Апеляційний суд Харківської області
Справа № 2018/3-1102/12/14.
Провадження №33/2090/154/2012 Головуючий 1 інстанції: Чередник В.Є.
Категорія: ст.124, 130 КУпАП Суддя-доповідач: ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2012 року м.Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Шабельніков С.К., за участю ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, а також ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2012 року у справі про адміністративні правопорушення ОСОБА_4 за ст.ст.130 ч.1, 124 КУпАП та ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,

В С Т А Н О В И В :

13 лютого 2012 року суддею Київського районного суду м.Харкова за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст.ст.130 ч.1, 124 КУпАП та ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП було ухвалено постанову, згідно якої провадження у справі у відношенні зазначених осіб було закрито на підставі ст. 38 КУпАП.

22 лютого 2012 року ОСОБА_2 подав апеляцію на постанову судді від 13 лютого 2012 року, в якій просив її скасувати та прийняти нову постанову, а також визнати ОСОБА_4 винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і притягти його до адміністративної відповідальності, а стосовно самого ОСОБА_2 закрити справу про адміністративне правопорушення у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Вислухавши пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги, а також ОСОБА_4, який вважав постанову судді від 13 лютого 2012 року законною, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги з дотриманням вимог ст. 294 КУпАП, прихожу до висновку, що апеляція є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні не пізніше як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення пр вчинення корупційного правопорушення.

Згідно ч. 4 ст. 38 КУпАП, у разі відмови у порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову у порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Відповідно п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю при закінченні на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 2018/3-1102/12/14 та матеріалу № 10 про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП, яка мала місце 29 грудня 2011 року (ЖРЗПЗ № 14583), учасниками цієї події є водії ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Відповідно до протоколу серії АХ 1 № 323792 від 11 січня 2012 року, ОСОБА_2 у 01 годині 00 хвилин 29 грудня 2011 року керував автомобілем НОМЕР_1 по пр. Жуковського біля будинку № 5 в м. Харкові та не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, внаслідок чого сталося їх зіткнення, чим порушив п.п. 1.5, 16.11 Правил дорожнього руху України (а.с. 1).

Відповідно до протоколу серії АХ 1 № 323793 від 11 січня 2012 року, ОСОБА_4 у 01 годині 00 хвилин 29 грудня 2011 року керував автомобілем НОМЕР_2 по пр. Жуковського поблизу будинку № 5 в м. Харкові при виникненні перешкоди для руху, не прийняв заходів для зменшення швидкості руху або безпечного обїзду перешкоди, внаслідок чого сталось зіткнення його автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, крім цього водій ОСОБА_4 знаходився під час керування автомобілем у стані алкогольного спяніння, чим порушив п.п. 1.5, 16.11 Правил дорожнього руху України (а.с. 2).

Як вбачається з постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 286 КК України, яку винесено 6 січня 2012 року начальником ООМ ДТП, дізнання і розшуку ТС, зниклих з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Харківській області, - настання події ДТП виникло внаслідок порушень п.п. 1.5, 1.16 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2, а також п.п. 1.5, 2.9а, 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 (а.с. 3-4). Постанова набрала законної сили і ні ким не оскаржувалася, про що пояснили в судовому засіданні ОСОБА_4, ОСОБА_2 та його представник.

Справа про адміністративні правопорушення № 2018/3-1102/12/14, передбачені ст. ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, надійшла до канцелярії Київського районного суду м. Харкова 10 лютого 2012 року, тобто після спливу строку, передбаченого ч. 4 ст. 38 КУпАП, що унеможливлювало продовження провадження по адміністративній справі, а так само і накладення адміністративного стягнення на винних осіб (а.с. 6).

При цьому, також належить врахувати, що за таких обставин сама по собі участь в судовому засіданні водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не могла обєктивно вплинути на процесуальне рішення, яке правильно, з дотриманням вимог, що містяться в нормах ст.ст. 38, 276, 277, 284, 247 п. 7 КУпАП, було прийнято суддею з приводу неможливості накладення адміністративного стягнення та процесуальної необхідності закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення стосовно обох водіїв, що є беззаперечним і чітко регламентується вказаними нормами законодавства.

Зазначене свідчить про необгрунтованість та субєктивність змісту апеляційних доводів ОСОБА_2, щодо незаконності оскаржуваної ним постанови судді від 13 лютого 2012 року про закриття провадження по справі.

Крім того, враховуючи пояснення ОСОБА_2, які він давав в судовому засіданні під час розгляду його апеляції, його незгода з постановою судді обумовлена наявністю наміру у подальшому подати позов до суду в порядку цивільного судочнства для вирішення питання, повязаного з відшкодуванням спричиненої йому шкоди внаслідок ДТП.

З огляду на викладене, слід врахувати, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з урахуванням норм чинного ЦПК України та ЦК України, мають право, яке обмежено лише строком позовної давності у три роки, звернутися з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до суду загальної юрисдикції, який, на підставі чинного законодавства, за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у цивільній справі, при дослідженні обставин та доказів, необмежений у процесуальній можливості щодо призначення експертиз, допиту свідків, дослідження інших доказів, на підставі яких має процесуальні повноваження визначити ступінь вини кожного з водіїв учасників ДТП, враховуючи наявні дані у справі про адміністративні правопорушення № 2018/3-1102/12/14.

За таких обставин, апеляційні доводи ОСОБА_2 щодо необхідності дослідження нових доказів під час розгляду апеляції в апеляційному суді є необгрунтованими та недоцільними, оскільки така можливість передбачена чинним цивільним та цивільно-процессуальним законодавством України. Більш того, ця можливість ним не втрачається і після розгляду його апеляції, бо за ним, в даному випадку, зберігається конституційне право на судовий захист своїх майнових і немайнових прав та інтересів, а чинне законодавство України не передбачає будь-яких перешкод для реалізації ним права на судовий захист.

Беручи до уваги зазначене, не вбачається правових підстав для скасування оскаржуваної постанови та задоволення апеляції.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Київського районного суду м.Харкова від 13 лютого 2012 року про закриття провадження по справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_4 за ст.ст.130 ч.1, 124 КУпАП та ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, у звязку зі спливом строку накладення адміністративного стягнення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя