Апеляційний суд Харківської області
справа № 3-3353/10 Суддя 1-ї інстанції Старостін В.В.
Провадження № 33/2090/591/2012
Категорія ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2012 року суддя Судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області Шабельніков С.К., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, іншого учасника ДТП ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2010 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2010 року суддею Жовтневого районного суду м. Харкова за наслідками розгляду адміністративної справи винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Як, встановлено судом першої інстанції, 16 травня 2010 в 23 годині 30 хвилин, громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ 21061» д.н. Х1302ХА по вул. Полтавський шлях, в районі проїзду Магістрального в м. Харкові, при появі перешкоди, не вжив заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Шкода» д.н. НОМЕР_1, при цьому, гр. ОСОБА_1 порушив п.п. 1.5; 12.3; ПДР України у зв'язку, з чим інспектором ДПС складено протокол про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строку на апеляційне оскарження та скасувати постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.10.2012 року. Обґрунтовуючи своє апеляційне прохання, апелянт посилався на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків судді обставинам справи та на необґрунтованість оскаржуваної постанови.

Виходячи з наявних даних у матеріалах справи, ОСОБА_1 не був присутнім у судовому засіданні у суді першої інстанції, крім того відсутні данні про отримання апелянтом копії оскаржуваної постанови. За таких обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду, з урахуванням даних на які він посилається (а.с. 29-30) та норм ст. 55 Конституції України про вільний доступ кожного до правосуддя для захисту своїх прав і свобод, підлягає задоволенню.

Перевіривши оскаржувану постанову в межах апеляційної скарги, з дотриманням вимог ст. 294 КУпАП, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення іншого учасника ДТП ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи постанову районного суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, прихожу до висновку, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.7 ст. 297 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваної постанови не є безпідставними, оскільки ґрунтуються на даних, що є наявними у матеріалах справи. Подія повязана з ДТП відбулася 16.05.2010 року, згідно даних протоколу ( а.с.1). Оскаржувану ним постанову про накладення адміністративного стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу суддя ухвалив лише 12 жовтня 2010 року, що також підтверджується даними матеріалів справи ( а.с.26).

Відповідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Зазначені норми Кодексу України про адміністративні правопорушення унеможливлювали станом на 12 жовтня 2010 року притягнення судом ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки оскаржувана постанова була винесена суддею у строк понад три місяці з дня вчинення правопорушення та понад один місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінальної справи, згідно відповідної постанови від 31 серпня 2010 року ( а.с.2-5). Дотримання вимог цих норм, навпаки вимагало закриття суддею провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1, що чітко передбачено п. 7 ст. 247 КУпАП.

З огляду на викладене, вказані обставини викликають необхідність, відповідно до п.2 ч.8 ст. 294 КУпАП, скасувати оскаржувану постанову в частині накладення стягнення на винну особу, тобто закрити провадження по справі внаслідок закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Разом з цим, решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_1, про неповноту дослідження суддею обставин та доказів по справі, теж має обєктивний характер. Зокрема не позбавлені правових підстав доводи апелянта про те, що суд не досліджував цілу низку даних по справі та вибірково прийняв до уваги наявні у справі докази, а також неповно зясував чиї дії знаходяться у причинному звязку з подією ДТП.

Зі змісту мотивувальної частини оскаржуваної постанови вбачається, що суддя, вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1, оцінював фактично лише дані протоколу, схеми ДТП та пояснення самого ОСОБА_1 При цьому належить врахувати, що розгляд справи в районному судді відбувався за відсутністю ОСОБА_1, данні про виклик якого відсутні в матеріалах справи, через що останній був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбаченні ст. 268 КУпАП. Але, як вбачається з пояснень ОСОБА_1, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення (А.С. 1), він мав намір надати особисті пояснення у районному суді стосовно події ДТП.

Крім того свідки, про яких є данні в матеріалах справи, суддею не допитувалися.

За таких обставин належить вважати, що розгляд справи провадився неповно. Разом з цим, вказані обставини та фактичні межі розгляду справи у суді обумовленні нормами чинного КУпАП, а саме ст.ст.254, 256, 257, 280, згідно яких провадження по справі в суді провадиться лише стосовно особи, про дії якої складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, недослідженими залишилися обставини, повязанні з дотриманням або недотриманням вимог п.п. 15.14; 9.9; 9.10; 9.11; 9.12 ПДР України іншим учасником ДТП водієм ОСОБА_3, з урахуванням обставин події, тобто з приводу фактичного їх виконання після зупинки транспортного засобу, яким він керував.

Відсутність відповідних висновків судді у оскаржуваній постанові щодо вказаних обставин, в свою чергу, негативно впливає на повноту дослідження доказів, повязаних з подією ДТП.

На даний час, з урахуванням вищевикладеного, а також того, що апеляційний перегляд справи здійснюється протягом 20 днів, відсутня процесуальна можливість щодо продовження провадження по справі у суді апеляційної інстанції, що обумовлено вимогами норм ст. 294 ч. ч.4,7 та ст. 247 п. 7 КУпАП.

З урахуванням змісту наявних апеляційних доводів ОСОБА_1 про неповноту дослідження суддею обставин та доказів по справі, як необхідного доказу щодо забезпечення можливості розгляду цивільної справи про спір між учасниками ДТП, належить врахувати та розяснити те, що питання про відшкодування майнової та моральної шкоди заінтересованим особам за наслідками ДТП підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, що чітко регламентується ч.3 ст. 40 КУпАП. В звязку з чим, учасники ДТП, а також інші зацікавлені особи на підставі норм ЦПК України, можуть, в тому числі і в порядку регресу, звернутися в суд загальної юрисдикції з відповідними позовами. Згідно з нормами ЦК та ЦПК України, суд загальної юрисдикції, що розглядає відповідну справу, має процесуальні повноваження притягувати або допускати до участі у цивільній справі крім позивача та відповідача, також третіх осіб, які заявляють або не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, а також суд не позбавлений можливості призначати додаткові або повторні судові експертизи за наявності певної необхідності та відповідних клопотань осіб, що беруть участь у справі, а також за наслідками розгляду позовів визначати ступень вини кожного учасника події ДТП, а за наявності встановлених обставин обопільної вини учасників ДТП. Більш того, ця можливість всіма заінтересованими особами не втрачається і після розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1, бо за ними, в даному випадку, з урахуванням норм ст. 55 Конституції України, зберігається конституційне право на судовий захист своїх майнових і немайнових прав та інтересів, а чинне законодавство України не передбачає будь-яких перешкод для реалізації ними права на судовий захист, крім трирічного строку позовної давності.

Беручи до уваги вищевикладене, є наявними правові підстави для задоволення апеляційної скарги внаслідок порушення судом норм процесуального права та наявної необхідності скасування оскаржуваної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, шляхом закриття провадження по справі стосовно нього у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Поновити строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2010 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень - скасувати.

Провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрити у звязку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В іншій частині постанову судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2010 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню в порядку Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягає.

Суддя