Апеляційний суд Івано-Франківської області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2012 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Гандзюк В.П., розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Снятинського районного суду від 11 травня 2012 року,-

в с т а н о в и в :

Вказаною постановою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2, не працює, громадянин України,-

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк пять років з оплатним вилученням транспортного засобу марки «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1.

За постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він, будучи 21.09.2011р. притягнутим до адмінвідповідальності за ч.3 ст.130 КУпАП, повторно допустив порушення п.2.5 ПДР України та 13.03.2012 року, в м. Снятині Івано-Франківської області по вул. Шевченка, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2107» з явними ознаками алкогольного спяніння. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння відмовився у присутності двох свідків.

В поданій апеляції ОСОБА_1 посилається на незаконність постанови суду. Вважає, що суд не дослідив усі обставини справи та постановив помилкове рішення, розглянувши справу в його відсутності. Просить постанову змінити в частині накладеного стягнення у виді оплатного вилучення автомобіля, оскільки власником вказаного у постанові транспортного засобу не являється. Крім того, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, так як суд порушив вимоги закону, не повідомивши його належним чином про час і місце розгляду справи та постановив рішення у його відсутності, чим порушив право особи на захист.

Перевіривши матеріали справи, мотиви і доводи апеляції, вважаю, строк на оскарження слід поновити, а апеляція не підлягає до задоволення з таких підстав.

Суддя місцевого суду правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке на нього накладено адмінстягнення, ґрунтується на належно зібраних і досліджених у судовому засіданні доказах.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт визнав свою вину, оскільки власноручними поясненнями підтвердив, що вживав спиртні напої та відмовляється від проходження медичного огляду на стан алкогольного спяніння (а.с.2). Його вина підтверджується також витягом з реєстру адмінправопорушень ВДАІ Снятинсьного району Івано-Франківської області (а.с.5) та копії постанови місцевого суду від 21 вересня 2011 року (а.с.4), які підтверджують те, що ОСОБА_1 двічі протягом року вже був підданий адміністративному стягненню за ст.130 КУпАП.

Суддя дав належну оцінку наявним у справі доказам і прийняв обґрунтоване рішення. Вказані дії підпадають під ознаки складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП.

Покликання апелянта на те, що суд, розглянувши справу в його відсутності, порушив право на захист не є обєктивними.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1, знаючи про час і місце судового розгляду (а.с.6) справи, не зявився до суду. Будь-яких даних, які би свідчили про поважність причин неявки до суду, не представлено в матеріалах справи.

Суддя правильно, маючи достатньо даних для прийняття рішення, розглянув справу без участі особи. Як вбачається зі змісту апеляції, будь-яких додаткових даних, які би ставили під сумнів правильність висновку судді про доведеність вини правопорушника у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, не представлено апелянтом.

Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено в межах санкції ч.3 ст.130 КУпАП. Воно є необхідним для попередження нових правопорушень.

Що стосується покликання апелянта на те, що вказаний автомобіль не перебуває у його власності, а тому не може оплатно вилучатися, то вони є необґрунтованими.

Санкція ч.3 ст.130 КУпАП встановила обовязкове вилучення транспортних засобів у осіб, які систематично (двічі і більше разів на рік керували транспортним засобом в стані алкогольного спяніння). Тобто, закон такою санкцією забезпечує адекватний вплив на злісних правопорушників та захищає безпеку інших громадян.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1, вже будучи позбавленим права керувати та перебуваючи в стані алкогольного спяніння, систематично користується автомобілем НОМЕР_2, який переданий йому в повне розпорядження ОСОБА_2

Як слідує з представленого доручення, ОСОБА_3 наділений повними правами користуватися, розпоряджатися, продажу та іншими, тобто всіма правами, які надані власникові.

Передаючи автомобіль у повне розпорядження іншій особі, власник усвідомлено передає і ризики втрати свого автомобіля, його знищення, конфіскації чи оплатного вилучення. Питання повернення майна чи відшкодування його вартості може ініціювати власник в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Будь-які спори з приводу права власності розглядаються в порядку цивільного судочинства і не можуть розглядатися в цьому провадженні.

З врахуванням наведеного, рішення суду про оплатне вилучення транспортного засобу у ОСОБА_3, як обовязкова санкція, не порушує його прав та не стосується його інтересів, а тому його апеляція з цих підстав не може бути задоволена.

Керуючись ст.294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Снятинського районного суду від 11 травня 2012 року щодо нього без зміни.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя В.П. Гандзюк