Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Житомир

12.07.2012 року. Суддя апеляційного суду Житомирської обл. Шенін П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює слюсарем по ремонту автомобілів у ПП ОСОБА_2 в АДРЕСА_1, несудимого, інваліда 3-ої групи, має 1 неповнолітню дитину, протягом року притягувався до адмінвідповдальності /в тому числі за ст. 130 КУпАП/, за ст. 130 ч.3 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20.02.2012 року ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 130 ч.3 КУпАП і позбавлено прав керування транспортними засобами на 9 років, з оплатним вилученням транспортного засобу.

За матеріалами справи, 21.12.2011 року о 19 год. 10 хв. ОСОБА_1 у м. Новоград-Волинський на вул. Дружби керував автомобілем НОМЕР_1, маючи ознаки алкогольного спяніння. Також відмовився від огляду на стан спяніння. Тим порушив п. 2.5 „Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити йому пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови суду, скасувати судове рішення, як незаконне, винести нову постанову і провадження по справі закрити. Вказує, що суд порушив його права і розглянув справу без нього, не повідомивши його належним чином про час розгляду справи. Повісток від суду він не отримував, а про судове рішення випадково дізнався у травні цього року, лише 28.05.12 року одержав у суді копію постанови. Не заперечує, що у вказаний час був в автомобілі, проте не керував ним, дійсно відмовився від підпису на протоколі. Свідки були запрошені вже після спілкування з працівниками ДПС. Окрім того, він не притягувався двічі протягом року до адмінвідповідальності за ст.130 КУпАП, тому його дії не могли бути кваліфікувані за ч.3 цього закону.

В судове засідання 06.07.12 року порушник зявився разом з адвокатом ОСОБА_3, обидва апеляційну скаргу першого підтримали. ОСОБА_1 заявив, що листа апеляційного суду від 21.06.12 р. не отримував, тому не може надати даних про час відбування ним громадських робіт за попередніми стягненнями за ст.130 КУпАП. У звязку з цим ксерокопія листа-запиту була видана йому особисто і апеляційний розгляд було перенесено на 12.07.12 року.

У призначений час порушник в апеляційний суд не зявився, про розгляд справи повідомлений. Адвокат ОСОБА_1 ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала і надала довідку Новоград-Волинської КВІ від 10.07.12 року.

Дослідивши матеріали справи і заслухавши 06.07.12 року ОСОБА_1, який апеляційну скаргу підтримав, частково визнав обставини справи і свою провину лише у відмові слідувати на медогляд 21.12.11 року, просив застосувати правильну кваліфікацію його порушення за ч.2 ст.130 КУпАП і зменшити стягнення, аналогічну думку адвоката ОСОБА_4, вважаю за можливе дану скаргу задовольнити частково з наступних мотивів .

Доводи апеляційній скарги про необхідність поновлення пропущеного строку на оскарження постанови суду 1-ої інстанції знайшли підтвердження. У протоколі, складеному працівником ДПС, час розгляду справи судом не був вказаний /а.с. 2/. Місцевим судом з певних причин справа була розглянута без участі порушника. Не можна вважати, що суд незаконно розглянув справу без нього і грубо порушив його права, так як рекомендоване поштове повідомлення про час розгляду справи суд йому направляв, у цьому повідомленні на а.с. 6 є відмітка про його вручення ОСОБА_1 особисто 28.01.12 року. Обставини справи суд встановив в цілому правильно.

Копія же постанови останньому судом направлена не була /а.с. 8/, цю копію він отримав за заявою лише 22.05.2012 року, а вже 05.06.12 року він поштою /а.с. 21/ направив апеляційну скаргу до суду. Тому, для усунення можливих порушень його процесуальних прав, вважаю за можливе поновити йому пропущений строк на оскарження постанови суду 1-ої інстанції.

В матеріалах справи на аркуші 4 є довідка ДАІ про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, в тому числі і за ст.130 КУпАП. Додатково апеляційний суд витребував дані про відбування ним громадських робіт. За цими даними, по першому епізоду 15.06.10 року він керував автомобілем з ознаками алкогольного спяніння і ухилився від медогляду. У довідці ДАІ підкреслено, що протокол складено саме за ухилення від медогляду /а.с. 4/. За це постановою судді Новоград-Волинського міськрайсуду від 07.09.10 року за ст.130 ч.1 КУпАП він був підданий стягненню у вигляді 50 годин громадських робіт і відбув їх, згідно довідки КВІ, 14.10.2010 року.

Далі, 19.01.2011 року він же вчинив повторне порушення цього закону, керував автомобілем у стані спяніння, на нього був складений протокол за ч.2 ст.130 КУпАП. За це постановою того ж суду від 04.02.2011 року на ОСОБА_1 було накладено адмінстягнення у вигляді 60 годин громадських робіт. Він відбув їх, згідно довідки КВІ від 10.07.12 року, 17.03.2011 року.

Трете порушення цього закону Антонюк вчинив 21.12.2011 року. Однак обсяг порушення у різних документах зазначений по різному. У протоколі ДАІ на а.с. 2 вказано про керування автомобілем „з явними ознаками алкогольного спяніння і про порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР, аналогічно - і у постанові суду. В довідці ДАІ на а.с. 4 вказано про „керування автомобілем у стані спяніння. З показань свідків, даних інспектору ДАІ на а.с.3, Антонюк лише відмовлявся від проходження медогляду. Від керування автомобілем, як того вимагає ст. 266 КУпАП, останній не відсторонявся. Таким чином, слід дійти до висновку, що трете порушення ОСОБА_1 полягало лише у відмові від проходження медогляду на можливий стан спяніння.

Предметом судового розгляду 20.02.2012 року зміст попередніх постанов суду про притягнення ОСОБА_1 до адмінвідповідальності, зокрема - за які конкретно дії, а також дані про час відбування ним стягнення, не були. Ці дані /постанови/ були або долучені ОСОБА_1 до скарги, або витребувані апеляційним судом. Їх аналіз дає підстави для висновку про те, що з врахуванням вимог статей 39 і 130 ч.3 КУпАП дії порушника за останнім законом кваліфіковані правильно. Незважаючи на те, що після відбування першого стягнення /тобто з 14.10.10 року/ до третього порушення /21.12.11 року/ пройшло більше року, тим не менш Антонюк вчинив перши два порушення протягом одного року і після відбування стягнення за друге порушення до третього порушення також не збіг річний термін. Тому підстав для перекваліфікації його дій з ч.3 на ч.2 статті 130 КУпАП немає.

Накладення адміністративного стягнення проводиться за правилами статей 33-35 КУпАП. Усіх цих вимог суд 1-ої інстанції по справі не дотримувався, хоча в постанові на відповідні дані послався. Тим не менш, суд призначив ОСОБА_1 майже максимальне стягнення за санкцією ч.3 ст. 130 КУпАП у вигляді 9 років позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів. Між тим, слід прийняти до уваги, що за попередні порушення Антонюк не позбавлявся такого права. В обох випадках йому призначались тим же місцевим судом громадські роботи. Приймаючи до уваги дану обставину і те, що Антонюк є інвалідом 3 групи, працює, має дитину і характеризується позитивно, вину визнає, згідно довідки ДАІ на а.с. 4 у пунктах 2 і 3, а також 4 і 5 він притягувався до адмінвідповідальності у звязку з порушенням ПДР фактично за події одного дня, вважаю за можливе зменшити йому строк позбавлення вказаного у постанові суду права із 9 до 5 років.

Що стосується рішення судді в частині оплатного вилучення транспортного засобу, то воно також підлягає зміні. Як зазначено вище, суд 1-ої інстанції не досліджував двох попередніх постанов щодо ОСОБА_1. Між тим, за постановою від 07.09.10 року, він керував автомобілем НОМЕР_2. За другою постановою від 04.02.2011 року, він у нетверезому стані керував автомобілем НОМЕР_3. По даній справі він керував автомобілем, як зазначено у постанові, ВВАЗ-210430 № НОМЕР_4. За даними ДАІ, у першому і третьому випадках Антонюк притягувався до відповідальності лише за відмову пройти медогляд на стан спяніння. В останній постанові не зазначено, який транспортний засіб йому належить і оплатне вилучення якого саме засобу застосовано до нього. Оскільки строки, передбачені ст. 38 КУпАП, для накладання адмінстягнення вже сплинули, прийняти рішення про оплатне вилучення конкретного транспортного засобу на даний час неможливо. З наведених підстав вказівку про оплатне вилучення транспортного засобу слід виключити з оскарженої постанови.

Керуючись ст.ст. 38, 289 і 294 КУпАП ,-

Постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської обл. від 20.02.2012 року за ч.3 ст.130 КУпАП. Вказану постанову щодо нього - змінити. Зменшити строк позбавлення ОСОБА_1П права керування всіма видами транспортних засобів із 9 до 5 років. Виключити з резолютивній частині даної постанови суду вказівку про „оплатне вилучення транспортного засобу. В решті апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вказану постанову суду 1-ої інстанції щодо нього - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає .

Суддя