Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №33-490/12 Головуючий в 1 інст. Голубкова М.А.
Категорія ч.1 ст.184 КУпАП Доповідач в 2 інст. ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2012 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі судді Дадашевої С.В., розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2012 року, якою

на ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянку України, яка працює оператором бюро праці та заробітної плати ВАТ Мотор Січ, проживає за адресою: м.Запоріжжя, провул.Армійський, 37,

накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. у дохід держави, за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

Відповідно до вищевказаної постанови суду, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона не виконувала своїх батьківських обовязків по вихованню доньки ОСОБА_3, а матеріально забезпечували та виховували неповнолітню дитину бабуся та дідусь. Через брак виховання ОСОБА_3Є з 13 серпня 2012 року по 14 серпня 2012 року перебувала на вулиці.

В апеляції ОСОБА_2 не погодившись з вищевказаною постановою суду, просить її скасувати, а провадження по справі закрити у звязку із відсутністю в її діях події і складу правопорушення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд не дав належної оцінки тим фактам, що перевірку за вказаним матеріалом працівниками Шевченківського РВ ЗМУ УМВС України проведено поверхово та необєктивно; копію протоколу про адміністративне правопорушення вона не отримувала. Крім того вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені на підставі пояснень неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3; її пояснення викладені не вірно; в матеріалах справи відсутні характеризуючи дані, а також дані про умови життя її дитини. Також зазначає про те, що її доньці ОСОБА_3 створені виключно сприятливі умови для життя та навчання.

Вислухавши ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_5, які підтримали апеляцію, перевіривши матеріали справи та додаткові докази, розглянувши доводи, викладені в апеляції, апеляційний суд вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність тощо, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При апеляційному розгляді справи встановлено, що суд першої інстанції цих вимог закону не дотримався, оскільки обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не зясував.

Частиною першою статті 184 КУпАП передбачено накладення адміністративного стягнення за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законом обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку піклуватися щодо неї.

Достатніх даних про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання вищевказаних обовязків щодо своєї старшої доньки - ОСОБА_3, в справі немає.

В своїй постанові як на доказ вини ОСОБА_2 у вчиненні вищевказаного правопорушення суд послався на відомості, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗП №121788 /а.с.1/, в поясненнях ОСОБА_3, згідно з якими ОСОБА_3 проживає з самого народження разом з бабусею та дідусем, а мати її вихованням не займається /а.с.7/; в поясненнях ОСОБА_2, яка підтвердила факт проживання її доньки ОСОБА_3 з бабусею та дідусем, які в основному займаються її вихованням /а.с.8/, в поясненнях ОСОБА_4 /а.с.6/.

Між тим, суд не дав оцінку поясненням ОСОБА_2 у судовому засіданні про те, що вона має двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Двох дітей утримувати в неї немає матеріальної можливості, тому старшу доньку їй допомагають виховувати її батьки.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні батьки ОСОБА_2 - свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які зазначили, що онука ОСОБА_3 мешкає разом з ними, оскільки в них поліпшені умови проживання та поряд знаходиться школа, в якій навчається ОСОБА_3. Свідок ОСОБА_7 окрім того зазначив, що ОСОБА_2 кожен день приходить та цікавиться вихованням своєї доньки.

Відповідно до медичної довідки, дослідженої апеляційним судом, молодша донька ОСОБА_2 - ОСОБА_6, має тяжке захворювання, тобто потребує постійної турботи з боку матері і нагляду у медичних закладах.

Пояснення неповнолітньої ОСОБА_3, які містяться в матеріалах справи і ті, що остання дала в судовому засіданні, на думку апеляційного суду, не можуть являтися достатніми підставами для висновку, що ОСОБА_2 вчинила вищевказане правопорушення, через наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_2 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу спілкування останньої з ОСОБА_4, що викликало у ОСОБА_2 занепокоєння. Ці обставини підтвердив і сам ОСОБА_4 у своїх поясненнях, зазначивши, що 13 серпня 2012 року він прийшов до ОСОБА_3 в гості і хотів залишитися переночувати. Але мати ОСОБА_9 була проти цього і влаштувала скандал, оскільки була проти їх стосунків /а.с.6-7/.

Під час цього конфлікту неповнолітня ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 пішла з дому, що стало приводом для звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів.

Апеляційний суд вважає, що ці обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 турбується про долю своєї доньки, про її фізичний і моральний розвиток.

Крім того, згідно з дослідженою під час апеляційного розгляду справи характеристикою з ЗНВК №63 у відношенні ОСОБА_3, остання під час навчання в зазначеному учбовому закладі зарекомендувала себе як дисциплінована, працелюбна, уважна учениця, яка має добрий загальний розвиток, скромна, розсудлива, правила поведінки завжди свідомо виконує, користується повагою серед вчителів, з повагою ставиться до дорослих. Також в характеристиці зазначено, що мати приділяє належну увагу вихованню доньки.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання своєї неповнолітньої доньки, є помилковими, оскільки зроблені у наслідок неповного зясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тому постанова суду про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення за ч.1 ст.184 КУпАП підлягає скасуванню, а справа - закриттю, у звязку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст.247, ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляцію ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2012 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.184 КУпАП, скасувати, провадження по справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_1