. 4 штуки, 100 грн. 1 штука, 50 гривень 2 штуки, надана ОСОБА_4 до заяви /а.с. 20-21/;

- протокол огляду CD-диску, наданого ОСОБА_4 до заяви із записом /а.с. 31/;

- стенограма розмови, записаної на CD-диск, наданий ОСОБА_4 /а.с. 32-33/;

- протокол огляду грошових купюр від 02.03.2012 року /а.с. 36/;

Однак, суд вважає, що не всі наявні докази є допустимими, оскільки зібрані з порушенням норм кримінально-процесуального закону.

Наявність заяви громадянина, у відповідності зі ст. 6 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність, дає підстави для проведення оперативно-розшукових заходів. Для проведення таких заходів необхідно завести оперативно-розшукову справу, що передбачено ст. 9 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність. Оперативно-розшукові заходи, що спрямовуються на одержання фактичних даних, які можуть бути підставами для порушення кримінальної справи та базою доказів у ній, здійснюються в рамках, наданих оперативним підрозділам прав, передбачених ст. 8 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність.

За фактом звернення ОСОБА_4 оперативно-розшукову справу заведено не було, будь-яких оперативно-розшукових дій не проводилося.

Суд критично ставиться до доказів, наданих ОСОБА_4 при зверненні до правоохоронних органів, а саме: ксерокопій грошових купюр та диску з аудіозаписом розмови ОСОБА_4 з якимись іншими особами. По-перше, не було задокументовано (запротокольовано) огляд грошових купюр, їх помічування певним чином як предмет хабара та вручення заявнику в присутності понятих до вручення особі, підозрюваній у вимаганні хабара; по-друге, особи, розмова яких записна на диску, наданому заявником, встановлені «на слух» працівниками відділу внутрішньої безпеки за вказівкою заявника без проведення будь-яких фонетичних експертиз, тобто неможливо достовірно стверджувати, що голос особи, яка в стенограмі розмови /а.с. 32-33/ позначена як «ОСОБА_5Л.»дійсно належить особі, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, крім того, аудіозапис розмови проводився без попереднього документування (протоколювання) оснащення заявника засобами спеціальної техніки за допомогою невідомого пристрою, який навіть не оглядався.

Також суд вважає, що дії працівників відділу внутрішньої безпеки ОСОБА_12 та ОСОБА_19 під час проведення перевірки робочого кабінету ОСОБА_3 підпадають під ознаки обшуку, який проведено з порушенням ст.ст. 177, 181, 183, 188 КПК України, а саме: без предявлення вмотивованої постанови, у відсутності понятих, без заборони особам, які увійшли до приміщення виходити з нього, без складання протоколу відповідної слідчої дії. До цього висновку суд прийшов внаслідок того, що відповідно до показань свідків ОСОБА_17, ОСОБА_20, ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_19 самостійно відчиняли та оглядали вміст робочих меблів в кабінеті ОСОБА_3 та одягу в них. Після виявлення в загальній масі грошових коштів двох грошових купюр, які, начебто, співпали з купюрами, що містяться на ксерокопії, наданій заявником ОСОБА_4, був складений протокол огляду грошових купюр за участю двох понятих, які не були присутні під час виявлення цих купюр, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_14

Суд також ставить під сумнів показання свідка ОСОБА_7, оскільки всі відомості щодо події правопорушення відомі йому зі слів інших осіб, він сам не був очевидцем подій.

Крім того, суд взагалі не приймає показання свідка ОСОБА_4, оскільки його показання, дані в судовому засіданні, і на яких він наполягав, різняться з його поясненнями, даними ОСОБА_2 міжрайонному прокурору 21.03.2012 року /а.с. 84-87/, в частині часу, в якій відбувалися події, а саме: відповідно до пояснень ОСОБА_4 прокурору, він був затриманий дільничними інспекторами Сорокою І.М. та Петренко П.В. під час полювання без дозвільних документів на рушницю 28.02.2012 року, перший раз приїжджав розмовляти в кабінет до ОСОБА_3 29.02.2012 року, а гроші передавав йому 01.03.2012 року; але в судовому засіданні він впевнено стверджував, що ці події відбувалися 29.02.2012 року, 01.03.2012 року та 02.03.2012 року відповідно.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що оскільки під сумнів щодо законності зібрання та документування поставлені майже всі основні докази по справі, такі як ксерокопія грошових купюр номіналом 200 грн. 4 штуки, 100 грн. 1 штука, 50 гривень 2 штуки, надана ОСОБА_4 до заяви; протокол огляду CD-диску, наданого ОСОБА_4 до заяви, із записом; стенограму розмови, записаної на CD-диск, наданий ОСОБА_4; протокол огляду грошових купюр від 02.03.2012 року, а також виключені з доказової бази показання ОСОБА_4, як особи, за заявою якої взагалі була розпочата перевірка щодо законності дій ОСОБА_3, неможливо зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КпАП України, тому провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 247, 284 КпАП України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КпАП України закрити, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

На постанову може бути подана апеляційна скарга особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.

Суддя: