Справа №1490/4776/12 29.10.2012
Провадження №33/1490/274/12
Провадження № 33/1490/274/12 суддя суду 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 130 ч.2 КУпАП суддя апеляційного суду
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2012 року суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області Погорєлова Г.М., при секретарі Євтушенко М.М., за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_3, розглянула справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2012р., якою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого охоронцем в Національному університеті кораблебудування імені Адмірала Макарова, мешкаючого за адресою: вул. Горнова, 34, с. Полігон, Жовтневого району Миколаївської області,

фактично визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 2 роки

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно постанови суду ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 12.09.2012 р., о 01 год. 05 хв., в м. Миколаєві по вул. Кіровоградській, керував транспортним засобом «ВАЗ- 2103» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у стані алкогольного спяніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову судді змінити в частині накладеного адміністративного стягнення та замість позбавлення права керування транспортними засобами накласти громадські роботи на строк 50 годин. Вважає накладене стягнення занадто суворим через порушення судом вимог ч.2 ст. 33 КУпАП. та не врахування помякшуючих відповідальність обставин: повного визнання вини, наявності на утриманні непрацездатної хворої матері та малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3. Також вказує, що використовував автомобіль для отримання додаткового прибутку у звязку з тяжким матеріальним становищем сімї. На думку апелянта прийняте судом рішення щодо виду стягнення є неумотивованим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, документи, додатково надані апелянтом до апеляційної скарги, та його доводи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 у повторному керуванні транспортним засобом у стані алкогольного спяніння за обставин, наведених в постанові, підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, і апелянтом не оспорюються.

Щодо накладеного адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, то рішення суду з цього приводу є достатньо умотивованим. Зокрема, відповідно до ст. 33 КУпАП судом враховані характер вчиненого правопорушення та дані про особу ОСОБА_3, який був підданий адміністративному стягненню 13.08.2012 р. за керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння і протягом року (через 1 місяць) вчинив однорідне правопорушення.

Вказаними діями ОСОБА_3 грубо та повторно порушено порядок користування правом керування транспортним засобом. Тому накладення на нього зазначеного стягнення є законним (відповідає вимогам ст. 30 ч.2 КУпАП) і обґрунтованим.

Крім того, облікові дані органів ДАІ містять відомості про неодноразове притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у минулому за порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст. 130 ч.1 КУпАП, що також характеризує його особу (а.с.2).

З урахуванням викладеного, сімейні обставини, інші дані про особу, визнання вини, на які посилається апелянт, не мають вирішального значення.

Крім того, виходячи із змісту ст. 24 КУпАП, громадські роботи є більш суворим видом адміністративного стягнення ніж позбавлення права керування транспортним засобом. А відповідно до вимог ч.9 ст. 294 КУпАП накладене стягнення не може бути посилено у разі зміні постанови під час її перегляду в апеляційному порядку, про що просить апелянт.

За наведених обставин відсутні підстави для зміни оскаржуваної постанови.

Разом з тим, підлягає уточненню резолютивна частина цієї постанови, оскільки в ній допущена описка при визначенні складу адміністративного правопорушення, у вчиненні якого визнаний винним ОСОБА_3: замість ч.2 ст. 130 КУпАП помилково вказана ч.1 ст. 130 КУпАП.

Про описку свідчить текст вступної та мотивувальної частин постанови суду, в яких однозначно зазначено про юридичну оцінку дій ОСОБА_3 саме за ч.2 ст. 130 КУпАП, за якою у відношенні нього й складений протокол про адміністративне правопорушення АА2 № 808170 від 12.09.2012 р. (а.с. 3). Таким чином, судом 1 інстанції ОСОБА_3 фактично визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2012 року у відношенні ОСОБА_3 залишити без зміни. Уточнити резолютивну частину зазначеної постанови та вважати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_2