Справа № 1323/336/2012
Провадження № 3/1323/194/2012
ПОСТАНОВА

іменем України

31.01.2012 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_3

зач.1 ст. 173-2 КУпАП,

встановив :

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 03 січня 2012 року близько 19.00 год., ОСОБА_1, перебуваючи в себе в квартирі АДРЕСА_1, чинила моральний та психологічний тиск та виражалась нецензурною лайкою в сторону своєї малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

В суді ОСОБА_1 вину у правопорушенні не визнала і пояснила, що 03 січня 2011 року вона повернулася з міста Львова, куди їздила по справах, зайшла до матері, забрала доньку ОСОБА_2, і разом з матір'ю, донькою прямувала додому. При собі вона грошей немала, донька почала просити їй щось купити, вона пояснила, що купить на наступний день, оскільки немає при собі коштів, а та почала кричати, щоб та їй щось придбала. Вона рукою намагалася прикрити їй рот, щоб та не галасувала, і випадково драпнула її нігтем. Коли вони прийшли додому, донька заспокоїлася, і більше не плакала і не кричала. Додатково зазначила, що вони з чоловіком в той час посварилися, і він, повернувшись додому, та дізнавшись від доньки про вказаний інцидент звернувся з заявою в міліцію, щоб їй помститися. Ствердила, що виховує двоє дітей і ніколи б не позволила собі підняти на доньку руку. Просить провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в її діях складу правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка просять провадження в справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, пояснення неповнолітньої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку відсутній склад та подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, виходячи з наступного.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров'ю потерпілого.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, насильство в сім'ї, яке ставиться в вину ОСОБА_1 полягало у моральному та психологічному тиску, який вона чинила не неповнолітню ОСОБА_2

За змістом закону під психологічним насильством в сім'ї слід розуміти насильство, пов'язане з дією одного члена родини на психіку іншого члена родини шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально заподіюється емоційна непевність, нездатність захистити себе і може бути завдано або завдається шкоди психічному здоров'ю.

Із суб'єктивної сторони вчинення насильства в родині характеризується прямим умислом, про що чітко зазначено у диспозиції коментованої статті.

Суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки остання умисних дій психологічного та морального характеру по відношенню до своєї доньки не вчиняла.

Даний висновок суду грунтується на зібраних у справі доказах:

поясненнях ОСОБА_1, яка в судовому засіданні пояснила, що лише заспокоювала доньку, щоб та не галасувала, жодних інших дій по відношенню до неї донька не вчиняла.

поясненнях свідка ОСОБА_4 - чоловіка ОСОБА_1, який пояснив, що 03.01.2012 р. він повернувся додому, побачивши на щоці доньки царапину, він запитав у неї, що трапилося, і та розповіла про події, які мали місце в цей день. Після цього він звернувся з заявою в міліцію. Він не був присутнім під час цього інциденту, самої події він не бачив.

поясненнях свідка ОСОБА_5, яка була присутньою під час конфлікту, який мав місце 03.01.2012 р., онука себе негарно поводила, галасувала і донька намагалася її заспокоїти. Всі події відбувалися в її присутності, донька не чинила на онуку жодного тиску.

Відповідно до Закону України „Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя. Відповідно до положень ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

З цією метою в ході судового засідання була заслухана думка дитини ОСОБА_2, яка зазначила, що 03 січня 2011 року вона на вулиці, по дорозі додому, просила мати, щоб та їй купила щось, а мати пояснювала, що немає з собою грошей. Мама не ображала її, а лише намагалася заспокоїти.

Крім цього, слід зазначити, що в вину ОСОБА_1 ставляться події, які мали місце в квартирі АДРЕСА_2, в той час як в судовому засіданні встановлено, що місцем події була вулиця 1 -го Листопада, а тому в даному випадку відсутня подія правопорушення.

За змістом ст. 247 КУпАП відсутність події правопорушення означає, що відсутнє діяння, яке підпадає під ознаки адміністративного проступку. Відсутність складу адміністративного правопорушення означає, що діяння, яке ставилося в провину правопорушнику, ним вчинено але відсутні обов'язкові ознаки, що характеризують суб'єкт, суб'єктивну сторону, об'єкт і об'єктивну сторону цього правопорушення.

Аналіз зазначених вище доказів, переконує суд в тому, що в даному випадку відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки прямих, безспірних і безсумнівних доказів вчинення ОСОБА_1 03.01.2012 року насильства в сім'ї, по відношенню до своєї доньки ОСОБА_2, в ході судового засідання не здобуто та вини в судовому засіданні не встановлено. Тому провадження по справі слід закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 284 КУпАП

постановив :

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв'язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Cуддя ОСОБА_6