Апеляційний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2012 року м.Житомир

головуючого судді Прокопчука С.М.

з участю

секретаря Кашенко Л.М.,

правопорушника ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

захисників ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_1 на постанову судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 серпня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

зазначеною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не судимого, -

визнаний винним у вчиненні 29.06.2012 року та 14.08.2.012 року адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на три доби.

Строк адміністративного арешту обраховано з моменту затримання.

Згідно постанови суду, 29.06.2012 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 в м. Коростишів поблизу магазину «Сніжана» сварився та ображав свою дружину ОСОБА_2, при цьому погрожував фізичною розправою над останньою та її малолітньою дитиною - сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

14.08.2012 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_1 в м. Коростишів в дворі будинку по вул. К.Маркса, 37-А, сварився та ображав свою дружину ОСОБА_2, при цьому розбив мобільний телефон останньої «Самсунг 3322» завдав її матеріальну шкоду, погрожував фізичною розправою.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сімї, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч.1 КУпАП.

На вказану постанову суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1, в якій він просить скасувати постанову суду, як незаконно винесену, а провадження по справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Рахує, що суд не обєктивно та упереджено поставився до нього при розгляді справи, а факти якими керувався суд є надуманими та спростовуються його поясненнями. Стверджує, що зазначений правопорушень не вчиняв, а просто сварився з дружиною, можливо з підвищенням голосу, але нікого не ображав та нікому не погрожував. Крім того, на думку апелянта, судом безпідставно взяті до уваги покази свідка ОСОБА_6, яка є подругою та кумою потерпілої. Зазначає, що телефон потерпілої не розбивав, а дане твердження останньої є неправдивим та надуманим. Також в апеляції посилається на позитивну характеристику щодо нього, та наголошує, що суд безпідставно застосував найбільш суворе адміністративне стягнення, яке передбачене санкцією статті КУпАП.

Заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_3 та правопорушника ОСОБА_1, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, представника потерпілої ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_4 та саму потерпілу ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 38 КУпАП суд повинен зясувати чи може бути накладено адміністративне стягнення на правопорушника у визначені законом строки.

На думку апеляційного суду суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП та можливість накладення на нього адміністративного стягнення у визначені законом строки.

Згідно вимог ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, адміністративна відповідальність за вчинення насильства в сімї настає за умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, зокрема:

-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЖИ №004928 від 14.08.2012 року (а. с. 2) та протоколом серії ЖИ №004956 від 03.07.2012 року, у яких викладені обставини вчинення правопорушення останнім (а. с. 9);

-поясненнями потерпілої ОСОБА_2, з яких вбачається, що 29.06.2012 року та 14.08.2012 року, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, лаявся, нецензурно висловлювався та погрожував фізичною розправою їй та малолітній дитині;

-поясненнями свідка ОСОБА_6, яка в судовому засіданні пояснила, 29.06.2012 року ОСОБА_1 лаявся та ображав потерпілу та погрожував їй фізичною розправою над нею та її малолітнім сином ОСОБА_5;

-постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.07.2012 року (а. с. 10) та постановою від 21.08.2012 року (а. с. 7), відповідно до яких 29.06.2012 року та 14.08.2012 року ОСОБА_1 вчинив психологічне насильство в сімї по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_5.

За даних обставин, висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є достовірним та обґрунтованим.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 173-2 ч. 1 КУпАП є правильною.

Окрім того, суд при прийнятті рішення, врахував особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, та не знайшов підстав для застосування іншого виду стягнення крім стягнення у виді адміністративного арешту.

З призначеним судом першої інстанції ОСОБА_1 видом адміністративного стягнення погоджується і апеляційний суд, як і не вбачає, за вказаних вище обставин вчиненого, підстав для зміни постанови суду та зміни накладеного стягнення.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 38 КУпАП прийшов до правильного висновку про можливість накладення адміністративного стягнення на правопорушника ОСОБА_1, так як визнав дане правопорушення триваючим, в якому останній епізод правопорушення передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП вчинено 14.08.2012 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП України апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляцію ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Коростишівського районного суду Житомирської області від 27 серпня 2012 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: