Дата документу Справа №
Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33-558/2012 р. Головуючий в 1-й інстанції Кляшторний В.С.
Категорія - ст. 124 КУпАП Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2012 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Гріпас Ю.О., за участю апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, потерпілої ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2012 року,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2012 року до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП притягнутий ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючий заступником директора у ТОВ СВП Плюс, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, із накладенням штрафу в розмірі 340 гривень.

Як зазначено в постанові, 17 серпня 2012 року о 10 год. 55 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_5 в м. Запоріжжі, на перехресті вул. Українська - вул. Г. Сталінграду, не надав перевагу у русі, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4, яка закінчувала проїзд перехрестя почавши проїзд на зелений сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.16.5 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі пошкоджені, травмованих не має.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на незаконність постанови через невідповідність викладених у ній висновків, фактичним обставинам і матеріалам справи, необґрунтованість складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, вказує, що суд необґрунтовано піддав його пояснення та свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 критичній оцінці, хоча вони вказували на відсутність його вини у вчиненні ДТП, і разом з тим необґрунтовано прийняв до уваги пояснення ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які є необєктивними, оскільки суперечать матеріалам справи, зокрема щодо початку перетинання ОСОБА_4 перехрестя на дозвільний сигнал світлофору, застосування останньою екстреного гальмування, про що свідчить відсутність гальмівного шляху, а також щодо його руху на великій швидкості.

Тому посилаючись на невинуватість у вчиненні вказаного правопорушення, внаслідок наявності вини ОСОБА_4 у вчиненні ДТП, просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження по справі закрити.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2, який підтримав свої апеляційні вимоги і просив їх задовольнити, постанову судді скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому ОСОБА_2, пояснив, що піднявшись з Набережної магістралі в напрямку пр. Леніна (перехрестя вул. Г. Сталінграда вул. Української) став у другому ряду, коли для нього на світлофорі загорілось зелене світло, він почав свій рух приблизно зі швидкістю 15 км/г, про те, що він рухався на дозвільне світло світлофору свідчить те, що попереду нього і позаду у попутному з ним напрямку почали рухатися інші автомобілі, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7, який рухався попереду нього, а також поясненнями свідка ОСОБА_6, яка також знаходилася на дорожній смузі поряд із ОСОБА_2, і почала свій рух на зелене світло, що і останній. Оскільки перешкод для його руху не було, він почав свій рух, проїхавши приблизно 10-11 метрів, коли побачив приблизно за 1,5 м., що на нього їде автомобіль, під керуванням ОСОБА_4, який рухався приблизно зі швидкістю 40-50 км/г, намагаючись уникнути зіткнення він добавив швидкість, але уникнути зіткнення не вдалося, внаслідок чого від удару його автомобіль розвернуло. Вважає, що у ДТП винна ОСОБА_4, оскільки та рухалася на червоне для неї світло світлофору, яка до того ж, на його думку, не вжила заходів для того, щоб уникнути зіткнення. Тому вважає, що приймаючи рішення по справі, суддя неправильно притягнув його до відповідальності, не врахувавши його пояснення та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6, які були очевидцями ДТП і надали обєктивні, послідовні пояснення по справі і, пояснення яких незважаючи на його зауваження працівники ДАІ не внесли у матеріали справи. При цьому вважає, що пояснення ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, не відповідають дійсності, а тому, суддя повинен був підвергнути їх пояснення критичній оцінці.

Представник апелянта ОСОБА_3, також підтримав апеляційну скаргу і вказав, що ОСОБА_4 рухалася на заборонене для неї світло світлофору, що і послугувало причиною ДТП. Тому вважаючи, що суддя однобічно дослідивши фактичні обставини і матеріали справи, безпідставно не надав належної уваги поясненням ОСОБА_2, свідкам ОСОБА_7 і ОСОБА_6, необґрунтовано надавши перевагу поясненням ОСОБА_4 та її свідкам - ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які взагалі не відповідають фактичним обставинам справи. Тому представник апелянта просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, постанову скасувати, а провадження по справі відносно останнього закрити за відсутністю складу правопорушення.

ОСОБА_4 в засіданні апеляційної інстанції, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, вказувала, що рухалася по вул. Г. Сталінграда від трамвайного парку в напрямку вул. Запорізької, підїхала до перехрестя, коли для неї загорілося зелене світло світлофору, вона почала перетинати перехрестя зі швидкістю приблизно до 40 км/г, закінчуючи проїзд по перехрестю побачила приблизно за 5 м. автомобіль ОСОБА_2, який рухався з правого від неї боку, перпендикулярно її напрямку, вона застосувала гальмування, але уникнути зіткнення не вдалося. Коли вона зупинилася, то побачила, що на світлофорі жовтий мигаючий переключався на червоний. Також пояснювала, що в її автомобілі в якості пасажира знаходилася ОСОБА_8, яка бачила, що вона перетинала перехрестя на зелене світло світлофору. Вважає винним у ДТП ОСОБА_2, який рухався на заборонене світло світлофору, при цьому автомобілі, які стояли у попутному з ним напрямку у цей час стояли. Також вказала, що у протокол про адміністративне правопорушення працівники ДАІ не внесли свідків, на яких вказував ОСОБА_2, т.я. вона заперечувала проти цього, оскільки вважала, що таких свідків не було. Тому на підставі цього, просила апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді без зміни.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції учасників процесу, перевіривши матеріали справи та аргументи, наведені у скарзі, вважаю, що скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, постанова судді скасуванню, а провадження по справі закриттю, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, суд не перевірив в повному обсязі, викладені у протоколі, фактичні обставини, вважаючи їх такими, що не піддаються сумніву, що не відповідає вимогам закону. Крім того, виклав у своїй постанові суперечливі висновки щодо винуватості ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, зазначивши, що вина останнього підтверджена матеріалами справи і поясненнями свідків, і поряд з цим, що суд не приймає до уваги їх пояснення, оскільки зазначені свідки не були внесені до протоколу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що судом не були виконані вимоги ст.ст. 252, 280 КУпАП і дослідженим в судовому засіданні доказам по справі не була надана належна оцінка, що вплинуло на правильність прийнятого рішення по справі.

Разом з тим, з протоколу судового засідання вбачається, що свідок ОСОБА_7, пояснював, що рухаючись з Набережної магістралі в напрямку пр. Леніна, він стояв першим у другій смузі на світлофорі, коли спалахнуло зелене світло світлофора, він рушив і поїхав прямо. Перетинаючи перехрестя, почув удар, подивившись в дзеркало заднього виду, побачив, що автомобіль GEELYв'їхав у бік автомобілю Рено. Він не став зупинятись, оскільки порушення водієм GEELYбуло очевидним, т.я. ця машина поїхала на заборонне світло світлофора. Через деякий час в Інтернеті він побачив, що хтось намагається знайти свідків пригоди і він одізвався (а.с.23).

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснювала, що вона на білому Міцубішістояла в тому ж напрямі, що і ОСОБА_2, коли спалахнув основний зелений і стрілка на право, вона повернула на право. Здійснивши поворот, вона почула удар, але не зупинилась, а поїхала у своїх справах. Повертаючись, тим же маршрутом вона побачила ДТП та зрозуміла, що винна в цьому дівчина на автомобілі GEELY, оскільки автомобіль Реноїхав з нею на зелене світло тільки прямо. Коли під'їхала на місце події попросила інспектора ДАІ внести її дані до протоколу, як свідка, на що їй відмовили. Залишивши свій номер мобільного телефону водію Рено, вона поїхала додому (а.с.17).

Свідок ОСОБА_8 пояснювала, що знаходилася в автомобілі ОСОБА_10 в якості пасажира. Коли вони під'їхали до світлофора у них горіло зелене світло світлофору. Перед ними на великій швидкості виїхав автомобіль, зіткнення з яким ОСОБА_10 не змогла уникнути (а.с.24).

Свідок ОСОБА_9 пояснював, що 17.08.2012 р. він їхав по вул. Г.Сталінграду з боку Малого ринку в зустрічному для ОСОБА_10 напрямку. Коли на світлофорі спалахнуло зелене світло світлофора, він рушив і поїхав прямо. В'їжджаючи на перехрестя він побачив зіткнення двох автомобілів. Від'їхавши трохи, зупинився, підійшов до дівчини та залишив свою візитку, оскільки на його думку вона була не винувата (а.с.24-25).

Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6 приходжу до висновку, що вони є правдивими, послідовними і погоджуються із поясненнями самого ОСОБА_2, згідно до яких свідок ОСОБА_7 стояв в другому ряду попереду ОСОБА_2, свідок ОСОБА_6 в попутному з ОСОБА_2 напрямку, і коли для них загорілося зелене світло світлофору вони почали свій рух. При цьому, у суду не має підстав сумніватися в обєктивності цих свідків, оскільки наведені ними обставини, за яких вони стали свідками ДТП є переконливими, а надані ними пояснення відображають картину дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, на думку суду, є досить сумнівними. Так, свідок ОСОБА_8 детально пояснити обставини, за яких сталася пригода не змогла, та навіть зазначила, що автомобіль з яким зіткнулася ОСОБА_10 їхав на великій швидкості, що не відповідає поясненням учасників пригоди.

Свідок ОСОБА_9 взагалі навів обставини, які суперечать фактичним обставинам пригоди, вказавши, що коли для нього і ОСОБА_4 загорілося зелене світло світлофору, що дозволяло їх рух, він почав свій рух і коли вїхав перехрестя побачив ДТП. За наявності таких обставин, якщо б вони мали місце, ОСОБА_4 не змогла б здолати відстань від світлофору до границі перехрестя 17 метрів. Таким чином пояснення ОСОБА_9 суперечать поясненням учасників пригоди, свідки очевидців події, та схемі ДТП, та ставлять під сумнів знаходження його у час ДТП на місці події.

Аналізуючи вказані вище докази, а також схему ДТП від 17.08.2012 р., яка не суперечить даним наведеним учасниками пригоди, щодо відстані, яку кожний з них здолав до місця зіткнення, і відображає в певній мірі картину ДТП (а.с.2), вважаю, що матеріалами справи вина ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не доведена.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку про необхідність скасування зазначеної постанови відносно ОСОБА_2 та у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2012 року, якою ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і йому призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях останнього складу зазначеного адміністративного правопорушення.

Постанова Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1