справа № 415/1864/12
№ провадження 3/415/687/12
ПОСТАНОВА

Іменем
України

22.03.2012
м. Дніпродзержинськ

Суддя Заводського районного суду
міста Дніпродзержинська
Дніпропетровської області Івченко Т.П.,
при секретарі - Тур І.В., за участю
прокурора - Тімченко С.В., адвоката -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу, про
притягнення до адміністративної
відповідальності за ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, за
порушення обмежень визначених ч. 1 ст. 6
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», у відношенні:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Орджонікідзе Дніпропетровської
області, українки, громадянки України,
працюючої заступником начальника
Дніпродзержинської ВК № 34 з
соціально-виховної та психологічної
роботи з засудженими; одруженої,
проживає за адресою АДРЕСА_1, до
адміністративної відповідальності
протягом року не притягувалася, -

встановив:

ОСОБА_3 з 22.12.2011 року на підставі наказу
№ 39 начальника УДПтСУ в
Дніпропетровської області призначена
на посаду заступника начальника
Дніпродзержинської ВК № 34 з соціально -
виховної та психологічної роботи з
засудженими .

Наприкінці 2011 року до
Дніпродзержинської виправної колонії
№ 34 звернувся старший пастор-капелан
Духовного управління євангельських
християн української християнської
церкви «Нове покоління» ОСОБА_5 з
приводу укладання з установою угоди
про спільну діяльність. Підготовку
угоди до підписання та перевірку
наданих ОСОБА_5 документів на
відповідність встановленому порядку
співпраці виправної колонії з
юридичними особами, заступником
начальника установи ОСОБА_3 доручено
молодшому інспектору відділу СВПР
ОСОБА_6

24.01.2012 ОСОБА_3 знаходячись на службі в
державній установі
-Дніпродзержинській виправній колонії
№ 34, яка розташована в м.
Дніпродзержинську, на посаді
заступника начальника
Дніпродзержинської ВК № 34 з соціально -
виховної та психологічної роботи з
засудженими, тобто, будучи державним
службовцем, уповноваженим на виконання
функцій держави, діючи умисно, в
порушення вимог п.6 ст. 18 Закону України
«Про державну кримінально - виконавчу
службу України», п. 28 розділу 6 Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань, затверджених
наказом Державного департаменту з
питань виконання покарань № 275 від
25.12.2003 року, а також п. 1.1 своїх службових
обов'язків, 24.01.2012 року незаконно надала
усну вказівку старшому інспектору
відділу соціально - виховної та
психологічної роботи з засудженими з
питань підготовки засуджених до
звільнення ОСОБА_6 на отримання від
представника релігійної організації
«Нове покоління» ОСОБА_5 2500 гривень в
якості винагороди за надання допомоги
в складанні та в подальшому підписанні
угоди про спільну діяльність
релігійної громади з
Дніпродзержинською ВК № 34. Після
отримання першої частини в сумі 500
гривень ОСОБА_6 передала вказані гроші
ОСОБА_3 не відібравши від ОСОБА_5
відповідну заяву про надання ним
благодійної допомоги та не зробивши
відповідний запис в облікову книгу
благодійної допомоги. ОСОБА_3 зберігала
грошові кошти в сумі 500 гривень в
службовому кабінеті, без оформлення
відповідних документів.

27.01.2012 завідомо знаючи про те, що ОСОБА_5
повинен привезти ще 2000 грн.,
знаходячись на службі в державній
установі - Дніпродзержинській
виправній колонії № 34, яка розташована
в м. Дніпродзержинську, на посаді
старшого інспектора з питань
підготовки до звільнення засуджених,
відділу соціально виховної та
психологічної роботи
Дніпродзержинської ВК № 34, тобто,
будучи державним службовцем,
уповноваженим на виконання функцій
держави, діючи умисно, в порушення
вимог п.6 ст. 18 Закону України «Про
державну кримінально - виконавчу
службу України», п. 28 розділу 6 Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань, затверджених
наказом Державного департаменту з
питань виконання покарань № 275 від
25.12.2003 року, а також п. 1.1 своїх службових
обов'язків, повторно незаконно надала
усну вказівку ОСОБА_6 на отримання від
представника релігійної організації
«Нове покоління» ОСОБА_5 остаточну суму
- 2000 гривень в якості винагороди за
надання допомоги в складанні та в
подальшому підписанні угоди про
спільну діяльність релігійної громади
з Дніпродзержинською ВК № 34 що було
зафіксовано працівниками прокуратури
м. Дніпродзержинська та УСБУ в
Дніпропетровській області.

Вказаними діями ОСОБА_3, будучи особою
уповноваженою на виконання функцій
держави, одержала неправомірну вигоду,
чим, порушила обмеження щодо
використання службового становища,
передбаченого ч. 1 ст. 6 Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції»

В судовому засіданні ОСОБА_3 своєї
провини не визнала та суду пояснила, що
дійсно вона спілкувалася з ОСОБА_5 і
прохала ОСОБА_6 попросити в нього
матеріальної допомоги у придбанні
лінолеуму в сумі 2500 гривень для
проведення ремонтних робіт у
бібліотеці ВК-34, але не вимагала від
нього ніяких матеріальних благ та
грошей. Дійсно 24.01.2012 року ця бесіда
щодо надання матеріальної допомоги між
ОСОБА_6 і ОСОБА_5 відбулася, і 24.01.2012 року
їй у кабінет ОСОБА_6 занесла передані
ОСОБА_5 гроші у сумі 500 гривень, які вона
стала зберігати у своєму кабінеті, без
оформлення ні через касу ВК -34, ні через
банківську установу, так як ОСОБА_5 не
залишив заяви на прийняття цих коштів в
якості матеріальної допомоги. Взагалі
вона вважала, що ОСОБА_5 сам придбає
лінолеум. Прохає врахувати, що вона не
оформила гроші законним шляхом, але
умислу на отримання висланої вигоди не
мала, гроші були для закупівлі
лінолеуму. Прохає провадження у справі
закрити за відсутністю складу
правопорушення.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є
представником Духовного управління
євангельських християн української
християнської церкви «Нове покоління»,
який з 2008 року співпрацює з ВК-34. Кожен
рік між їх управлінням та ВК-34
укладався договір про співпрацю, який
пролонгувався, але на 2011 рік і 2012 рік,
адміністрація ВК-34 відмовилася
пролонгувати договір та він вимушений
був укладати нові договори. Так
наприкінці 2011 року, він надав
матеріальну допомогу ВК-34 у вигляді
будівельних матеріалів на ремонт
бібліотеки у сумі 500 гривень, також
встановив 4-ри вікна з пластику, і в
грудні 2011 року, коли в нього же
попросили 5000 гривень як матеріальну
допомогу, то він вже відмовив в цьому. З
цього виникли в нього проблеми у
підписанні договору з ВК-34 на 2012 рік, що
йому доводилося як з боку ОСОБА_3 так і
збоку ОСОБА_6 В січні 2012 року в нього
відбулася бесіда з ОСОБА_6 щодо сплати
ним 2500 гривень, як матеріальної
допомоги, як умови для укладання
договору з Духовним управлінням
євангельських християн української
християнської церкви «Нове покоління»
і ВК -34 про співпрацю. Після чого він
24.01.2012 року ОСОБА_6 видав першу частину
грошей в розмірі 500 гривень, які в нього
були прийняті без оформлення, а 27.01.2012
року останню частину в розмірі 2000
гривень, які також він надав ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила, що в січні
2012 року вона за дорученням ОСОБА_3
зустрічалася з ОСОБА_5, з метою
переукладання договору на 2012 рік з
Духовним управлінням євангельських
християн української християнської
церкви «Нове покоління», але договір не
підписувався. Крім того, вона за
проханням ОСОБА_3 звернулася з
проханням до ОСОБА_5 на надання з його
боку матеріальної допомоги в розмірі
2500 гривень на придбання лінолеуму в
бібліотеку ВК-34. 24.01.2012 року ОСОБА_5
передав їй 500 гривень, без будь-якого
оформлення, після чого вона того ж дня,
тобто 24.01.2012 року передала ці кошти
ОСОБА_3, яка їх прийняла залишив у
своєму кабінеті. 27.01.2012 року вона знов
зустрілася з ОСОБА_5 та отримала від
нього останню частину грошей в сумі 2000
гривень.

Свідок ОСОБА_4, яка працює комендантом
господарського двору ВК-34, суду
пояснила, що вона доводила до ОСОБА_3
необхідність придбання лінолеуму для
ремонту бібліотеки та вказала
необхідній розмір лінолеуму. Грошей на
лінолеум вона не просила, а просила
лише лінолеум.

Так, відповідно ч. 1 ст.6 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
корупції» передбачено, що корупційною
дією є незаконне отримання особою,
уповноваженою на виконання функцій
держави у зв'язку з виконанням таких
функцій, матеріальної вигоди.

На підставі зазначеного, вивчив
матеріали справи, вислухав прокурора,
який підтримав свою позицію щодо
наявності в діях ОСОБА_3 складу
корупційного діяння визначеного п. 1 ч. 1
ст. 6 Законом України «Про засади
запобігання і протидії корупції»,
вислухав ОСОБА_3 яка зазначила що вона
не вчиняла корупційний діянь, та
захисника який також вважав, що складу
корупційного діяння в діях ОСОБА_3 не
має, вислухав свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_4, суд приходить до висновку щодо
наявності в діях ОСОБА_3 ознак та
складу корупційного діяння,
визначеного ч. 1 ст. 6 Законом України
«Про засади запобігання і протидії
корупції»

На підставі викладеного, та
керуючись вимогами ч. 1 ст. 6 Законом
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», ч. 1 ст. 172-2, 276-285
Кодекс України про адміністративні
правопорушення, -

постановив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, ч. 1 ст. 6
Закону України «Про засади запобігання
і протидії корупції», та накласти
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 850 (восемьсот
п'ятдесят) гривень 00 копійок, з
конфіскацією незаконно одержаної
неправомірної вигоди матеріального
характеру в розмірі 500 (п'ятсот) гривень.

Постанова судді у справі про
адміністративне правопорушення може
бути оскаржена особою, яку притягнуто
до адміністративної відповідальності,
її законним представником, захисником,
потерпілим, його представником або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора
подаються до відповідного
апеляційного суду через місцевий суд,
який виніс постанову.

Постанова може бути пред'явлена до
виконання протягом трьох місяців.

Суддя
Івченко Т. П.