Дата документу Справа №
Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33-678/ 2012 р. Головуючий в 1-й інстанції суддя
Категорія ст. 130 ч.1 КУпАП ОСОБА_1
Доповідач в 2-й інстанції суддя
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши 25 грудня 2012 року у м.Запоріжжі у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, за участю ОСОБА_3, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.12.2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючу адвокатом в ОСОБА_4 обласній колегії адвокатів, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1,

за ст. 130 ч.1 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2012 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на два роки.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_3 09.11.2012 року об 00 годині 30 хвилин в м. Запоріжжі по вул. Північнокільцевій, 3 керувала автомобілем ВАЗ 21093, державний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння /різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей, тремтіння кінцівок пальців рук/. Від проходження тестування за допомогою технічного пристрою Драгерта від медичного огляду на стан алкогольного спяніння у встановленому порядку в медичному закладі відмовилась в присутності двох свідків.

В апеляційній скарзі на постанову судді, ОСОБА_3, не оспорюючи доведеність її вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, вважає постанову суду необґрунтованою, а застосоване до неї адміністративне стягнення занадто суворим, оскільки суддя районного суду упереджено віднісся до її особи, а також не прийняв до уваги дані, які помякшують її відповідальність.

Просить врахувати те, що вона працює юристом в ООО СМП Горностройта її трудова діяльність безпосередньо повязана із виїздами за межі м. Запоріжжя та області, тому для оперативного та своєчасного виконання покладених на неї обовязків вона керує автомобілем. Позбавлення права управління автомобілем залишить її без роботи, яка є єдиним джерелом її прибутку. Згідно характеристики, позитивно характеризується за місцем роботи. Крім того, разом із нею мешкає її батько, який є пенсіонером та на теперішній час не працевлаштований за станом здоровя, перебуває після операції та потребує подальшого лікування та обстеження.

Також зазначає, що вона раніше не притягувалась до адміністративної відповідальності за скоєння аналогічного правопорушення, щиросердно розкаялась у скоєному, тяжких наслідків для оточуючих її правопорушення не спричинило.

Просить змінити постанову судді та призначити їй адміністративне стягнення більш мяке, а саме у вигляді виправних робіт.

В судовому засіданні апеляційної інстанції апелянт підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, клопотань не заявила, у тому числі в частині дослідження і оцінки додаткових доказів, та підтвердила, що обставини та суть скоєного нею адміністративного правопорушення вона не оскаржує та не ставить під сумнів висновки судді в цій частині рішення.

Крім того підтвердила, що фактично вона працює адвокатом ОСОБА_4 обласної колегії адвокатів, у тому числі надаючи юридичні послуги підприємствам на підставі договорів. Свої вимоги в частині застосування до неї адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт нормами ч.1 ст.130 КУпАП обгрунтувати не змогла і визнала, що за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП, не застосовується такий вид стягнення, як виправні роботи .

Виходячи зі змісту апеляційної скарги та оскаржуємих в ній обставин, справа розглядається в межах апеляційної скарги і по наявним в ній матеріалам без дослідження додаткових доказів відповідно до вимог, передбачених ст.294 КУпАП.

Заслухавши пояснення апелянта, перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи, наведені у апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а постанова судді без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП, до якого додані пояснення свідків та рапорт інспектора ДАІ, що не оскаржується і не спростовується в апеляційній скарзі.

При розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення суд дослідив і правильно виклав фактичні обставини справи і обґрунтовано визнав, що ОСОБА_3 скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених в постанові відповідно до даних протоколу, що також не оскаржується в апеляційній скарзі.

Відповідно до змісту постанови суддя встановив, що ОСОБА_3 відмовилась від медичного огляду на стан спяніння, але її діям за ч.1 ст.130 КУпАП помилково надав оцінку, як керування водієм транспортним засобом в стані алкогольного спяніння. Постанова судді в цій частині підлягає уточненню з визнанням, що ОСОБА_5 при обставинах, викладених у постанові, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння і таким чином скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Статтею 130 ч.1 КУпАП, у скоєнні якої визнана винною апелянт, передбачені для водія стягнення у вигляді: штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або громадських робіт на певний строк, або адміністративного арешту також на певний строк. Таке стягнення, як виправні роботи, за скоєне апелянтом правопорушення законом не передбачене.

Що стосується застосування до апелянта іншого стягнення в межах, передбачених санкцією статті правопорушення, то в апеляційній скарзі про це вимоги не заявлені.

Відповідно до правил, передбачених ст.294 КУпАП, апеляційний суд позбавлений права виходити за межі апеляційної скарги, а у разі наявності підстав для зміни постанови в частині накладення стягнення в межах, передбачених санкцією ч.1ст.130 КУпАП, посилювати стягнення.

Судом першої інстанції до апелянта було застосоване адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на два роки, що передбачено санкцією ч.1ст.130 КУпАП і не свідчить про застосування занадто суворого виду стягнення виходячи з того, що найбільш суворим видом стягнення є громадські роботи та арешт. Для застосування такого виду стягнення, як штраф, необхідні дані про майновий стан правопорушника і про наявність у нього можливості його сплати.

В матеріалах справи відсутні дані про майновий стан апелянта, не містяться ці дані і в апеляційній скарзі. До того ж, апелянт не заявляв вимог про застосування такого виду стягнення, як штраф.

Відповідно до норм ст.294 КУпАП, при наявності на те клопотань з боку учасників процесу, у тому числі апелянта або його захисника, апеляційний суд може дослідити нові доказі, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованими ненадання їх до суду першої інстанції.

Апелянт не заявляв клопотань про дослідження додаткових доказів з відповідним обґрунтуванням відповідно до вимог ст.294 КУпАП.

Таким чином, не приймаю до уваги додаткові докази, які додані до апеляційної скарги і які не були предметом дослідження і оцінки в судовому засіданні суду першої інстанції. Крім того, докази, додані до апеляційної скарги, про місце роботи апелянта не відповідають дійсним обставинам, виходячи з даних матеріалів справи та пояснень апелянта в судовому засіданні апеляційної інстанції.

В судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій апелянтом не поставлені під сумнів та не спростовані дані матеріалів справи в частині того, що вона працює адвокатом ОСОБА_4 обласної колегії адвокатів. Таким чином, не можна вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що позбавлення апелянта права керування транспортним засобом зробить неможливим її існування в якості адвоката.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для визнання, що накладене на апелянта стягнення є занадто суворим, та для зміни постанови судді з застосуванням до апелянта такого виду стягнення, як виправні роботи.

Керуючись ст. 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ст. 130 ч.1 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан спяніння.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_2