Номер провадження: 33/1590/44/2012
Номер справи місцевого суду: 33 - 46/12
Головуючий у першій інстанції Іщенко
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2012 року м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Олініченко В.В., розглянувши за участю прокурора Лало В.В., Тєтєріна О.С. та його представника адвоката ОСОБА_1 протест заступника прокурора Одеської області на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 р. та матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 р. провадження по справі відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, працюючого старшим механіком в крюїнговій компанії „VITA мерітайм, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

закрито на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП - за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 352 МК України.

При прийнятті рішення суд виходив з того, що в порушення вимог митного законодавства при проведенні митного контролю належного ОСОБА_2 супроводжуваного багажу, який відстав від пасажира, ОСОБА_2 не була надана можливість його задекларувати, в звязку з чим немає підстав вважати, що він намагався приховати від митного органу валюту, яку провозив у вказаному багажі в кількості 120 000 доларів США , яка була виявлена в ході митного контролю, проведеного з порушенням митного законодавства.

Відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1114/50003/11 від 05.09.2011 р., складеного старшим інспектором ВМО № 1 митного поста „Одеса-Аеропорт ОСОБА_3, 05.09.2011 р., о 12 годині 30 хвилин, на митному посту „Одеса-Аеропорт в оглядовому залі „Приліт Міжнародного аеропорту „Одеса, в зоні діяльності митного поста „Одеса-Аеропорт Південної митниці, під час здійснення митного контролю несупроводжуваного багажу, який надійшов літаком DH80D рейсом № 406, сполученням „Рига-Одеса на адресу гр-на України ОСОБА_2, було встановлено, що до здійснення митного контролю та митного оформлення зазначеного багажу митному органу були надані особисті митні декларації гр-на України ОСОБА_2 від 03.09.2011 р., які власноручно ним були заповнені та в яких зазначалось, що крім особистих речей у несупроводжуваному багажі ОСОБА_2, валюти та інших речей, які підлягають обовязковому декларуванню, не має, що підтверджувалось його особистими підписами. В ході митного огляду несупроводжуваного багажу під особистими речами у металевому ящику для інструменту було виявлено картонну коробку, в середині якої знаходилось 120 000 доларів США. Виявлення валюти стало можливим тільки після повного вивантаження з коробки особистих речей та металевого ящику з інструментом. Таким чином, виявлені 120 000 доларів США переміщувались через митний кордон України з приховуванням від митного контролю засобом, що ускладнювало їх виявлення.

В протесті заступник прокурора Одеської області просить постанову Малиновського районного суду від 19.12.2011 р. скасувати та винести нову постанову, застосувавши до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді конфіскації предметів правопорушення, посилаючись на те, що судом необґрунтовано закрито провадження по справі, при винесенні постанови суд порушив вимоги ст.ст. 22, 245, 252, 280 КУпАП, оскільки оцінив докази без всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин по справі.

Заслухавши прокурора, який підтримав протест та просив задовольнити вказані в ньому вимоги, вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_1, допитавши свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, дослідивши представлені суду сторонами по справі документи, в тому числі договір № 57 від18.05.2011 р. ПП „Авіапріма з представництвом авіакомпанії „Ейр Балтік Корпорейшн» А/С в Україні, матеріали кримінальної справи, порушеної відносно ОСОБА_2 за ст. 201 КК України, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що протест задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінальної справи відносно ОСОБА_2, її було порушено 08.09.2011 р. за ст. 201 КК України за фактом, вказаним в протоколі про адміністративне правопорушення.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2011 р., яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11.11.2011 р., скасовано постанову про порушення кримінальної справи виходячи з того, що у органа дізнання не було даних, які вказують на ознаки злочину за ст. 201 КК України - суд встановив, що при проведенні митного контролю було порушено права ОСОБА_2 йому не було надано можливості у відповідності з діючим митним законодавством задекларувати свій багаж після його надходження на митну територію України, тому не має підстав вважати, що ОСОБА_2 мав намір приховати від митного контролю валюту, яку перевозив у своєму багажі.

Після скасування постанови про порушення кримінальної справи, слідчим СБУ 30.11.2011 р. винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 201 МК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину слідчий також відповідно до зібраних по справі доказів прийшов до висновку, що ОСОБА_2 у відповідності до вимог закону не була надана можливість задекларувати свій багаж, який спочатку відстав від власника, а потім був доставлений в Одеський аеропорт 05.09.2011 р., митний огляд багажу було проведено без його декларування ні самим ОСОБА_2, ні його представником на підставі нотаріально посвідченого доручення, тому не має підстав вважати, що ОСОБА_2 хотів приховати валюту, яку перевозив.

Вказаний висновок органа слідства вказував на те, що в діях ОСОБА_2 не тільки відсутній склад злочину, але відсутній і склад адміністративного правопорушення за ст. 352 МК України. Проте, не дивлячись на такий висновок, протокол про порушення митних правил за ст. 352 МК України, який був складений ще до порушення карної справи, був направлений до суду для розгляду супровідним листом від 30.11.2011 р. (а.с.65).

22.12.2011 р. постановою прокурора відділу прокуратури Одеської області було скасовано вказану вище постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, а постановою від 27.12.2011 р. прокурора відділу прокуратури Одеської області було порушено кримінальну справу вдруге відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст.15 ч.2, ст.201 ч.1 КК України. Постановою слідчого СО СБУ від 27.01.2012 р. справа знову закрита на підставі ст.6 ч.1 п.2 - за відсутністю складу злочину, але в звязку з декриміналізацією валюта перестала бути предметом злочину.

Проте вказані протилежні рішення прийняті на підставі одних і тих же даних, встановлених в ході розслідування. Після відмови в порушенні кримінальної справи до її повторного порушення нові обставини встановлені не були. Ні постанова про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.12.2011 р. , ні послідуючі постанови не обґрунтовані наявними в матеріалах справи доказами.

Як висновок слідчого СБУ про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочину, викладений в постанові від 30.11.2011 р., так і висновок районного суду про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення за ст. 352 МК України відповідають фактичним обставинам справи, які перевірені апеляційним судом в ході розгляду протесту, в судовому засіданні було встановлено наступне.

ОСОБА_2 прибув на Україну 03.09.2011 р. біля 2-х годин ночі з м. Риги в м. Одесу літаком „YL-BAI, рейсом „406 „Рига Одеса (прямував з Бразилії через Іспанію та Латвію). При цьому зясувалось, що авіаперевізник „Ейр Балтік Корпорейшн його багаж в кількості одного місця загубив. При проходженні митного контролю в пункті пропуску на митному посту „Одеса-Аеропорт ОСОБА_2 задекларував багаж, який відстав, заповнивши 2 екземпляра декларації замість одного, в яких вказав кількість місць багажу, який відстав та не вказав про наявність в ньому валюти, яку перевозив, на що мав право відповідно до діючого митного законодавства. Обидва екземпляри декларації забрав у ОСОБА_2 представник перевізника під приводом необхідності розшуку багажу. ОСОБА_2 не просив представника перевізника доставити багаж за місцем проживання. Втрачений багаж надійшов в аеропорт „Одеса вказаним вище рейсом 05.09.2011 р. Для декларування багажу в загальному порядку (вмісту багажу), що дає право на початок митного оформлення, ОСОБА_2 в митний пункт пропуску запрошений не був, митний контроль в виді огляду багажу був проведений без наявності декларації ОСОБА_2 від 05.09.2011 р.( чи його представника на підставі нотаріально посвідченої довіреності), в ході якого було виявлено 120 000 доларів США. Для проведення митного контролю митному органу представником ПП „Авіапріма, яка займається доставкою пасажирам багажу, який відстав, та яка діяла за дорученням перевізника, були представлені 2 екземпляра декларації ОСОБА_2 від 03.09.2011 р., документ про розшук втраченого багажу РІR, заява - доручення від перевізника ПП „Авіапріма та ніким не посвідчене доручення від імені ОСОБА_2 від 02.09.2011 р., написане представником перевізника ОСОБА_10, які не відповідали вимогам митного законодавства та необґрунтовано були прийняті митним органом для митного оформлення.

При цьому як при оформленні втраченого багажу, оформленні доставки багажу за місцем проживання пасажира так і при проведенні митного контролю було допущено грубе порушення митного законодавства України, що потягло за собою порушення прав ОСОБА_2 та мало наслідком складення протоколу про порушення митних правил та порушення кримінальної справи.

В протоколі про порушення митних правил безпідставно вказано, що митний контроль проходив несупроводжуваний багаж. Насправді мова йшла про багаж, який відстав від пасажира. Митне оформлення таких багажів різне.

Так, відповідно до ст. 72 МК України митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації.

Ст. 85 МК України встановлено, що митна декларація подається митному органу, який здійснює митне оформлення, протягом десяти днів з дати доставки товарів у митний орган призначення після фактичного надходження товару. В даному випадку багаж поступив в аеропорт 05.09.2011 р. Проте митна декларація ОСОБА_2 за 05.09.2011 р. в матеріалах як кримінальної, так і адміністративної справи - відсутня.

Відповідно до ст. 81 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно) точних відомостей про товари, мету їх переміщення, а також відомості, необхідні для здійснення їх митного контролю і митного оформлення. Порядок заповнення митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Наказом Державної митної служби України від 04.06.2008 р. № 604 затверджено „Порядок заповнення митної декларації при переміщенні громадянами предметів через митний кордон України (далі Порядок), яким передбачено як загальний порядок заповнення митної декларації (п.1-3), так і особливості заповнення та використання декларації (п.4).

В п.1.2 Положення визначено поняття багажу, що відстав від громадянина (БВГ) це багаж, який на момент заповнення митної декларації в пункті пропуску не прибув в пункт призначення. А в п.1.4 Порядку встановлено, що предмети, які переміщуються в БВГ, підлягають обовязковому письмовому декларуванню.

П.4.2.1. Порядку встановлено, що громадянин, власник БВГ, при вїзді в Україну повинен заявити в декларації, яка заповнюється ним в пункті пропуску через митний кордон України в одному примірнику, відомості про наявність БВГ і про кількість його місць. Відповідно до наявної в матеріалах справи декларації ОСОБА_2 від 03.09.2011 р. (а.с.15), він цю вимогу закону виконав, вказавши одне місце супроводжуваного багажу, який відстав.

В порушення вказаної норми, ОСОБА_2 запропонували заповнити ще й другий екземпляр декларації, про що свідчить його наявність на а.с. 16.

Після того, як БВГ буде знайдено і доставлено в пункт пропуску (відповідно до вимог ст.85 МК України, якою встановлено, що декларування починається після надходження товару), пунктом 4.2.2. Порядку встановлено, що при отриманні БВГ громадянин - власник БВГ (чи уповноважена ним особа) подає посадовій особі митного органу декларацію, оформлену в пункті пропуску через митний кордон України ( в даному разі за 03.09.2011 р.- 1 примірник) та декларацію, в якій задекларовані предмети, які переміщуються через митний кордон в БВГ, заповнену ним (власником) у 2-х примірниках.

Багаж доставлено в пункт пропуску 05.09.2011 р., проте в матеріалах справи відсутня декларація ОСОБА_2 за 05.09.2011 р., що є грубим порушенням п. 4.2.2 Порядку.

Тільки після декларування знайденого багажу, можливе в рамках митного оформлення здійснення митного контролю, який включає в себе огляд та переогляд ручної поклажі та багажу (ст.56 МК).

Відповідно до ст. 87 МК України декларантами можуть бути: громадянин, якому належить багаж, митні брокери, або інший громадянин на підставі нотаріально посвідченого доручення (п.1.5 Положення).

Тільки декларант має право здійснювати декларування та предявляти товари, багаж для митного оформлення та контролю.

Тому огляд та переогляд ручної поклажі та багажу громадянина (ст.56 МК) може бути виконаний тільки в присутності власника багажу, або уповноваженої ним особи, якою є декларант на підставі нотаріально посвідченого доручення. В такому разі нотаріально посвідчене доручення має бути долучене до декларації.

Відповідно до п.1.9 Порядку декларація не приймається до митного оформлення посадовою особою митного органу у разі заповнення її з порушенням вимог цього порядку.

Як встановлено судом, митний орган при проведенні митного оформлення БВГ ОСОБА_2 05.09.2011 р. прийняв до митного оформлення другий примірник декларації ОСОБА_2 на БВГ за 03.09.2011 р. без декларації в 2-х примірниках за 05.09.2011 р., не надавши ОСОБА_2 можливість задекларувати предмети, наявні в БВГ, відповідно до п.4.2.2. Порядку, провів митний огляд багажу у відсутності ОСОБА_2, чим грубо порушив вимоги п.1.9 Положення, ст.56 МК України та інших норм митного законодавства, наведені вище.

Вказані висновки суду ґрунтуються на нормах митного законодавства та досліджених в судовому засіданні доказах, приведених вище та наступних:

ОСОБА_2 в судовому засіданні, як і в першому своєму письмовому поясненні за 05.09.2011 р. (а.с.18-25) вказав, що після прильоту в аеропорт „Одеса 03.09.2011 р. та зясування, що одне місце супроводжуваного ним багажу відстало (загублено перевізником), йому запропонували заповнити 2 примірники декларації на цей багаж, що не визвало у нього питань, так як знав, що декларація заповнюється в 2-х екземплярах. Декларації в нього забрав представник перевізника разом з документом „РІR (документ на втрачений багаж) під приводом розшуку багажу. Інші документи він не оформляв, в тому числі не давав нікому ніяких доручень, доставити багаж за місцем проживання йому ніхто не пропонував і він нікого про це не просив сам проживає в ОСОБА_3. В декларації він не вказав про наявність цінних речей - валюти, так як розумів, що в такому випадку багаж не буде знайдено. Вважав, що після того, як багаж знайдеться, він його задекларує в повному обємі. При цьому при оформленні втраченого багажу залишив свій номер телефону, а службовці заявили, що повідомлять, коли багаж знайдеться. Коли 05.09.2011 р. йому повідомили, що багаж надійшов, він прибув в аеропорт, заповнив 2 екземпляри декларації, де вказав про наявність валюти в сумі 120 000 доларів США, після чого йому запропонували зачекати - чекав біля 2-х годин і тільки після цього його запросили в зал, де вже повторно оглянули його багаж. Гроші спакував таким чином, як було виявлено, в цілях їх безпеки. Наміру приховувати валюту від митного органу не мав.

Свідок ОСОБА_5 інспектор митниці, яка проводили митне оформлення БВГ, належного ОСОБА_2, пояснила, що саме вона на декларації останнього проставила відповідні відмітки по митному оформленню, в тому числі засвідчила факт, що 1 місце багажу відстало (а.с.15), що мало місце 03.09.2011 р., проте стверджувала, що у вказаній декларації, яка заповнюється в одному примірнику, пасажир зобовязаний заповнити всі пункти, в тому числі і п.3.1, в якому вказуються дані про наявність валюти. Дане пояснення не відповідає вимогам вказаного вище Порядку заповнення декларації (п.4.2.1). Свідок не змогла пояснити, на якій підставі і в звязку з чим ОСОБА_2 було запропоновано заповнити другий примірник цієї ж декларації. При цьому інспектор відмовилась дати пояснення про порядок митного оформлення БВГ, який прибув в митний пункт пропуску.

Свідок ОСОБА_12 старший зміни митного поста, пояснив, що був на зміні як в момент прильоту ОСОБА_2, так і в момент митного оформлення його БВГ. Свідок стверджував, що за БВГ ОСОБА_2 прийшов представник ПП „Авіапріма. Він знає, що вказане приватне підприємство, яке займається доставкою БВГ пасажирам, діє на підставі договору, укладеного з митними органами. Багаж видається на підставі документів, які митному органу надає представник ПП „Авіапріма. Вважає, що якщо пасажир довіряє отримати його багаж, то він може заповнити декларацію датою свого прибуття, а не прибуття БВГ, що не відповідає вимогам Порядку. Стверджував, що митний орган не зобовязаний перевіряти ідентичність підписів пасажира на наданих документах, це, на думку свідка, зобовязаний робити представник перевізника.

Свідок ОСОБА_9 представник перевізника, в момент прильоту ОСОБА_2 в аеропорт, вказав, що рейс літака з Риги прибув біля 2-х годин ночі 03.09.2011 р. Коли зясувалось, що багаж ОСОБА_2 відстав, то ОСОБА_2 погодився, щоб багаж після прибуття доставили йому додому. Ця згода була усною та нічим не фіксувалася. Також свідок заявив, що виясняв у ОСОБА_2 про вміст багажу і ОСОБА_2, на його думку, повинен був вміст багажу вказати в декларації, яку заповнював в пункті пропуску. Також свідок зазначив, що в службі розшуку багажу в такому випадку пасажир заповнює 2 примірники декларації та документ на втрачений багаж „РІR, в якому також вказуються предмети, які наявні в багажу. Свідок вказав, що взяв 2 примірники декларації ОСОБА_2 і документ „РІR, які необхідні для розшуку і доставки багажу і ранком передав іншому представнику перевізника, який заступив на зміну ОСОБА_10 Свідок знав про наявність Правил перевезення пасажирів і багажу авіакомпанією, яку він представляв, проте ці Правила не читав, не знав, що пасажиру необхідно особисто бути присутнім в разі необхідності огляду багажу і цю обставину ОСОБА_2 не поясняв. Свідок також не бачив, щоб ОСОБА_2 перевізнику доручав доставити БВГ за місцем проживання. Свідок не зміг пояснити, чому документи по доставці багажу не були заповнені в присутності ОСОБА_2 та вказав, що митного законодавства не знає.

Свідок ОСОБА_10 також представник авіакомпанії, підтвердив, що саме ОСОБА_9 при передачі зміни повідомив, що є втрачений багаж та попросив оформити документи по доставці багажу за місцем проживання. При цьому передав два екземпляри декларації, РІR і бланки, необхідні для оформлення доставки багажу. Він сам, ОСОБА_10, особисто заповнив ці бланки доручення на доставку багажу від ОСОБА_2 і заявку- доручення від перевізника ПП „Авіапріма.

Свідок оглянув наявні на а.с.37-38 документи: заявка доручення від перевізника на доставку багажу ОСОБА_2 та довіреність від імені ОСОБА_2 про отримання багажу для митного оформлення та про доставку його за місцем проживання від 02.09.2011 р. і підтвердив, що саме ці документи він сам заповнив. Дату на дорученні вказав 02.09. (ОСОБА_2 прибув тільки 03.09), можливо тому, що літак вилітав з Риги 02.09.2011 р.

В ході досудового слідства свідок ОСОБА_10 також давав пояснення, що бланки вказаних документів він заповнював сам, про що свідчить наявний в матеріалах кримінальної справи протокол його допиту.

При огляді судом зазначеного доручення від імені ОСОБА_2 встановлено, що в ньому не вказано, кому ОСОБА_2 довіряє отримати багаж для митного оформлення, доручення складено датою, ще до прибуття ОСОБА_2 в аеропорт, підпис пасажира ніким не засвідчений. Проте в цьому дорученні мова йде не тільки про доставку БВГ за місцем проживання (про це вказано між іншим), а про отримання багажу для митного оформлення, а також про те, що ОСОБА_2 дозволяє при необхідності відкрити багаж для перевірки працівниками митниці мова йде про повноваження, які належать тільки декларанту, яким є або сам власник, або уповноважена ним особа на підставі нотаріально посвідченого доручення. ОСОБА_2 стверджував, що це доручення він не підписував та таких повноважень нікому не давав, що найшло підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до Правил перевезення пасажирів та багажу даного перевізника, які містять спеціальний пункт 13.5 Митний контроль, при необхідності прийняти участь в перевірці багажу митним органом чи іншими офіціальними особами, перевізник не несе перед пасажиром відповідальність за втрати чи шкоду, понесені пасажиром в ході такого огляду чи не дотримання пасажиром даної вимоги.

Зміст даної норми вказує на те, що пасажир при необхідності огляду багажу митним органом, має бути присутнім при цьому, а перевізник має його повідомити про надходження багажу та про необхідність бути присутнім при проведенні митного контролю. Але як видно з пояснень свідків, представник перевізника не тільки не повідомив ОСОБА_2 про надходження багажу, а сам оформив за нього доручення не тільки на доставку багажу, а і на митне оформлення.

На а.с.39 наявний документ „РІР, оформлений на втрачений ОСОБА_2 багаж, в якому відсутні дані про вміст багажу, чим спростовується пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що він зясовував у ОСОБА_2 дані про вміст багажу (на що взагалі не мав права) і що ці дані ОСОБА_2 мав вказати в декларації і в документі „РІR. Саме на цьому документі є підпис ОСОБА_2, який аналогічний його підписам на деклараціях.

Оглянутим судом дорученням від імені ОСОБА_2 на проведення митного оформлення та поясненнями свідка ОСОБА_10 спростовуються пояснення свідка ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 дав йому усну згоду на доставку БВГ.

Свідок ОСОБА_4 вказав, що багаж ОСОБА_2 О,С., після його надходження, віддав представнику ПП „Авіапріма ОСОБА_11 для проведення митного огляду, яка необхідні документи спочатку представила митному органу, а потім з інспектором митниці отримала багаж. З камери зберігання він видає багаж або пасажиру, або представнику ПП «Авіапріма», яка займається доставкою багажу.

Представник ПП „Авіапріма свідок ОСОБА_11 пояснила, що підприємство, де вона працює, здійснює свою діяльність по доставці багажу пасажирам на підставі договору з перевізником, а багаж доставляється на підставі декларації пасажира, документа „РІR, заяви- доручення авіакомпанії на доставку багажу і доручення самого пасажира на митне оформлення, де він вказує, що дозволяє перевізнику бути присутнім при огляді багажу. В даному випадку огляд багажу проводився до десяти годин ранку і в ньому була виявлена валюта. Свідок стверджувала, що не зобовязана перевіряти достовірність документів, які їй надаються. Свідок не знає практики, щоб пасажири надавали нотаріально посвідчене доручення. В такому випадку їх підприємство залишиться без роботи та доходу.

Інспектор митниці ОСОБА_3, який проводив митне оформлення багажу ОСОБА_2 05.09.2011 р. пояснив, що від начальника відділу митного оформлення МП „Одеса-Аеропорт він отримав пакет документів на багаж, який відстав від пасажира - дві митні декларації за 03.09.2011 р., одна з яких була без відміток про проходження митного контролю, документ РІR, в якому вказується тільки зовнішній вигляд багажу і дані про його власника. Свідок знає, що в разі наявності БВГ, останній доставляється пасажиру додому, а документи оформляються саме так, як були оформлені відносно багажа ОСОБА_2 пасажир в момент прильоту в пункті пропуску декларує весь вміст БВГ. В даному випадку митне оформлення та огляд багажу проводився на підставі декларації за 03.09.2011 р. в присутності представника ПП „Авіапріма . ОСОБА_2 не запросили в митний орган для проведення митного оформлення, так як була оформлена доставка багажу додому. Інспектор стверджував, що пасажир зобовязаний в пункті пропуску в момент прибуття на Україну заповнити декларацію в повному обсязі за всіма пунктами, незалежно від того, відстав багаж чи ні. Багаж прийняв до митного оформлення тільки тому, що йому було надано 2 примірники декларації за 03.09.2011 р. 05.09.2011 р. ОСОБА_2 декларації не заповнював. Огляд багажу проводився без представника перевізника, так як перевізник дав доручення ПП „Авіапріма. Свідок зазначив, що прийняв до митного оформлення декларацію за 03.09.2011 р. на тій підставі, що цю декларацію надала служба по доставці багажу - митний орган приймає такі декларації, якщо мова йде про БВГ.

Вказані пояснення свідка про фактичний порядок митного оформлення БВГ в митному пункті пропуску „Одеса-Аеропорт не відповідають вимогам митного законодавства, в тому числі Порядку оформлення митної декларації на БВГ , в тому числі п.п. 4.2.1, 4.2.2., митне оформлення та огляд багажу провів з грубим порушенням закону та прав і обвязку ОСОБА_2 на декларування багажу, наданих йому законом. Митний огляд провів без ОСОБА_2 на підставі доручення, в якому навіть дата не відповідала даті оформлення декларації, не вказано, якій особі надаються повноваження, навіть візуально підпис на дорученні явно відрізнявся від підпису ОСОБА_2 на декларації, не кажучи вже про відсутність нотаріально посвідченого доручення, чого вимагає закон. Дії інспектора митниці не відповідали вимогам п. 1.9 Положення, який зобовязує митний орган не приймати до митного оформлення декларацію, яка заповнена з порушенням вимог Порядку, тобто в даному випадку не було підстав приймати до митного оформлення другий примірник декларації за 03.09.2011 р. без відміток митного органу про проходження митного контролю 03.09. та зобовязаний був запропонувати представнику ПП „Авіапріма чи перевізнику запросити ОСОБА_2 для проведення митного оформлення, починаючи з декларування БВГ., як того вимагає п.4.2.2. Порядку.

Судом досліджено договір № 57 від 18.05.2011 р., укладений між представником авіакомпанії в Україні „Ейр Балтік Корпорейшн та ПП „ Авіапріма на доставку БВГ пасажирам авіакомпанії, в якому в п.2.1 вказано, що замовник зобовязується при наявності БВГ надавати виконавцю документи: заявку-довіреність, довіреність володільця багажу на його отримання, копію вїздної митної декларації пасажира про наявність БВГ та заповнену пасажиром митну декларацію про вміст БВГ, РІR і багажну бірку, копію паспорта володільця багажу.

До договору в якості додатків долучені зразки: заявки-довіреності перевізника - ПП „Авіапріма про доставку БВГ за певною адресою (Додаток № 1), довіреності пасажира на імя перевізника „Ейр Балтік Корпорейшн, в якій мова йде не тільки про доставку багажу, а й про право на митне оформлення. При цьому в дорученні не передбачено право передовіри іншій особі бути представником пасажира при митному оформленні. В Додатку № 3 вказані тарифи на послуги ПП „Авіапріма, відповідно до яких за митне оформлення одного місця багажу перевізник виплачує 36 грн., за доставку 1 місця БВГ по м. Одесі 108 грн. і т.д.

Зміст договору не відповідає митному законодавству України, Правилам перевезення пасажирів та багажу цим перевізником та сприяє порушенню Закону і порушенню прав громадян. Дотримання прав громадян та законодавства України митними органами не може залежати від доходу ПП „Авіапріма.

Договір, укладений між двома субєктами цивільно-правових відносин не може встановлювати інший порядок митного оформлення, ніж встановлений законодавством України, а документи, які представляються митному органу відповідно до цього договору не можуть бути підставою для митного оформлення та контролю, якщо вони не відповідають митному законодавству.

На підставі викладено апеляційний суд приходить до висновку, що зважаючи на те, що ОСОБА_2 не було надано право на декларування свого багажу - БВГ під час проведення митного оформлення та митного контролю, підстав вважати, що він намагався приховати валюту від митного органа , яку провозив в цьому багажі не має.

Апеляційним судом також встановлено, що ОСОБА_2 на протязі значного часу працює старшим механіком в крюїнговій компанії „VITA мерітайм - з 2005 р. Відповідно до наданих ним контрактів мав добрий заробіток у валюті, відповідно до довідки вказаної компанії від 08.12.2010 р. за період з березня 2006 р. по грудень 2010 р., працюючи старшим механіком на судах німецької компанії, заробив грошові кошти в сумі 231 500 доларів США, які він отримав. Крім того, він працював в цій же компанії і в 2011 р. відповідно до контракту від19.04.2011 р. (а.с. 78), що вказує про те, що на Україну він ввозив зароблені ним кошти.

При викладених обставин підстав для скасування законного рішення суду першої інстанції, яке було повно перевірено в ході апеляційного розгляду, не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Протест прокурора залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 р. по справі про притягнення до відповідальності за ст. 352 МК України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Одеської області В.В.Олініченко