Справа № 1320/279/2012 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 33/1390/413/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2012 року. Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1

апелянта ОСОБА_2,

та її захисника ОСОБА_3,

потерпілого ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за апеляцією ОСОБА_2 на постанову судді Сколівського районного суду Львівської області від 18 червня 2012 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП,

в с т а н о в и в:

Постановою судді Сколівського районного суду Львівської області від 18 червня 2012 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, громадянку України, українку, ІНФОРМАЦІЯ_3, вдову, пенсіонерку, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП. Провадження у справі закрито у звязку із закінченням строків, протягом яких може бути накладене адміністративне стягнення.

ОСОБА_2 14 травня 2012 року, приблизно о 12 годині, біля житлового будинку ОСОБА_4 у с. Коростів Сколівського району Львівської області, у присутності інших осіб нецензурно висловлювалась в адресу ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5, погрожувала їм фізичною розправою, внаслідок чого порушила громадський порядок та спокій громадян, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.

ОСОБА_2 із вказаним рішенням судді не погодилася і подала на неї апеляцію, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, який вона пропустила з поважних причин, оскільки рішення по справі було прийнято без її участі, а копію постанови у встановлений законом строк вона не отримала, і постанову про визнання її винуватою у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП скасувати. Вважає, що вказана вище постанова прийнята у звязку з неповним з'ясуванням усіх фактичних обставин справи, односторонньо, а також з порушенням норм процесуального права та, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що жодних поставлених їй у вину дій не вчиняла, це може підтвердити її донька - ОСОБА_6, яка перебувала в той день і в той час на місці події, але яку не допустили до участі у цій справі, та не допитали в якості свідка. Більше того, жодних подібних дій вона не могла вчинити, беручи до уваги вік та стан її здоров'я, в підтвердження чого було надано копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого. Жодних пояснень в судовому засіданні не давала, оскільки надати такі пояснення фізично не могла, оскільки у судових засіданнях участі не брала, через стан здоров'я. Додатково звертає увагу суду на те, що у зв'язку із неможливістю з'явитись у судові засідання особисто, нею було видано нотаріально посвідчену довіреність на її доньку ОСОБА_6, з метою дачі відповідних пояснень та надано суду відповідне клопотання про допуск її до участі справи, але про наведене, в оскаржуваній постанові навіть не згадано та не висвітлено в протоколі про розгляд такого клопотання, чим порушено п.5 ст.278 КУпАП. Також судом не виконано вимоги п.2 ст.278 КУпАП, а саме не вирішено питання, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення. Вказаний протокол не відповідає вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема ст.256 КУпАП. Зокрема, нею не було надано жодних пояснень до цього протоколу, більше того, в порушення вимог ч.2 ст.256 КУпАП, якою передбачено, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності та ч.2 ст.254 КУпАП, їй не було надано його для підпису та не надано копії такого протоколу на її вимогу. Також, їй не було роз'яснено права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, чим порушено ч.4 ст.256 КУпАП. Також, апелянт наголошує на тому, що сам протокол був складений 15 травня 2012 року, тобто на день пізніше після нібито скоєння нею адміністративного правопорушення. Про його складення її повідомлено не було, вона фактично не знайома із текстом цього протоколу, з матеріалами даної справи ні їй, ні її доньці ознайомитись можливості надано не було, а отже їй не може бути відомо про можливі порушення при складенні такого протоколу, у випадку їх наявності.

Щодо свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, то тут вона зазначає наступне: дані особи є представниками органів місцевого самоврядування, та, як стало їй відомо, неодноразово допомагали сім"ї ОСОБА_5 вирішувати їхні земельні питання, а отже вони є зацікавленими особами. До такого ж висновку можна прийти і про ОСОБА_9, який є хорошим знайомим як ОСОБА_4 так і ОСОБА_5, більше того, їхня донька проходила практику у Сколівському РВ ГУ МВС України у Львівській області, саме під його керівництвом. Так, ДІМ ОСОБА_9, неодноразово з'являвся на безпідставні виклики ОСОБА_5, та неодноразово складав протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності як щодо неї, так і щодо її доньки, але, які в свою чергу, не призвели до жодного результату, оскільки за своєю як фактичною, так і юридичною суттю були просто абсурдними. Крім того, якщо порівняти її вік та вік ОСОБА_4, а також її та його фізичний стан, а також беручи до уваги її стан здоров'я, стверджувати про те, що в його сторону нецензурно висловлювалась та погрожувала фізичною розправою, як мінімум абсурдно та не заслуговую на жодної уваги.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її захисник апеляцію підтримали, просять поновити строк на апеляційне оскарження та задовольнити апеляційні вимоги, потерпілий ОСОБА_4 проти апеляції заперечив, просить скаргу залишити без задоволення, а постанову судді без змін.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, потерпілого ОСОБА_4, допитавши свідка ОСОБА_6 з приводу обставин вчинення правопорушення, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 18 червня 2012 року - відсутність даних про отримання копії постанови ОСОБА_2 і тому суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст.245 КУпАП, є всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, полягає у нецензурній лайці в громадських місцях, образливому ставленні до громадян та інших діях, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Обов'язковою ознакою об'єктивної сторони цього правопорушення є місце його скоєння, а саме - громадське місце, тобто частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично, або час від часу, зокрема під'їзди, а також підземні переходи, стадіони.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених під час апеляційного розгляду доказів, а саме:

протоколом про адміністративне правопорушення № 176345/250 від 15 травня 2012 року /а.с.9/;

рапортом дільничного інспектора міліції Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_9 /а.с.7/;

постановою дільничного інспектора міліції Сколівського РВ ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_9 від 16 травня 2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_6, ОСОБА_2 за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296, ст.129 КК України, на підставі п.2 ст.6 КПК України;

поясненнями потерпілого ОСОБА_4 даними під час апеляційного розгляду справи, про те, що 14 травня 2012 р., близько 12 год., біля його будинку, в присутності сільського голови, землевпорядника та секретаря Коростівської сільської ради між ним та ОСОБА_2, котра є його сусідкою, виникла суперечка, в ході якої остання погрожувала йому та його дружині ОСОБА_5, нецензурно висловлювалась у їх адресу, на зауваження присутніх членів комісії не реагувала;

показаннями свідків ОСОБА_10, /а.с.33/, ОСОБА_8 /а.с.33 зворот/, в суді першої інстанції про те, що 14 травня 2012 року, близько 12 год., ОСОБА_2 в їх присутності нецензурно лаялася на адресу ОСОБА_5, погрожувала останнім розправою. На їхні зауваження не реагувала і продовжувала протягом 10-ти хвилин себе зухвало поводити;

показаннями свідка ОСОБА_6 даними під час апеляційного розгляду про те, що 14.05.2012 року жодних конфліктів з ОСОБА_4 не вчиняла;

Апеляційний суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_6 даними під час апеляційного розгляду справи, про те, що не був порушений громадський спокій, оскільки вони спростовуються зібраними доказами у справі.

Наведене свідчить про те, що дії ОСОБА_2 відбувалися в громадському місці, при цьому ОСОБА_2 на зауваження присутніх при конфлікті членів комісії, створеної сільрадою, припинити конфлікт не реагувала, а продовжувала нецензурно лаятися на адресу потерпілого, чим, порушувала громадський порядок та спокій, а тому суд приходить до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак дрібного хуліганства. З врахуванням наведеного доводи апеляції не спростовують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що суддя, приймаючи рішення про закриття провадження у справі у звязку тим, що на час розгляду справи в суді першої інстанції закінчився місячний строк, протягом якого може бути накладене адміністративне стягнення, оскільки з дня прийняття дільничним інспектором міліції постанови про відмову у порушенні кримінальної справи мило більше місяця, неправильно витлумачив положення ст.38 КУпАП.

Статтею 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення по справі, яка підвідомча суду, може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня його вчинення /як у даній справі/, а не з часу прийняття постанови про відмову у порушенні кримінальної справи. Останнє положення застосовується у тих випадках, коли на час розгляду справи закінчився строк, протягом якого може бути накладене адміністративне стягнення, але не закінчився місячний строк з часу прийняття постанови про відмову в порушенні кримінальної справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постановлене по справі рішення підлягає скасуванню.

Однак, оскільки на день розгляду справи апеляційним судом закінчилися строки, передбачені ст. 38 КУпАП, протягом яких може бути накладене адміністративне стягнення, то провадження у справі слід закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП.

Керуючись ст.ст.247, 294 КУпАП суд,

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Сколівського районного суду Львівської області від 18 червня 2012 року.

Апеляцію ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 18 червня 2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, скасувати.

Визнати ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, а провадження у справі закрити у звязку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал постанови