П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2012 року cуддя Подільського районного суду м.Києва Супрун Г. Б. , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, приватний підприємець, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, не працює, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_4,

- за ст.124 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколів про адміністративне правопорушення серія АА2 № 332808 та № 32805, 17.11.2012 р. о 13 год. 15 хв. в м. Києві на перехресті вулиць Електриків Рибальська, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, рухаючись на зелений сигнал світлофора перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху, почав маневр розвороту, при цьому не надав дорогу автомобілю НОМЕР_4, що рухався по вул. Рибальська в напрямку вулиці Електриків під керуванням водія ОСОБА_2, який не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого сталося зіткнення. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п. 10.1, 16.6 ПДР, а водій ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР. Внасідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнав. Зазначив, що 17.11.2012 близько 13:15 год. на автомобілі «КІА» рухався в крайньому лівому ряду по вул. Електриків в м. Києві зі сторони Московського мосту. В автомобілі була дружина, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні та сини чотирьох і восьми років, які спали на задньому сидінні. Раптово старшому сину стало зле. Оскільки бачив, що попереду «затор», вирішив здійснити розворот на перехресті вулиць Електриків Набережно-Рибальська, щоб мати змогу зупинитися біля тротуару на надати сину допомогу. Перед початком розвороту переконався, що перешкоди відсутні, почав рухатися, дуже повільно. Під час виконання маневру розвороту побачив, що на червоний сигнал світлофору на великій швидкості по вулиці Набережно-Рибальська рухається автомобіль «Фольксваген». Після цього відчув удар в заднє колесо автомобіля і втратив свідомість.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3, просив закрити провадження у справі посилаючись на ст. 18 КУпА, оскільки ОСОБА_1 виконував маневр розвороту в стані крайньої необхідності для відвернення негативних наслідків погіршення здоровя дитини. ОСОБА_1 рухався в крайньому лівому ряду, бачив, що попереду затор, в інших смугах руху теж були автомобілі. Тому зупинитися для надання допомоги сину не мав змоги. Водій автомобіля «Фольксваген» рухався на дуже великій швидкості і бачив автомобіль «КІА» під час виконання розвороту, а тому міг уникнути зіткнення, повернувши лівіше. А у випадку дотримання безпечної швидкості руху, він міг би і зупинити автомобіль.

Водій ОСОБА_2 свою вину не визнав. Зазначив, що 17.11.2012 близько 13:15 год. на автомобілі «Фольксваген» рухався по вул. Набережно-Рибальська в м. Києві в напрямку Московського мосту в середній смузі руху зі швидкістю близько 60 км/год. Виїхавши на перехрестя вулиць Набережно-Рибальська - Електриків на зелений сигнал світлофору раптово побачив автомобіль «КІА», що виконував маневр розвороту та виїхав на його смугу руху. При цьому бачив, що в автомобіля горять знаки «стоп». Почав екстрено гальмувати і повернув кермо лівіше. Але уникнути ДТП не вдалося. Удар відбувся у заднє колесо автомобіля «КІА». Якщо б не змінив вчасно напрямок руху, наслідки зіткнення були б набагато гірші

Адвокат ОСОБА_2 ОСОБА_4 вказував на те, що в діях ОСОБА_2 відсутні порушення ПДР. Просив суд взяти до уваги висновок спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Допитана за клопотання ОСОБА_1 як свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що 17.11.2012 під час ДТП знаходилась в автомобілі, на передньому пасажирському сидінні. Пояснила, на задньому сидінні спали діти. Раптово старший син ОСОБА_6 прокинувся, йому стало зле. Вона почала надавала йому допомогу, тому за рухом не стежила, рішення про виконання маневру розвороту чоловік прийняв самостійно. Їй здалося, що автомобіль «Фольксваген» рухався на великій швидкості. Після удару втратила свідомість. На місці ДТП пояснень не надавала, оскільки разом з сином їх забрала «Швидка допомога».

Вислухавши пояснення водіїв, їх представників, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно пунктів 10.1, 16.6 ПДР, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створоить перешкод або небезпеки іншим учасникамм руху. Повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов»язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають ліворуч.

Суд критично відноситься до письмових пояснень ОСОБА_1 про те, що водій ОСОБА_2 рухався по перехрестю на червоний забороняючий сигнал світлофору з перевищенням швидкості руху, оскільки в судовому засіданні вони не знайшли свого підтвердження та спростовуються поясненнями ОСОБА_2 і самого ОСОБА_1

Також суд вважає безпідставними посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ст. 18 КУпАП, оскільки в розумінні даної норми такої небезпеки (як зупинка для надання дитині допомоги, яку надавала мама), не передбачено.

З висновку спеціаліста № 128-ат від 17.12.2012 вбачається, що ОСОБА_1 мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Фольсваген», шляхом виконання вимог дорожнього знаку 5.16 та пунктів 10.1, 16.6 ПДР.

Суд припускає, що ОСОБА_1 при виконанні меневру розвороту діяв в стані хвилювання за здоров»я сина, проте це не звільняє його від відповідальності за порушення ПДР, що стало причиною ДТП. Також суд звертає увагу на те, що в автомобілі «КІА», окрім водія, була мати дітей свідок ОСОБА_5, яка надавала допомогу сину не відволікаючи при цьому свого чоловіка від керування транспортним засобом.

Згідно п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обставновку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «КІА», хоча ним було застосовано екстренне гальмування та змінено напрямок руху лівіше.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що водій ОСОБА_1 порушив п.п. 10.1, 16.6 ПДР, тому є винним у здійсненні ДТП, а в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, тому справа, на підставі ст. 247 КУпАП, відносно нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 221, 247, 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнути до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн., який стягнути в дохід держави.

Відносно ОСОБА_2 провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У разі несплати правопорушником штрафу у пятнадцятиденний термін з дня вручення йому постанови, постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом 10 днів з дня її винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора, за винятком випадків, передбачених ст. 32 КУпАП.

Строк предявлення до виконання - три місяці з дня набрання постановою законної сили.

Суддя Г. Б. Супрун