Справа № 0809/3194/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2012 року суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Мєркулова Л.О., розглянувши матеріали, які надійшли з СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Запоріжжя про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, громадянина України, працюючого головою правління ПАТ Запорізький завод феросплавів, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 /інших відомостей немає/,

- за ч.2 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення АА № 328737 від 24.05.2012 року, при перевірці ПАТ Запорізький завод феросплавів, було встановлено порушення встановленого законом порядку ведення податкового обліку, що призвело до завищення відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання і сумою податкового кредиту за січень 2012 року на суму 2249650 грн., завищення залишку відємного значення податку на додану вартість на суму 2352874 грн. Акт перевірки № 127/26-0/00186542 від 24.05.2012 року.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 пояснив суду, що підприємство не згодне із висновками даної перевірки, оскільки ПАТ Запорізький завод феросплавів, при відображенні в податковому обліку підприємства операцій по ліквідації основних засобів ніяким чином не порушило вимог податкового законодавства, тому підстави для донарахування податкових зобовязань по податку на прибуток по даним операціям у податкової інспекції відсутні. Тому просив суд у звязку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 КУпАП, закрити провадження у справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши представника ОСОБА_1, розглянувши докази по адміністративній справі, а саме: протокол про адміністративне правопорушення АА № 328737 від 24.05.2012 року, Акт перевірки № 127/26-0/00186542 від 29.05.2012 року, зі змістом якого ОСОБА_1 ознайомлений, іншими матеріалами справи, приходить до висновку про закриття провадження у справі з наступних підстав.

Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Виходячи з вищезазначеного випливає, що ПАТ Запорізький завод феросплавівдіяло в межах положень податкового законодавства на момент формування валових витрат по Закону України Про оподаткування прибутку підприємстві витрат по ПКУ. Тому підприємство ніяким чином не порушило вимог законодавства з питань оподаткування і донарахування податку на прибуток по віднесеним на витрати страховим платежам не є правомірним.

Пп. 198.3. п.198 ПКУ визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Підпунктом 198.6 п.198 ПКУ встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями. У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, виходячи з приписів вищевказаних норм ПКУ податкова накладна є документом, який підтверджує фактичну сплату покупцем податку на додану вартість у ціні товару, та надає право на формування податкового кредиту платника податків-покупця. І лише придбання товарів, послуг для використання їх в операціях, які не є об'єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, відсутність податкової накладної та складання податкової накладної особою, що не зареєстрована як платник податку позбавляє права платника податку на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум податків у звітному періоді у звязку з придбанням товарів, послуг для використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Визначення розміру належних платнику податку сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість здійснюється на підставі норм статті 200 ПКУ.

Згідно з п. 200.1 ПКУ сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ПКУ, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 200 ПКУ, бюджетному відшкодуванню підлягає частина податку, сплачена платником податку, що придбав товари та послуги, їх постачальникам.

Податковий кодекс України не обмежує можливості врахування під час визначення розміру бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних товарів та послуг. Також ним не передбачено можливості зменшення суми бюджетного відшкодування в разі несплати сум податку на додану вартість до бюджету контрагентами платника податку, який має право на бюджетне відшкодування.

Стаття 58 Конституції України установлює, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Податковим кодексом України для платників податків не передбачається а ні обовязок (ст. 16), а ні право (ст.17) вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей достовірності його державної реєстрації як СПД, реєстрації платником податків, податкових взаємовідносинз бюджетом, ведення податкового обліку, подання декларацій, тощо.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобовязаний сплачувати податки та збори у порядку та розмірах, установлених законами. Тому платник податків, який правильно застосовує норми податкового права, не повинен залежати у своїх правовідносинах з державою від іншого платника податків, який ці норми порушує.

Проаналізувавши вказані норми закону суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.163-1 КупАП, якою передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку ведення податкового обліку.

Тому, на підставі вищевикладеного, провадження в справі підлягає закриттю, оскільки згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутній склад адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247, 268, 283, 284, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, закрити у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.163-1 ч.2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення постанови апеляційної скарги або протесту прокурора.

Суддя: Л.О. Мєркулова