УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №3/0604/145/2012 Головуючий у 1-й інст. Іонніков В.М.
Категорія ст. 124 КУпАП Доповідач Михайловський В. І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2012 року апеляційний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: Михайловського В.І.
з участю секретаря ОСОБА_1
адвоката Рожкова Г.В. в інтересах скаржника ОСОБА_2 потерпілого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Житомира адміністративну справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Богунського районного суду м.Житомира від 17 січня 2012 року,
Цією постановою
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм в/ч НОМЕР_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно матеріалів справи та змісту постанови суду, ОСОБА_2 26 квітня 2011 року о 07 год. 55 хв. керував автобусом „Ікарус, д.н. НОМЕР_2 , по бульвару 50 років Перемоги у м. Біла Церква та при об`їзді попутних транспортних засобів з права перестроївся в ліву смугу руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки „HONDA GRV, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.3 ПДР України.
В апеляції ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою визнати його невинним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В обґрунтування апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що постанова
суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, оскільки його вина у вчиненні ДТП нічим не підтверджується, посилається на висновок спеціаліста № 3/142 від 14 липня 2011 року, в якому вказано, що водію ОСОБА_3 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України для уникнення зіткнення шляхом термінового гальмування. Тому, на думку апелянта, із вказаного висновку не можливо прийти до висновку про його винуватість.
Постановляючи рішення, суд визнав лише його винним у вчиненні ДТП, проігнорувавши висновок спеціаліста науково-дослідного центру УМВС України в Житомирській області від 14.07.2011 року № 3/142 щодо необхідності дотримання ОСОБА_3 вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України.
Заслухавши пояснення адвоката Рожкова Г.В. в інтересах скаржника ОСОБА_2 , який підтримав подану апеляцію з наведених мотивів, потерпілого ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення апеляції, вважаючи постанову суду законною і обгрунтовано, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає апеляцію ОСОБА_2 такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджена зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами: протоколом про адміністративне правопорушення серії А/1 № 322200 від 26 квітня 2011 року, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26 квітня 2011 року та схемою і фототаблицею до нього, протоколами огляду і перевірки технічного стану транспортних засобів від 26 квітня 2011 року, поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від 26 квітня 2011 року, висновком спеціаліста № 3/142 від 14 липня 2011 року, висновком спеціаліста № 62 від 14 листопада 2011 року.
Апеляційний суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на те, що ОСОБА_3 винуватий у вчиненні ДТП та не діяв відповідно до вимог п.12.3 ПДР України, оскільки такі твердження апелянта ОСОБА_2 спростовуються наявними у справі доказами.
Оцінюючи висновки спеціалістів від 20.06.2011 року та 14.11.2011 року у сукупності з іншими зібраними по справі письмовими доказами, апеляційний суд приходить до наступного.
Так, 20 червня 2011 року постановою Богунського районного суду м. Житомира по справі було призначено автотехнічне дослідження по обставинам даної ДТП, згідно якого не виявилося можливим відповісти на запитання: що з технічної точки зору стало причиною створення аварійної обстановки та виникнення даної ДТП в наведених дорожніх умовах руху та чи мав технічну можливість водій автомобіля „HONDA GRV ОСОБА_3 уникнути зіткнення шляхом термінового гальмування, оскільки у відношенні про призначення дослідження відсутні вихідні дані (стан проїзної частини дороги, відомості про організацію дорожнього руху тощо), на основі яких можливо зробити категоричний висновок. Тому, 16 вересня 2011 року судом першої інстанції було задоволено клопотанням ОСОБА_3 , а матеріали адміністративної справи направлені на доопрацювання до ВДАІ по обслуговуванню м. Біла Церква при УДАІ ГУМВС України в Київській області.
Разом з тим, згідно виконаного на вимогу суду додаткового висновку спеціаліста № 62 від 14 листопада 2011 року, водій автобуса „Ікарус-250, д.н. НОМЕР_2 , мав технічну можливість попередити зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 10.1 та 10.6 ПДР України, для чого у водія не було перешкод технічного характеру. За даних дорожніх обставин, за умови виконання водієм автобуса повороту праворуч зі значним виносом задньої лівої частини автобуса, що залежить від кута повороту передніх керованих коліс, водій автомобіля „HONDA GRV, д.н. НОМЕР_3 , своїми односторонніми діями не мав технічної можливості попередити зіткнення з автобусом (а.с. 32 зв.).
Зазначений висновок за своїм змістом не суперечить іншим зібраним та дослідженим у судовому засідання письмовим доказам.
Крім того, як убачається з пояснень ОСОБА_3 , в момент виконання повороту автобусом „Ікарус під керуванням водія ОСОБА_2 , автомобіль „HONDA GRV під час руху вже порівнявся та знаходився з боку вищевказаного автобуса, у зв`язку з чим водій ОСОБА_3 був позбавлений можливості здійснити будь-який маневр з метою уникнення ДТП, у тому числі й діяти відповідно до п.12.3 ПДР України.
У свою чергу, як вбачається з пояснень самих сторін та наданих письмових доказів, водій ОСОБА_2 , виконуючи маневр досить габаритним транспортним засобом, фактично не переконався у знаходженні поряд з ним іншого транспортного засобу автомобіля „HONDA GRV, хоча був зобов`язаний це зробити відповідно до вимог п.10.1, 10.3, 10.4, 10.6 Правил дорожнього руху України.
А тому, приймаючи до уваги вищенаведене, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є достатньо обґрунтованим та будь-яких сумнівів не викликає.
Адміністративна справа розглянута з додержанням вимог ст.ст.249, 279, 280 КУпАП.
Суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.38 КУпАП, правильно закрив провадження по справі, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 не вбачається, у зв`язку з чим апеляційний суд залишає постанову Богунського районного суду від 17 січня 2012 року щодо нього без зміни.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляцію ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду м.Житомира від 17 січня 2012 року щодо ОСОБА_2 без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.