№ провадження 33/490/13/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 172-2 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції - Румянцев П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Румянцев П.О. у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську за участю ОСОБА_2, прокурора Романенко Є.С., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Самарського району м. Дніпропетровська від 05 грудня 2011 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого майстром ПТОЕ локомотивного депо «Нижньодніпровськ-Вузол»державного підприємства «Придніпровська залізниця»,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч пятсот гривень з конфіскацією на користь держави семисот гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Вялого І.А. було визнано винним у тому, що він, будучи особою відповідальною за корупційне правопорушення, діючи з корисливих мотивів направлених на отримання неправомірної вигоди, отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмір семисот гривень, з яких пятсот за невиконання своїх прямих безпосередніх обовязків за неприйняття рішення про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, а двісті гривень за прийняття рішення про нарахування ОСОБА_3 надбавки до заробітної плати. Таким чином, ОСОБА_2 діяв у супереч вимог ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції».

На зазначену постанову районного суду ОСОБА_2 15 грудня 2011 року подав апеляційну скаргу, у строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП. У апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови через відсутність складу адміністративного проступку.

На переконання апелянта суд у порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП не зясував усі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного її вирішення, припустившись порушень норм матеріального та процесуального права, дійшов до хибного висновку про його винуватість. Та наголошував, на тому що він неодноразово давав у борг ОСОБА_3, і вилучені у нього підчас затримання сімсот гривень - повернутий борг, а доводи органу дізнання викладені у протоколі вважає необґрунтованими та надуманими.

У засіданні ОСОБА_2 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд апеляційної інстанції скасувати постанову районного суду та закрити провадження у справі через відсутність у його діях складу правопорушення. Зазначивши, що ніяких грошових коштів не вимагав з ОСОБА_3, а останній лише віддав йому особистий борг у розмірі сімсот гривень, який він позичав йому раніше. Також, вказав, що не є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, оскільки не має повноважень та впливу щодо переведення працівників, а саме ОСОБА_3 на іншу посаду чи позбавлення грошових заохочень. На його думку, ОСОБА_3 обмовляє його спеціально, маючи намір не повертати борг та скомпрометувати його цими діями, щоб сприяти його звільненню з посади майстра, тому що він є вимогливим керівником, а це колективу не подобається.

У свою чергу прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що суд обґрунтовано визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення та наклав на нього справедливе стягнення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, вислухавши ОСОБА_4 та заперечення прокурора, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП суд зобовязаний повно та всебічно зясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що помякшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Згідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП, доказами по справі визнаються будь-які фактичні дані на підставі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, а наявні по справі докази посадова особа оцінює за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному дослідженні всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Поряд з цим, потрібно враховувати загальні вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», згідно до яких під корупцією потрібно розуміти використання спеціальним субєктом (відповідальним за корупційне правопорушення) наданих йому службових повноважень та повязаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, яка надається йому саме за те, що він перебуває на даній конкретній посаді і виконує певні функції.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, згідно до посадової інструкції майстра ПТОЕ затвердженої начальником локомотивного депо «Нижньодніпровськ-Вузол», контролює стан виробничої дисципліни у своїй зміні; контролює виконання вимог нормативних актів по охороні праці працівниками свого цеху; приймає на себе матеріальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому локомотивним депо матеріальних цінностей; накладає дисциплінарні стягнення на робітників, що припустили брак у роботі, порушили виробничу або трудову дисципліну (а.с.12-13)

Крім того, із пояснень самого ОСОБА_2, які були надані транспортному прокурору вбачається, що в його підпорядкуванні знаходиться близько двадцяти працівників підприємства і саме він, у звязку з характером роботи, виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції (а.с. 38-39).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 будучи майстром ПТОЕ локомотивного депо «Нижньодніпровськ-Вузол»являється посадовою особою, яка наділена організаційно розпорядчими обовязками, тобто субєктом відповідальності за корупційні правопорушення відповідно до п. 3 ст. 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції».

Також, твердження апелянта про те, що отримані ним грошові кошти були позичені ОСОБА_3, а останній в свою чергу, лише їх повернув при домовленій зустрічі є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

З пояснень потерпілого ОСОБА_3 слідує, що 08 жовтня 2011 року він виконуючи огляд та усунення недоліків патрубка охолодження високовольтної камери локомотива, випадково порізав палець. Обробивши рану він продовжив працювати, але кровотеча не зупинялася, а тому він відпросився додому. Після виходу на роботу з лікарняного 20 жовтня 2011 року змінний майстер ОСОБА_2 викликав його на розмову, в ході якої повідомив, що за подію, яка відбулася 08 жовтня 2011 року він буде переведений до іншого цеху, і якщо він цього не хоче, то повинен передати йому пятсот гривень та ще двісті - за нарахування доплати по прибирання оглядових ям (а.с. 19-20). Зазначені пояснення повністю підтверджуються поясненнями ОСОБА_5 (а.с. 43-46)

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення встановлено, що у ОСОБА_6 відсутні підстави давати неправдиві пояснення відносно обставин справи, його пояснення є послідовними і підтверджуються іншим доказами, які містяться в матеріалах справи.

Факт скоєного апелянтом корупційного правопорушеня, також, підтверджується протоколом усної заяви ОСОБА_3 до правоохоронних органів (а.с.16); протоколом огляду грошових коштів від 17.11.2011 року (а.с. 21-24); грошовими коштами, переданими ОСОБА_3 працівниками правоохоронних органів для подальшої передачі ОСОБА_2 у якості неправомірної вигоди в сумі сімсот гривень, що були у подальшому вилучені у ОСОБА_2 (а.с.28-30); копією наказу №129/ос від 28.04.2006 року про призначення ОСОБА_2 мастром ПТОЕ локомотивного депо «Нижньодніпровськ-Вузол»(а.с.10-11); копією посадової інструкції ОСОБА_2 від 28.05.2009 року (а.с. 12-13); копією наказу №160/ос від 08.04.2009 року про переведення ОСОБА_3 (а.с. 17); поясненнями ОСОБА_7 (а.с. 31); поясненнями ОСОБА_8 (а.с.32-34); поясненнями ОСОБА_9 (а.с. 35-37); постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 08.11.2011 року (а.с.51-52).

Таким чином, суд першої інстанції у винесеній постанові, відносно ОСОБА_2, правильно та з дотримання вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП зясував усі обставини справи та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_2, а його дії правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 172-2 КУпАП та наклав відповідне стягнення у межах санкції даної статті.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції, підстав для скасування постанови районного суду та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 не вбачає.

Керуючись ст. ст. 7, 252, 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2011 року відносно ОСОБА_2 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_10