ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1601/6805/2012

30.05.2012 року, суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює: ТОВ «Торгова компанія «ВЛІВ» - директор, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності

за ч.1 ст.41 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2012 року в м. Кременчуці при перевірці ТОВ «Торгова компанія «ВЛІВ» були встановлені порушення вимог законодавства про працю, а саме: порушено вимоги ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України Про оплату праці щодо виплати заробітної плати працівникам регулярно у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, відповідно до розрахунково-платіжних, платіжних відомостей за 2012 рік заробітна плата працівникам виплачувалась один раз на місяць з порушенням термінів, зокрема заробітна плата за березень 2012 р. працівникам виплачена загальною, сумою, що нарахована за місяць, 13.04.2012 р. (відомість на виплату грошей № ВЗП-23 від 13.04.2012 р. на загальну суму 62667,49 грн.). Заробітна плата директору підприємства ОСОБА_2 за березень 2012 року в сумі 124161,83 грн. виплачена 20.04.2012 р. (відомість на виплату грошей № ВЗП-25 від 20.04.2012 року).

Мало місце порушення ст.43 Конституції України; ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України Про оплату праці . Заборгованість із виплати заробітної плати за даними головної книги та інформації, наданої підприємством, станом на 01.02.2012 року становила 252,0 тис. грн. (не виплачена заробітна плата за грудень 2011 р. - січень 2012 p.), на 01.03.2012 р. - 318,1 тис. грн. (не виплачена заробітна плата за січень - лютий 2012 року).

Остаточний розрахунок із працівниками:

- за січень проведений 03.03.2012 року (відомість на виплату грошей від 03.03.2012 року № ВЗП-12 на суму 69902,93 грн., відомість на виплату грошей № ВЗП-13 на суму 8681 1,83 грн.);

- за лютий - 16.03.2012 року (відомість на виплату грошей від 16.03.2012 року № ВЗП-17 на суму 86811,83 грн., відомість на виплату грошей № ВЗП-16 на суму 67971,88 грн.). ;

Згідно довідки про використання коштів підприємства за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2012 р. за підписом директора підприємства на розрахунковий рахунок підприємства, надійшло:

- в січні 574,6 тис. грн., із них використано: на розрахунки з постачальниками 497,2 тис. грн.., на оплату штрафних санкцій 5,4 тис. грн., на сплату податків та інших обовязкових платежів 36,9 тис. грн..

- в лютому 1470,3 тис. грн., із них використано: на розрахунки з постачальниками 1088,5 тис. грн.., на оплату штрафних санкцій 20,0 тис. грн., на сплату податків та інших обовязкових платежів 263, 0 тис. грн..

- в березні 5017,1 тис. грн.., із них використано: на розрахунки з постачальниками 4478,5 тис. грн., на сплату податків та інших обовязкових платежів 195,6 тис. грн..

При цьому на виплату заробітної плати в січні 2012 року використано 70,9 тис. грн. (12,3 %), в лютому - 97,2 тис. грн. (6,6 %), в березні - 522.4 тис. грн. (6,4 %), чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про оплату праці», якою визначено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Порушується ст.116 КЗпП України, якою встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Так. наказом від 28.02.2012 р. № 63-к був звільнений 28 лютого 2012 р. за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України токар ОСОБА_3 Згідно табеля обліку використання робочого часу за лютий працівник відпрацював в день звільнення 8 годин. Відповідно до розрахункових відомостей сума до виплати становить 810.13 грн.. виплата проведена 03.03.2012 року, про що свідчить відомість на виплату грошей № ВЗП-14 від 03.03.2012 р.

Порушено ст.21 Закону України «Про відпустки» та ч.4 ст.115 КЗпП України щодо виплати заробітної плати за весь час відпустки не пізніше ніж за три доби до початку відпустки. Так, різальнику метала ОСОБА_4 надана частина щорічної відпустки тривалістю 14 календарних днів з 02.04.2012 року (наказ від 30.03.2012 року №105-к). Заробітна плата за час щорічної відпустки в розмірі 385,79 грн. виплачена 02.04.2012 року. (відомість на виплату грошей №ВЗП-22 від 02.04.2012 року).

При звільненні 27.03.2012 року по п.4 ст.40 КЗпП України слюсаря механоскладальних робіт ОСОБА_5 (наказ від 27.03.2012 року №98-к) всупереч вимогам ст.24 Закону України «Про відпустки» та ст.83 КЗпП України не проведено нарахування та виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки. ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з підприємством з 14.12.2011 року (наказ від 14.12.2011 року №291-к). При звільненні компенсація нарахована за 4 дні невикористаної щорічної відпустки , що підтверджується розрахунково платіжною відомістю, при цьому при встановленні тривалості відпустки 24 календарних дня за робочий рік працівник має право на грошову компенсацію за 6 днів невикористаної щорічної відпустки.

При обчисленні середньої заробітної плати для нарахування грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку деяким працівникам, в тому числі ОСОБА_5, мало місце порушення вимог пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, а саме:

- «Нарахування виплат за час щорічної відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки». Під час обчислення середньої заробітної плати слід ураховувати положення п.2 Порядку, яким передбачено, що час упродовж якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, вилучається з розрахункового періоду. До часу, який вилучається із розрахункового періоду належить, зокрема, час, упродовж якого працівники перебували у відпустці без збереження заробітної плати згідно зі ст.25 та ст.26 Закону України «Про відпустки». Середньоденна заробітна плата обчислюється діленням сумарного заробітку за 12 місяців на відповідну кількість календарних днів року, зменшену на кількість святкових і неробочих днів, установлених законодавством (ст.73 КЗпП України), а також на кількість календарних днів перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати. Так, сумарний заробіток ОСОБА_5 за січень лютий 2012 року поділений на 54 календарних дні (30- в січні, 24 в лютому), при цьому кількість календарних днів зменшена на кількість святкових і неробочих днів, а також на кількість календарних днів перебування працівника у відпустці без збереження заробітної плати в січні становить 28, в лютому 24 (всього 52).

При звільнені слюсаря механоскладальних робіт ОСОБА_6 17.02.2012 року (наказ № 54-к від 17.02.2012 року) за прогул без поважної причини по п. 4 ст. 40 КЗпП України та інших працівників не додержано порядку застосування дисциплінарних стягнень: відсутнє письмове пояснення працівника про причини відсутності на роботі. Таким чином порушено вимоги ст.149 КЗпП України, якою передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Письмове пояснення ОСОБА_6 надав 21.02.2012 р.

ОСОБА_2 вину визнав.

Також вина ОСОБА_2 доведена дослідженими письмовими матеріалами справи: актом перевірки №16-03-17/7 від 23.04.2012 року.

В звязку з вищевикладеним, вивчивши матеріали і обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу ОСОБА_2, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, працює, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст.283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.41 КпАП України, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі 1020 грн..

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесенням шляхом подачі скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора і підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КпАП України та може бути предявлено до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя: