Справа №508/713/12
ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року
3/508/852/12

місто Донецьк

Суддя Ворошиловського районного суду
м. Донецька Бухтіярова І.О., розглянувши
матеріали, що надійшли з
Територіальної державної інспекції
праці в Донецькій області про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянки України, фізичної особи
–підприємця, що мешкає за адресою: м.
Донецьк, пр. Комсомольський, 4/21

по ст. 41 ч. 1 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Територіальною інспекцією праці в
Донецькій області в суд направлені
матеріали про притягнення до
адміністративної відповідальності по
ст. 41 ч. 1 КУпАП ОСОБА_1

31.01.2012 року посадовими особами
Територіальної державної інспекції
праці у Донецькій області здійснено
перевірку додержання вимог чинного
законодавства України про працю
фізичною особою –підприємцем ОСОБА_1, в
ході якої було встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність на
підставі Свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи –підприємця
від 07.11.2001 року серії В03 № 870103 та на
підставі вимог ст. 21 КЗпП України
виступає однією із сторін трудового
договору і як роботодавець повинна
забезпечити реалізацію трудових прав
громадян. Однак, ФОП ОСОБА_1 порушила
вимоги чинного трудового
законодавства України, а саме:

Встановлено, що в порушення вимог ст. 29
КЗпП України, працівники при прийомі на
роботу не інформуються під розписку
про умови праці, наявність на робочому
місці, де вони будуть працювати,
небезпечних і шкідливих виробничих
факторів, які ще не усунуто, та можливі
наслідки їх впливу на здоров’я, їх
права на пільги і компенсації за роботу
в таких умовах відповідно до чинного
законодавства, а також у трудових
договорах працівників не визначено
конкретний розряд за посадою, не
визначено докладні завдання та
обов’язки за посадою, кваліфікаційні
вимоги згідно з Довідником
кваліфікаційних характеристик
професій працівників, що суперечить
вимогам наказу Міністерства зовнішніх
економічних зв’язків і торгівлі
України від 30.11.1999 року № 918.

З трудового договору визначено розмір
оплати праці у розмірі 900,00 гривень.
Встановлений посадовий оклад
суперечить вимогам ст. ст. 95, 96, 97 КЗпП
України, ст. ст. 2, 3, 5, 6, 11, 12 Закону
України «Про оплату праці». Зміни до
трудового договору в частині розмірів
оплати праці не вносилось. Згідно з
Законом України «Про державний бюджет
України на 2010 рік» розмір мінімальної
заробітної плати за просту
некваліфіковану працю становив: з
01.07.2010 року - 888,00 гривень; з 01.10.2011 року -
907,00 гривень; з 01.12.2010 року - 922,00 гривні;
згідно з Законом України «Про
державний бюджет України на 2011
рік»розмір мінімальної заробітної
плати за просту некваліфіковану працю
становив: з 01.01.2011 року - 941,00 гривня; з
01.04.2011 року - 960,00 гривень; з 01.10.2011 року -
985,00 гривень; з 01.12.2011 року - 1004,00 гривні.
Таким чином, розмір оплати праці,
встановлений трудовим договором
впродовж 2010-2011років був меншим, ніж
розмір мінімальної заробітної плати.
Однак, під час перевірки відомостей
нарахування заробітної плати було
встановлено, що нарахування фактично
здійснювалось з розрахунку
мінімальної заробітної плати, що
суперечить вимогам Генеральної,
Галузевої (регіональної) угод. Так, з
урахуванням Генеральної та
Регіональної угодами мінімальний
посадовий оклад для кухаря (III розряд
мінімальний для кухаря) з 01.10.2011 року
складає 1835,05 гривень, з 01.12.2011 року
складає 1870,45 гивень, з 01.01.2012 року
складає 1998,99 гривень.

Пунктом 5 трудового договору
передбачено, що вихідні дні надаються
два дні згідно графіку, що не
відповідає вимогам п. 5 Наказу в частині
не визначення конкретних днів тижня, а
також в порушення вимог ст. 69 КЗпП
України графік у ФОП ОСОБА_1 не
розроблений.

Пунктом 6 трудового договору визначено,
що тривалість щорічної відпустки та
час її надання 24 календарних дні, що не
відповідає вимогам Наказу в частині не
визначення часу початку та закінчення
відпустки, крім того графік надання
щорічних відпусток розроблений не був,
що суперечить вимогам ст. 79 КЗпП
України, ст. 10 Закону України «Про
відпустки».

В ході перевірки була надана трудова
книжка ОСОБА_2, яка зберігається у ФОП
ОСОБА_1, що свідчить про порушення вимог
п. 2.20-1 Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників
затвердженої наказом Мінпраці, Мін
'юсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року №
58, відповідно до якої трудова книжка
працівника, що працює за трудовим
договором у суб’єкта підприємницької
діяльності –фізичної особи повинна
зберігатися у працівника.

Згідно табелів обліку використання
робочого часу встановлено, що у червні
2011 року ОСОБА_2 працював у святковий
день 28.06.2011 року, однак в порушення
вимог ст. ст. 73, 107 КЗпП України робота у
святковий день не оплачена у
подвійному розмірі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 67 КЗпП
України у випадку, коли святковий або
неробочий день (стаття 73) збігається з
вихідним днем, вихідний день
переноситься на наступний після
святкового або неробочого.
Встановлено, що ОСОБА_2 03.05.2011 року
працював 8 годин (01.05.2011 року святковий
ОСОБА_3 міжнародної солідарності
трудящих –неділя, вихідний день
перенесений на 03.05.2011 року); 13.06.2011 року
ОСОБА_2 працював 8 годин (12.05.2011 року
святковий день Трійця –неділя,
вихідний день перенесений на 13.06.2011
року). Однак, в порушення вимог ст. 72
КЗпП України робота у вихідні дні не
компенсована в подвійному розмірі.

Відповідно до вимог ст. 53 КЗпП України
напередодні святкових і неробочих днів
(стаття 73 КЗпП України 7 січня –Різдво
Христове, 8 березня – Міжнародний
жіночий день, 1 та 2 травня –ОСОБА_3
міжнародної солідарності трудящих, 9
травня –ОСОБА_3, 28 червня – ОСОБА_4
України, 24 серпня –ОСОБА_4 незалежності
України) тривалість роботи
працівників, крім працівників,
зазначених у статті 51 КЗпП України,
скорочується на одну годину як при
п'ятиденному, так і при шестиденному
робочому тижні, але в порушення цих
вимог напередодні святкових та
неробочих днів тривалість робочого дня
працівників ФОП ОСОБА_1 у 2010-2011рр. не
скорочується на одну годину. Так,
згідно табелів обліку використання
робочого часу встановлено, що у серпні
2010 року ОСОБА_2 напередодні 24 серпня
відпрацював 8 годин (23.08.2010 року); у
грудні 2010 року працівники ОСОБА_2,
ОСОБА_5 напередодні 01 січня
відпрацювали по 8 годин (31.12.2010 року); у
січні 2011 року працівники ОСОБА_2, ОСОБА_5
напередодні 7 січня відпрацювали по 8
годин (06.01.2011 року); у березні 2011 року
працівники ОСОБА_2, ОСОБА_5 напередодні
08 березня відпрацювали по 8 годин (07.03.2011
року), у червні 2011 року ОСОБА_2
напередодні 28 червня відпрацював 8
годин (27.06.2011 року). Згідно вимог ст. 62
КЗпП України надурочними роботами
вважаються роботи понад встановлену
тривалість робочого дня. Таким чином,
працівники ФОП ОСОБА_1, в порушення
вимог ст. 62 КЗпП України у зазначені
вище дні працювали надурочно по 1
годині, та в порушення вимог ст. 106 КЗпП
України робота у надурочний час не
компенсувалась у подвійному розмірі.

При перевірці було встановлено, що при
звільненні ОСОБА_5 (працювала з 15.09.2010
року по 14.04.2011 року) не нарахована та не
сплачена компенсація'за невикористані
дні відпустки. Даний факт свідчить про
не додержання вимог ст. 24 Закону
України «Про відпустки», ст. 83 КЗпП
України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася,
про день та час слухання справи
повідомлений належним чином.

Провина ОСОБА_1 у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1
КУпАП підтверджується зібраними
матеріалами по справі.

При накладенні стягнення, з огляду на
характер зробленого правопорушення,
особистість порушника, вважаю за
можливе призначити йому
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в доход держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.
41 ч. 1, 276, 283, 284, 287-290 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 притягти до адміністративній
відповідальності по ст. 41 ч. 1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення і піддати
адміністративному стягненню у вигляді
штрафу в доход держави в сумі 510,00
гривень.

Скарга на постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подана протягом десяти днів з дня
винесення постанови. Постанова по
справі про адміністративне
правопорушення може бути
опротестована прокурором протягом
десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька
І.О.
Бухтіярова