Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Житомир

27.12.2012 року. Суддя апеляційного суду Житомирської обл. Шенін П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, працює машиністом бульдозера в Іршанському ДГЗК, несудимого, одруженого, 25.01.12 року притягувався до адмінвідповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП і був підданий громадським роботам на 50 годин за порушення 06.01.12 року/, за ст. 130 ч.2 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Володарсько-Волинського районного суду від 21.11.2012 року ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 130 ч.2 КУпАП і позбавлено прав керування транспортними засобами на 2 роки, без вилучення транспортного засобу.

За матеріалами справи, 08.10.2012 року о 18 год. 05 хв. ОСОБА_1 у с. Рижани вказаного району керував автомобілем НОМЕР_1 повторно у стані алкогольного спяніння. Тим порушив п. 2.9 „Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судове рішення, як незаконне, визнати його невинним у вчиненні правопорушення. Не заперечує, що у вказаний час керував автомобілем, належним його брату, без прав водія, за що на нього обгрунтовано склали інший протокол за ст. 126 КУпАП. Однак стверджує, що не керував автомобілем у нетверезому стані, не проходив освідування і докази в цій частині - сфальсифіковані працівниками ВДАІ. Свідками судом були допитані останні, тобто працівники ДАІ, а не незацікавлені особи і це є порушенням закону. Тест на наявність в нього слідів спяніння проведений пізніше складання протоколу і це також є порушенням процесу.

В судовому засіданні 27.12.12 року порушник апеляційну скаргу підтримав і додав додаткові документи по справі.

Дослідивши матеріали справи і заслухавши ОСОБА_1, який просив також уточнити постанову в частині вилучення транспортного засобу, вважаю за можливе дану скаргу задовольнити частково з наступних мотивів .

Доводи апеляційної скарги про відсутність пропуску ним строку на оскарження постанови суду 1-ої інстанції знайшли підтвердження, однак дана обставина ніким не оспорюється. У звязку з неможливістю встановити час відправлення апеляції на пошті /нечітким відтиском печаток/ ОСОБА_1 на запит апеляційного суду надав оригінал квитанції про час відправлення скарги, який підтверджує її подачу у 10-денний строк.

Також він надав ксерокопію посвідчення його як водія. У свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ власником його внесений ОСОБА_2 /брат порушника/. У мотивувальній частині постанови суду дійсно зазначено про застосування до порушника безоплатного вилучення вказаного ТЗ /автомобіля/, а у резолютивній частині „без вилучення ТЗ. Оскільки порушник не є володарем цього автомобіля, то постанову суду слід змінити і виключити з мотивувальній її частини вказівку про безоплатне вилучення транспортного засобу.

В решті апеляція задоволенню не підлягає. У протоколах працівника ДАІ, складених на ОСОБА_2 за статтями 126 і 130 ч.2 КУпАП, а також у документі про тестування порушника на алкоголь час його огляду і проведення процесуальних дій був вказаний практично той же самий / 08.10.12 року о 18 год. 05 хвилин у протоколах, у тесті о 18 год. 13 хвилин/. У складеному працівником ВДАІ протоколу вказано, що порушник від пояснень і підписання протоколу відмовився /а.с. 3/. Свідки і поняті у протоколі зазначені не були. Місцевим судом з даних причин справа була розглянута з участю порушника і викликом саме за його клопотанням працівників ВДАІ ОСОБА_3 /який склав протоколи/ та ОСОБА_4 /який разом з першим зупиняв ОСОБА_2/. Обидва в суді у встановленому порядку підтвердили факти, викладені у протоколі на а.с. 3. Не можна вважати, що суд незаконно допитав їх і надав їх показам перевагу, грубо порушив права ОСОБА_2, тощо, оскільки останній, наприклад, не заперечує вчинення ним порушення вимог ст. 126 КУпАП під час подій по справі.

В матеріалах справи є дані ДАІ про аналогічне притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності в тому ж 2012 році за ч.1 ст.130 КУпАП. Цього факту він в апеляційному суді не заперечує.

Далі, за словами апелянта, після подій по справі він оскаржив дії працівників ВДАІ в прокуратуру Володарськ-Волинського р-ну. За вих. № від 11.12.2012 року прокурором йому було надано відповідь про відсутність підстав для прокурорського реагування по справі. Дана відповідь прийнята до відома суддею апеляційного суду. По суті вона на даний час спростовує твердження порушника про фальсифікацію протоколу по справі.

Таким чином, судом 1-ої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_2 вчинив повторне порушення вищевказаного закону і керував автомобілем у стані спяніння, аналогічно на нього обгрунтовано був складений і протокол за ч.2 ст.130 КУпАП. Апелянтом не надано грунтованих доказів для скасування постанови суду від 21.11.2012 року.

Розгляд даної справи суд провів відповідно до вимог КУпАП і перевірив усі доводи особи, притягнутої до адмінвідповідальності. Обране йому адмінстягнення знаходиться в межах видів стягнень, передбачених конкретним законом і накладання адміністративного стягнення проведено за правилами статей 33-35 КУпАП. Позбавлення його прав водія легкового транспорту на мінімальний за санкцією даного закону строк не позбавляє його права працювати машиністом бульдозера на виробництві.

Тому, керуючись ст. 294 КУпАП , -

Постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Володарсько-Волинського районного суду Житомирської обл. від 21.11.2012 року за ч.2 ст.130 КУпАП щодо нього - змінити. Виключити з мотивувальної частини даної постанови вказівку про застосування до нього „ безоплатного вилучення транспортного засобу.

В решті апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вказану постанову суду 1-ої інстанції щодо нього - без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає .

Суддя