Апеляційний суд Івано-Франківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., з участю прокурора Романовського І.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за протестом прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на постанову Коломийського міськрайонного суду від 01 березня 2012 року, -

в с т а н о в и в:

Вказаною постановою ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку с. Ковалівка, вул. Коцюбинського, 2, Коломийського району, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючу на посаді сільського голови с. Ковалівка Коломийського району, одружену, громадянку України, -

звільнено від адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-4 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, а провадження у справі в силу ст.22 КУпАП закрито за малозначністю.

Відповідно до протоколу від 12.02.2012 року про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» ОСОБА_1, працюючи на посаді сільського голови с. Ковалівка Коломийського району, будучи посадовою особою місцевого самоврядування 9 рангу 4 категорії, порушила обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, а саме, одночасно у період з 01 липня 2011 року по 08 лютого 2012 року входила до складу органу управління ККП «Меткабель», що в с. Ковалівка, вул. Шахтарська, 20А, Коломийського району, є одним із засновників (учасників) даного підприємства, котре має на меті одержання прибутку.

Закриваючи провадження у справі за малозначністю, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-4 КУпАП, доведена матеріалами справи, однак врахував особу правопорушника і те, що допущене порушення носить формальний характер та від її дій не наступило негативних наслідків.

У протесті прокурор оспорює законність й обґрунтованість постанови судді, вважає, що звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю є безпідставним, оскільки вона, не зважаючи на те, що Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції» 01.07.2011 року вступив в законну силу, умисно, упродовж 6 місяців не вжила жодних заходів для того, щоб вийти зі складу співзасновників ККП «Меткабель», продовжувала входити до органу управління загальних зборів учасників з метою одержання прибутку, і це, за переконанням прокурора, свідчить про систематичність порушення вимог ч.2 ст.172-4 КУпАП щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст.172-4 ч.2 КУпАП.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав протест, пояснення ОСОБА_1 про те, що вона вчинила правопорушення через відсутність чітких розяснень дії антикорупційного закону та просить залишити постанову суду без змін, перевіривши матеріали справи, вважаю, що протест прокурора не підлягає до задоволення.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» передбачено, що особам, зазначеним у п.1 ч.1 ст.4 цього Закону, забороняється займатися іншою оплачуваною роботою або підприємницькою діяльністю.

Як встановлено в суді першої інстанції та при апеляційному перегляді справи, ОСОБА_1, будучи субєктом корупційного діяння, оскільки входить в перелік осіб п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», дійсно з 01 липня 2011 року по 08 лютого 2012 року та на момент вступу в силу Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», поряд із займаною посадою сільського голови с. Ковалівка Коломийського району,входила до складу ревізійної комісії ККП «Меткабель», що в с. Ковалівка, вул. Шахтарська, 20А, Коломийського району, оскільки була одним із засновників (учасників) даного підприємства, котре має на меті одержання прибутку.

Разом з тим, як пояснила ОСОБА_1, про існування рішення, яким її включили склад комісії, вона не знала і участі в її роботі не брала. Таким чином її входження в склад ревізійної комісії підприємства носить формальний характер, оскільки будь-яких дій на виконання функцій вказаної комісії вона не вчиняла та жодних винагород чи оплат за це не отримувала. Після вступу нового антикорупційного закону, вона подала заяву про вихід із складу комісії.

Відповідно до ст. 1Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» будь-яке корупційне правопорушення це умисне діяння, направлене на використання особою наданих їй повноважень та, повязаних із цим, можливостей з метою одержання неправомірної вигоди.

Тобто, субєктивна сторона корупційного правопорушення насамперед характеризується певним корупційним умислом та неправомірним використанням можливостей, що витікають із службових повноважень службовця.

Як вбачається із конкретних обставин справи, ОСОБА_1 дійсно формально входила до складу ревізійної комісії ККП «Меткабель», однак даних про те, що це спричинило негативні наслідки, що є обовязковою умовою суспільної небезпечності корупційного діяння, в справі немає.

На даний час ОСОБА_1 зі своєї сторони усунула конфлікт інтересів, подавши заяву про свій вихід із ревізійної комісії. За таких умов, суд першої інстанції правильно визнав допущене правопорушення малозначним та обґрунтовано закрив провадження у справі.

Покликання прокурора на те, що ОСОБА_1, як державний службовець, не має права брати участь у загальних зборах учасників (акціонерів) господарського товариства, володіти, користуватися і розпоряджатися корпоративними правами, в тому числі отримувати дивіденди та активи товариства, суперечить Конституції України та відповідному рішенню Конституційного Суду України в справі № 6-рп/2012 від 13 березня 2012 року, який вказав, що особи, уповноважені на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, як і інші фізичні та юридичні особи, мають право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, у тому числі з метою набуття та реалізації корпоративних прав.

Апеляційних підстав для скасування постанови суду не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП України, -

п о с т а н о в и в:

Протест прокурора, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду від 01 березня 2012 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк