Справа № 1026/2305/12
Провадження № 3/1026/872/12
ПОСТАНОВА

Іменем України

6 грудня 2012 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Архангельський А.М., з участю прокурора Ємець І.І., адвоката ОСОБА_1, розглянувши матеріали, які надійшли від прокуратури Тетіївського району Київської області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого старшим слідчим СВ ОСОБА_3 ГУ МВС України в Київській області, до адміністративної відповідальності не притягувався,

за ст. 172-2 ч. 2, 172-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2, працюючи на посаді старшого слідчого СВ ОСОБА_3 ГУ МВС України в Київській області, 13.09.2012 року, отримавши від громадянина ОСОБА_4 пропозицію отримати винагороду у вигляді грошових коштів в сумі 3000 гривень за закриття відносно нього кримінальної справи, при цьому не вжив заходів щодо протидії та запобігання корупції, а саме терміново письмово не попередив про це спеціально уповноважений орган у сфері протидії корупції, чим порушив вимоги ст. 5 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції .

Крім того, як вбачається із адміністративного протоколу ОСОБА_2 звинувачується в тому, що він використовуючи свої службові повноваження та повязані з цим можливості, діючи умисно, 13.09.2012 року під час зустрічі з ОСОБА_4 прийняв вищевказану пропозицію останнього, тим самим, прийнявши обіцянку одержати неправомірну вигоду, допустив порушення обмежень щодо використання службового становища передбачені ч.1 ст.6 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції , в силу чого вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 172-2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вини своєї у вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.172-2, ст. 172-9 КУпАП не визнав та суду показав, що дійсно в його провадженні, як старшого слідчого СВ ОСОБА_3 ГУ МВС України в Київській області знаходили матеріали на підставі яких він 08.09.2012 року порушив кримінальну справу щодо ОСОБА_4 за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.289 КК України, а 10.09.2012 року вручив ОСОБА_4 постанову про порушення кримінальної справи та розяснив його права і на проханню останнього надав йому 3 дні для укладання угоди з адвокатом. 13.09.2012 року ОСОБА_4 прибув до ОСОБА_3 для проведення слідчих дій, якому він повідомив, що в звязку з зайнятістю по службі, слідчі дії в цей же день будуть проведені пізніші. В той же день на території ОСОБА_3 ЦРЛ ОСОБА_5 запропонував йому хабар в сумі 3000 гривен за закриття відносно нього кримінальної справи, на що він йому відмовив. В звязку з зайнятістю по роботі він негайно не повідомив прокурора про пропозицію зі сторони ОСОБА_4 дачі хабара. Лише 19.09.2012 року він, побачивши ОСОБА_4 згадав, про пропозицію дачі хабара та повідомив про цей факт прокурору.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення правопорушника ОСОБА_2 його адвоката ОСОБА_1, висновок прокурора Ємець І.І., дослідивши матеріали перевірки справи, в тому числі і постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.09.2012 року, 16.11.2012 року вважає, що при розгляді даної справи доведена вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.172-9 КУпАП, оскільки правопорушник сам визнав факт пропонування 13.09.2012 року ОСОБА_4 13.09.2012 року йому, як представнику державної влади хабара в сумі 3000 гривен і до 19.09.2012 року він не вжив передбачених законом заходів щодо виявленого корупційного правопорушення.

Разом з тим суд вважає, що при розгляді даної справи не добуті докази, про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.1ст.6 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції та ч.2 ст.172-2 КУпАП. Так, в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_2 використовуючи свої службові повноваження старшого слідчого СВ ОСОБА_3 ГУ МВС України в Київській області та повязані з цим можливості вчинив неправомірні дії з метою одержання хабара. Даних обставин не визнає ОСОБА_2 і матеріалами перевірки не доведена вина ОСОБА_6 в тому, що він прийняв пропозицію від ОСОБА_4 на отримання винагороди за закриття кримінальної справи у вигляді грошових коштів у сумі 3000 гривен. Як встановлено судом, вина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1ст.6 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції та ч.2 ст.172-2 КУпАП базується лише на показах ОСОБА_4, особи, що підозрювалась у вчиненні злочину і проти якого порушена кримінальна справа. Інші докази вини ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-2 КУпАП в матеріалах перевірки прокуратурою Тетіївського району не зазначені, висновок доведеність вини ґрунтується на припущеннях, а тому суд приймаючи до уваги що в цій частині вина ОСОБА_6 у вчиненні адміністративного правопорушення в судовому засіданні не встановлена вважає, що в притягненні ОСОБА_6. до адміністративної відповідальності за ч. 2ст.172-2 КУпАП необхідно відмовити, а провадження по справі в цій частині закрити.

Керуючись ст.ст. 172-2 ч. 1, 172-9, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ч.1ст.6 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції

постановив:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-9 КУпАП та притягнутийого до адміністративної відповідальності і піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 2125 (дві тисячі сто двадцять пять ) гривень.

Провадження по справі про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.172-2 КУпАп закрити.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів через Тетіївський районний суд до Апеляційного суду Київської області.

Суддя: А.М.Архангельський