ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1601/12605/2012

29.11.2012 року, суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює: ПАТ «АКБ Банк» - заступник голови правління, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності

за ч.1 ст.41 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2012 року в м. Кременчуці при перевірці ПАТ «АКБ Банк» були встановлені порушення вимог законодавства про працю, а саме: порушено вимоги п.2.5 глави 2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» в частині якої визначено, що із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники ознайомлюються під розписку в особовій картці ф. П-2. Так, наказом №245-ОС від 25.06.2012 року на посаду начальника прийнято ОСОБА_3. Підпис працівника в особовій картці ф. П-2 про ознайомлення з записами занесеними до трудової книжки відсутній.

Порушено вимоги п.2.1 глдави 2 Інструкції №58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників» в частині якої визначено, що записи про наймення роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій посад, зазначених у «Класифікаторі професій». Так, наказом №136 ОС від 29.04.2011 року працівника ОСОБА_4 переведено на посаду водія охоронця, в трудову книжку за порядковим №40 занесений запис «водій - охоронець», що не відповідає найменуванню професій (посади) згідно Класифікатора професій.

Частиною 1 ст.38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на визначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною інвалідом; догляд за хворим членом сім»ї відповідно до медичного висновку або інвалідом І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. За відсутності причин, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення. Так, при перевірці надано заяву на звільнення від 17.07.2012 року ОСОБА_5. По закінченню 2 тижневого терміну працівника не звільнено.

Порушено вимоги ст.30 Закону України «Про оплату праці» в частині забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку. В акті від 06.07.2012 року зазначено, що «…06.07.2012 року виявлено факт відсутності на робочому місці начальника відділу маркетингу та реклами ОСОБА_5 протягом часу з 09.00 год. до 13.00 год.», при цьому фактично відпрацьовані години за режимом роботи в табелі обліку робочого часу не зазначено, стоїть позначка «П»прогул. Нарахування та виплату заробітної плати не проведено.

Порушено вимоги ч.2 ст.97 КЗпП України та ч.1 ст.15 Закону України «Про оплату праці» якими визначено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат… інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами. Штатний розпис введений в дію з 26.03.2012 року не є додатком до колективного договору.

Порушено вимоги ст.47 КЗпП України якою визначено, що власник, або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Так, наказом №306-ОС від 08.08.2012 року звільнено з посади начальника відділу маркетингу та реклами з 08.08.2012 року по п.4 ст.40 КЗпП України ОСОБА_5. При звільненні по відношенню до працівника порушено вимоги ст.47 КЗпП України якою передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, він зобовязаний також у день звільнення видати йому належно оформлену трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи. Підтвердження при перевірці не надано.

Порушено вимоги розділу ІІ Постанови Кабінету Міністрів України №100 «Про порядок обчислення середньої заробітної плати». Так, при нарахуванні компенсації за невикористану відпустку працівнику ОСОБА_5 порушено порядок обчислення середньої заробітної плати щодо виключення з розрахункового періоду часу, протягом якого працівниця не працювала і за нею не зберігався середній заробіток. Згідно наказу №124 К від 13.06.2012 року працівнику надано відпустку без збереження заробітної плати на 3 дні. З розрахунку ці дні не виключено.

Порушено вимоги ст.16 КЗпП України, ч.3 ст.5 Закону України «Про колективні договори і угоди», якими визначено, що умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством і угодами становище працівників є недійсними. Так, в правилах внутрішнього трудового розпорядку, які є додатком до колективного договору розділом IV Робочий час і його використання передбачено надання жінкам, які мають двох і більше дітей віком до 15 років, одиноким батькам, опікунам додаткову оплачувану відпустку на 7 календарних днів, чим порушено вимоги ст. 19 Закону України «Про відпустки».

Порушено вимоги ч.4 ст.149 КЗпП України якою визначено, що стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Так, наказом №306-ОС від 08.08.2012 року ОСОБА_5 звільнено з посади начальника відділу маркетингу та реклами з 08.08.2012 року по п.4 ст.40 КЗпП України. Підтвердження про оголошення наказу працівнику під розписку відсутнє.

Порушено вимоги ч.5 ст.80 КЗпП України якою забороняється ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд. Так, наказом №236 Л заступнику начальника управління ОСОБА_6 надано залишок щорічної відпустки за 2009 2010 рр.

Порушено вимоги с.5 ст.79 КЗпП України якою визначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніше як за два тижні до встановленого графіком терміну. Так, згідно графіку відпусток начальнику управління ОСОБА_7 надано щорічну відпустку у вересні 2012 року.. Письмове повідомлення працівнику про дату початку відпустки не пізніше ніж за два тижні до початку відпустки не надано.

Порушено вимоги ст.80 КЗпП України в частині порядку перенесення відпустко. Так, згідно графіку відпусток начальнику операційного управління ОСОБА_8 передбачено надання відпустки у серпні 2012 року. Наказом №240 Л працівнику надано відпустку з 19.09.2012 року. Заява працівника та наказ про перенесення відпустки відсутній.

Порушено вимоги ст.129 КЗпП України, якою не допускається відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат. Так, при звільненні працівнику ОСОБА_5 проведено нарахування за фактично відпрацьований час в сумі 274,29 грн., компенсація за невикористану відпустку 1422,86 грн. та допомога по листкам непрацездатності 475,28 грн. Сума виплати становить 1786, 55 грн. На картковий рахунок перераховано суму в розмірі 159,50 грн., тобто проведено утримання.

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавав.

Вина ОСОБА_2 доведена дослідженими письмовими матеріалами справи: актом перевірки №16-03-25/82 від 19.09.2012 року.

В звязку з вищевикладеним, вивчивши матеріали і обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу ОСОБА_2, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, працює, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ч.1 ст.41, ст.ст.283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.41 КпАП України, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі 1020 грн..

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесенням шляхом подачі скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора і підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КпАП України та може бути предявлено до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя: