АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33/1690/27/2012 Номер провадження 33/1690/27/2012Головуючий у 1-й інстанції КРАВЕЦЬ Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2012 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1

З участю:

громадянки ОСОБА_2

захисника-адвоката ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляцією громадянки ОСОБА_2 на постанову Машівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2011 року,-

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_1, не працююча,

притягнута до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

ОСОБА_2 визнана винуватою в тому, що 18.09.2011 року о 18 год. 30 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухалась по автодорозі Машівка-Полтава в напрямку м. Полтава, в порушення вимог п. п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, не вибрала безпечної швидкості руху та не переконавшись в безпеці виконання маневру обгону, не впоравшись з керуванням зїхала в кювет, де автомобіль перекинувся та внаслідок чого отримав механічні пошкодження.

В апеляції ОСОБА_2 просить постанову скасувати, а провадження по справі закрити. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суддя розглянув адміністративну справу в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянувши справу у її відсутність за наявності її клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з хворобою. Суддею при розгляді справи не враховано тих обставин, що небезпеку для руху створив автомобіль, який виїхав попереду її автомобіля в той час коли вона здійснювала його обгін, вважає, що знаходилася в стані крайньої необхідності, яка виникла із-за незадовільного стану проїзної частини з метою уникнути зіткнення автомобілів та відвернути шкідливі наслідки для інших осіб, а тому її дії відповідно до ст. 18 КУпАП, не можуть вважатися адміністративним правопорушенням, а провадження по справі підлягає закриттю відповідно до ст. 247 КУпАП. Окрім того, вказує на те, що її було притягнуто до відповідальності через три місяці з дня вчинення правопорушення, що є порушенням ч.1 ст. 38 КУпАП.

Вислухавши ОСОБА_2 та її захисника, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції вважаю, що апеляція підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

За диспозицією ст. 124 КУпАП відповідальність за нею настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Відповідно до п. 1.10 Правил дорожнього руху дорожньо-транспортна пригода, це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно з ст. 22 ЦК України збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

З аналізу наведених норм закону випливає, що збитки в розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, це втрати особи, цивільні права якої були порушені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

За наслідками дорожньо-транспортної пригоди цивільні права ОСОБА_2 не були порушені, оскільки заподіяння шкоди сталося з її вини.

Приймаючи до уваги, що крім автомобіля НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_2, що було підтверджено свідком ОСОБА_4 інших осіб яким від її дій були б завдані збитки не має у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення.

Наведене не було враховано суддею при прийнятті рішення, а отже постанова судді підлягає скасуванню.

Разом з тим, твердження в апеляції про необхідність застосування ст. ст. 18, 247 КУпАП є безпідставним.

Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно з п. п. 10.1, 12.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Наведені приписи вимагають від водія під час руху ураховувати дорожню обстановку, зокрема, наявність транспорту, що рухається попереду по тій самій смузі, незадовільний стан проїзної частини дороги не можна розцінити, як небезпеку, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, а отже і як підставу до виникнення стану крайньої необхідності та закриття провадження у справі.

Необгрунтованими є і твердження в апеляції про порушення суддею строків накладення адміністративного стягнення.

За змістом ч. 4 ст. 38 КУпАП у разі відмови у порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову у порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Як вбачається з матеріалів справи 13 грудня 2011 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 3), цієї ж дати було складено протокол про адміністративне правопорушення, щодо ОСОБА_2 (а.с. 2), а 16 грудня 2011 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 (а.с. 19).

Посилання апелянта на порушення вимог ст. 268 КУпАП є обґрунтованими, але ОСОБА_2 була надана можливість висловити свою незгоду та скористатися послугами захисника при апеляційному розгляді справи.

Керуючись ст. 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Машівського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2011 року щодо ОСОБА_2 скасувати, провадження в справі закрити в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Суддя О.М. Корсун