Справа 3-782/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2012 року

Сокирянський районний сул Чернівецької області в складі:

головуючого-судді:ОСОБА_1

при секретарі:ОСОБА_2

з участю: прокурора: Руснака П.А.

та захисника-адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокиряни справу про відносно

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, працюючого майстром гірничого цеху №2 Сокирянської виправної колонії №67,

про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.172-2 ч.1 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, працюючи на посаді майстра гірничого цеху №2 Сокирянської виправної колонії №67 (надалі СВК), будучи особою начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби та згідно п. «д» ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобіганню і протидії корупції» субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, з метою одержання неправомірної вигоди у розмірі приблизно 150 гривень, діючи у власних інтересах, 30.09.2012 року в період часу з 08 години 30 хвилин до 09 години 30 хвилин безоплатно використав працю засуджених: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які відбувають покарання в Сокирянській виправній колонії №67 та були ввірені йому для конвоювання їх до гірничої дільниці №2 СВК, для проведення розвантаження мікроавтобуса з яблуками та занесення яблук їх у підвальне приміщення господарства, розташованого по вул. Корольова, 1 в м.Сокиряни Чернівецької області, чим порушив вимоги: ч.1 ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», п.2 ст.99 КВК України, п.64 Наказу Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 25.12.2003 року №275 «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», зареєстрованого в МЮ України від 31.12.2003 року за №1277/8598, п.33.1 33.8 Наказу Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 22.10.2004 року №205/ДСК «Про затвердження Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання у кримінально-виконавчих установах», зареєстрованого в МЮ України від 05.11.2004 року за №1412/10011, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 172-2 ч.1 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав та пояснив, що дійсно з 29.05.2012 року він працює на посаді майстра гірничого цеху №2 СВК та є особою начальницького складу СВК. Про те, що він не має право використовувати працю засуджених у власних інтересах, він підписав відповідні попередження. 30.09.2012 року, приблизно о 08 год. 30 хв. на власному автомобілі марки «Опель-Вектра» він приїхав до дільниці соціальної реабілітації Сокирянської виправної колонії (надалі ДСР), для отримання засуджених у кількості 8-ми чоловік і супроводу їх до гірничого цеху №2, який знаходиться за межами колонії. Такий супровід майстром дільниці здійснювався постійно. Отримавши засуджених, він розписався в рознарядці у чергового ДСР. При цьому, шестеро засуджених сіли в його автомобіль, а двоє, які не помістилися, пішли самостійно пішком до цеху. Перевезення засуджених до місця роботи на власному автомобілі майстра не передбачено правилами внутрішнього розпорядку колонії, але й не заборонено. Про те, щоб відпустити самих двох засуджених, без супроводу, він згоди в керівництва колонії не запитував. В цей час до нього зателефонував батько, який виявив у себе документи на його автомобіль, та сказав забрати їх, оскільки вони з матірю збиралися їхати з дому. Будинок батьків розташований з відхиленням приблизно 100 метрів від маршруту слідування автомобілем від ДСР до гірничого цеху №2, по вул. Крилова, 1. Коли він вирішив заїхати до батька, то засудженим він не повідомляв про це. Приїхавши, він побачив батька на вулиці та зайшов до будинку, де взяв техпаспорт від свого автомобіля та ще на протязі 15 хвилин розмовляв з матірю, після чого вийшов з будинку і побачив, що батько розмовляє із засудженими, які вийшли з автомобіля. Щоб засуджені щось робили в господарстві батьків, він не бачив і батько йому тоді про це нічого не казав. Після цього він із засудженими поїхав до місця роботи і приблизно о 09 годині були на місці. Він є атестованим працівником СВК і режим його роботи не встановлений. До цього часу він також неодноразово працював у вихідні дні, за усною вказівкою начальника колонії. Стверджує, що не пропонував і не наказував засудженим розвантажувати яблука з мікроавтобуса. Давання помічнику прокурора іншого змісту пояснень, в яких він пояснював обставини залучення ним засуджених до роботи по вивантаженню яблук із мікроавтобуса в господарстві батька, він пояснив тим, що не хотів, щоб в справі фігурував його батько.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він працює оператором чергової частини СВК та є батьком ОСОБА_4 30.09.2012 року, коли вони з дружиною збиралися їхати з дому в с.Михалкове, він побачив біля своїх документів технічний паспорт на автомобіль сина, тому зателефонував томиу і сказав йому підїхати і забрати вказаний документ. Коли ОСОБА_4 приїхав, він саме перебував на вулиці, а син зайшов в будинок, до матері. В автомашині сина перебувало шестеро засуджених, які розпочали із ним розмову і запропонували йому допомогти вигрузити яблука із мікроавтобуса, на що він погодився. Працювали шестеро засуджених у нього приблизно 15 хвилин. Коли син вийшов з будинку, він побачив що останній засуджений йшов з ящиком до підвалу і запитав його, чому він їх заставив до роботи, що на він відповів, що тільки попросив допомогти, бо сам не може. Він сказав сину, щоб купив даним засудженим цигарок, вони сіли в автомашину і поїхали. У ОСОБА_4 із даними засудженими не було неприязних відносин і у тих не було мотивів для оговору сина.

Факт вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-2 ч.1 КУпАП підтверджується матеріалами справи:

- протоколом №2 про адміністративне правопорушення за ст.172-2 ч.1 КУпАП від 28.10.2012 року;

- довідкою про результати проведеної перевірки додержання вимог Закону України «Про запобігання та протидію корупції» від 17.04.2012 року (а.с.1-4);

- висновком службового розслідування від 04.10.2012 року (а.с.10-11);

- копіями документів, що свідчать про ознайомлення ОСОБА_4 з вимогами антикорупційного законодавства та попередження його про відповідальність за його порушення (а.с.13-16);

- копією посадової інструкції молодшого інспектора дільниці соціальної реабілітації СВК від 04.01.2012 року (а.с.17);

- копією наказу начальника СВК №459 від 28.09.2012 року про забезпечення охорони та нагляду на добу (а.с.18);

- копіями письмових пояснень засуджених: ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6, даних кожним із них тричі, в яких кожен із засуджених послідовно пояснив, що 30.09.2012 року по дорозі до гірничого цеху №2 ОСОБА_4 запропонував йому та іншим засудженим заїхати додому до його батьків в м.Сокиряни та розвантажити мікроавтобус із яблуками. На вказану пропозицію кожен із засуджених вимушений був погодитися, оскільки ОСОБА_4 являється майстром та працівником колонії. В подальшому вони на протязі 40 хвилин перенесли приблизно 60 ящиків з яблуками з мікроавтобуса до підвалу. Коли вони закінчили розвантажувати яблука, ОСОБА_4 відвіз їх на роботу (а.с.19, 20, 21, 23, 24, 25, 33, 34,35,37, 38, 40, 43-44, 45-46, 47-48, 49-50, 51-52, 53-54);

- письмовими поясненнями: чергового-молодшого інспектора ДСР СВК ОСОБА_13 (а.с.36), начальника ДСР СВК ОСОБА_14 (а.с.39), о/у оперативного відділу СВК ОСОБА_15 (а.с.55-56);

- письмовим поясненням ОСОБА_4, в яких він пояснив, що 30.09.2012 року, приблизно о 08 годині 30 хвилин, коли він із засудженими ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_6 прямували до гірничого цеху №2, він запропонував вищевказаним засудженим заїхати додому до його батьків по провулку Крилова в м.Сокиряни та допомогти розвантажити мікроавтобус з яблуками, на що вони добровільно погодилися. В подальшому, вони підїхали до будинку батьків та засуджені розвантажили мікроавтобус з ящиками яблук та перенесли їх до погребу. Після цього він відвіз засуджених до гірничого цеху №2 (а.с.41-42);

- довідками, виданими приватними підприємцями про вартість вантажно-розвантажувальних робіт у розрахунку на людино-дні, станом на 30.09.2012 року (а.с.75-77).

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_11, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність в діях останнього ознак порушення вимог п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» та ст.172-2 ч.1 КУпАП. При цьому, показання ОСОБА_4 у судовому засіданні, невизнання ним своєї вини у вчиненні правопорушення, суд вважає неправдивими, такими що суперечать його ж поясненням, даним під час перевірки обставин вчинення правопорушення, поясненням засуджених, письмовим доказам, тобто всім доказам даної справи, в їх сукупності, а також вважає їх є способом ухилення від відповідальності за фактично вчинене. Показання свідка ОСОБА_11, який є його батьком, суд також вважає нещирими, такими що також суперечать всім доказам в їх сукупності та направлені на звільнення ОСОБА_4 від адміністративної відповідальності за фактично вчинене.

За місцем роботи ОСОБА_4 характеризується посередньо (а.с.59), має сімю та на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався.

Обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Характеристика вчиненого правопорушення, дані про особу правопорушника, його поведінка до і після вчинення правопорушення, є підставами для притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.172-2 ч.1 КУпАП. Враховуючи незначний розмір отриманої неправомірної вигоди, ОСОБА_4 слід призначити стягнення у виді мінімального розміру штрафу, передбаченого ст.172-2 ч.1 КУпАП. Оскільки гроші по даній справі не є безпосереднім предметом вчинення правопорушення, суд не вирішує питання про їх конфіскацію в дохід держави.

На підставі ст.172-2 ч.1 КУпАП, ст.6 ч.1 п. 4 Закону України «Про запобігання і протидію корупції» №3206-У1 від 07.04.2011 року та керуючись ст.221 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.172-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята призначити йому стягнення - штраф у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот пятдесят) гривень, без конфіскації незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження (опротестування).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги чи протесту прокурора до Апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Головуючий-суддя: