ун. № 2608/1037/12
пр. № 3/2608/922/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2012 року

м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., за участю представника особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли від ДПІ у Святошинському р-ні м. Києва, стосовно

ОСОБА_2, яка народилася 10 листопада 1978 року в селі Підлипне Конотопського р-ну сумської області, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, головного бухгалтера ТОВ НВКФ «Вісмас-техно» (далі ТОВ), проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

звинуваченої у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення АЛІФАНОВА притягується до відповідальності за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП за порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: ТОВ у період квітня червня 2011 року завищило суму податкового кредиту на загальну суму 641 786,67 грн., як наслідок занизило зобовязання з ПДВ на суму 641 786,67 грн.

Представник АЛІФАНОВОЇ КУКОВЄРОВ повідомив, що його довіритель вину у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених вище обставин не визнає і пояснив, що відповідальність за невиконання своїх зобовязань як продавця з перерахування ПДВ має нести саме продавець, а не покупець, який добросовісно виконав свої обовязки за договором.

В обґрунтування даного порушення в протоколі вказується на дані, які мітить Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ» від 14 листопада 2011 року (далі Акт).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленим наступне.

Згідно з Актом ТОВ (Покупець) неправомірно, на підставі первинних документів, укладених у період з квітня по червень 2011 року на виконання договору поставки №02125 від 25 лютого 2011 року з ТОВ «ТВК Град» (Продавець), який не виконав фактично своїх зобовязань з ПДВ на загальну суму 641 786,67 грн. при реалізації товарів для ТОВ за вказаним договором (акр. 5 та 9 Акту), завищило суму податкового кредиту на суму 641 786,67 грн., як наслідок занизило зобовязання з ПДВ на суму 641 786,67 грн. Крім того, як підсумовано в Акті, укладений між ТОВ «ТВК Град» та ТОВ правочин у квітні червні 2011 року суперечить моральним засадам суспільства, порушує публічний порядок, а тому згідно ст. 228 ЦК України є нікчемним, в результаті чого ТОВ і завищило суму податкового кредиту на суму 641 786,67 грн.

Разом з тим, відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП настає лише у разі встановленого факту порушення порядку ведення податкового обліку, який може полягати у відсутності податкового обліку, порушенні керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку. При цьому таке порушення порядку має містити загальні ознаки адміністративного правопорушення, яким визнається, зокрема, протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність.

Як безспірно встановлено дослідженням в суді Акту, ТОВ у встановлені в Законі спосіб та формі уклало з ТОВ «ТВК Град» договір поставки №02125 від 25 лютого 2011 року, предмет якої охоплюється видами господарської діяльності ТОВ. ТОВ для перевірки подало у належний спосіб оформлені з питань виконання даного договору видаткові накладні, рахунки-фактури, податкові накладні, складені Продавцем. Як також встановлено Актом, придбання товарів від ТОВ «ТВК Град» відображено у належний спосіб в бухгалтерії ТОВ відповідними проводками, а факт розрахунків, в тому числі і з урахуванням ПДВ, між контрагентами за даним договором підтверджено відповідними виписками з банку та даними бухгалтерського обліку ТОВ (арк. 5-8 Акту).

Як також видно з Акту, АЛІФАНОВА як головний бухгалтер ТОВ належним чином подала декларацію до органу податкової служби за результатами своєї фінансово-господарської діяльності у період квітня червня 2011 року, висвітлюючи у цьому документі відємний фінансовий результат, як того вимагають основні принципи бухгалтерського обліку (обачність; повне висвітлення; автономність; послідовність; безперервність; нарахування та відповідність доходів і витрат; превалювання сутності над формою тощо ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні), власних порушень при цьому порядку ведення податкового обліку не допускав.

За таких обставин суд вважає, що у період виконання АЛІФАНОВОЮ обовязків головного бухгалтера ТОВ фактичні фінансові операції, які випливали з укладеного договору поставки №02125 від 25 лютого 2011 року, не могли бути нею проігноровані у складанні відповідної звітності, оскільки були належно відображені у проводках бухгалтерського обліку, а також віднесені до валових витрат у встановленому порядку.

Згідно з даними самого Акту, перевіркою повноти визначення скоригованих валових витрат при фінансово-господарських взаємовідносинах з ТОВ «ТВК Град» у 2011 році не встановлено їх заниження або завищення (арк. 4 Акту).

Будь-яких даних, які вказували б на те, що на момент складання податкової звітності ТОВ, його керівництву було відомо, чи воно повинно було знати, що Продавець не належним чином виконає свої обовязки з перерахування ПДВ, матеріали справи не містять.

Закон не зобовязує Покупця перевіряти належне виконання Продавцем своїх податкових зобовязань.

У протоколі про адміністративне правопорушення та доданих до нього матеріалах взагалі не вказано, в чому полягали порушення порядку ведення податкового обліку з боку саме АЛІФАНОВОЇ як головного бухгалтера ТОВ.

За змістом ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе виключно власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Той факт, що на даний час виникла підозра у невиконанні своїх податкових зобовязань з боку ТОВ «ТВК Град», може слугувати підставою для порушення питання про притягнення до відповідальності лише безпосередньо винних у цьому осіб, а не осіб, які лише враховували у своїй діяльності первинні документи, які складалися за результатами правочинів, укладених з ТОВ «ТВК Град».

Висновок податкового органу про нікчемність договору поставки №02125 від 25 лютого 2011 року також ґрунтується на помилковому тлумаченні норм матеріального права.

Так, згідно з правилами ст. 215 ЦК правочин може бути визнано недійсним якщо в момент його вчинення стороною (сторонами) було недодержано вимоги, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК. Однак нікчемним є тільки той правочин, недійсність якого прямо встановлена законом тільки у такому випадку визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ст. 203 ЦК визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, однак не визначає порушення яких з них тягне нікчемність правочину.

В Акті, як на правову основу визнання договору поставки №02125 від 25 лютого 2011 року нікчемним, дійсно є посилання на ст. 228 ЦК. Разом з тим, за вказаною нормою нікчемним визнається тільки правочин, що порушує публічний порядок, тобто якщо він був спрямований: а) на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина: б) знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, вчинений з метою, що суперечить іншим інтересам держави і суспільства може бути визнано недійсним тільки у судовому порядку.

В акті відсутня жодні дані, які б у встановленому порядку підтверджували те, що договір поставки №02125 від 25 лютого 2011 року був спрямований: а) на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина: б) на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

За таких обставин висновок в Акті про нікчемність договору поставки №02125 від 25 лютого 2011 року не тільки не ґрунтується на нормах матеріального права, а й не підтверджений доказами.

У звязку з викладеним є безпідставними посилання в Акті і на ст.ст. 216 та 236 ЦК, які регулюють лише питання правових наслідків визнання правочину недійсним та момент його недійсності.

Враховуючи все викладене, суд, оцінюючи при дослідженні факту поставки за договором №02125 від 25 лютого 2011 року безпосередні правовідносини, що склалися між ТОВ та ТОВ «ТВК Град», на підставі яких і були сформовані дані податкового обліку, вважає, що в діях АЛІФАНОВОЇ відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1631 КУпАП, а тому справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи все викладене, керуючись п. 1 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 221, 279, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП в звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: С.І. ДЯЧУК