справа № 415/1016/12
№ провадження 3/415/486/12
ПОСТАНОВА

Іменем
України

22 березня 2012 р.
м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області в складі:

Головуючого, судді Савранського Т.А.,

при секретарі Луценко Л.О.,

за участю прокурора Тімченко С.В.,

адвоката ОСОБА_1,

розглянувши адміністративну справу
про притягнення до адміністративної
відповідальності

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Дніпродзержинська, громадянки України,
освіта вища, заміжня, має на утриманні
двох малолітніх дітей, працюючої
старшим інспектором з питань
підготовки засуджених до звільнення
відділу соціально-виховної та
психологічної роботи
Дніпродзержинської виправної колонії
№ 34, яка мешкає: АДРЕСА_1,

за ч.1 ст. 172-2 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, працюючи на посаді старшого
інспектора з питань підготовки
засуджених до звільнення відділу
соціально-виховної та психологічної
роботи Дніпродзержинської виправної
колонії № 34, будучи особою,
уповноваженою на виконання функцій
держави, у зв'язку з виконанням таких
функцій, порушила обмеження щодо
використання службового становища при
наступних обставинах.

Наприкінці 2011 року, до
Дніпродзержинської виправної колонії
№ 34, з приводу укладання з колонією
угоди про спільну діяльність,
звернувся старший пастор-капелан
Духовного управління євангельських
християн української християнської
церкви «Нове покоління» ОСОБА_3
Підготовку угоди до підписання та
перевірку поданих останнім документів
на відповідність встановленого
порядку співпраці колонії з юридичними
особами, керівництвом колонії було
доручено ОСОБА_2

13.01.2012 року, ОСОБА_2 під час зустрічі з
ОСОБА_3 повідомила останнього, що за
допомогу в підготовці необхідних
документів та подальше сприяння в
підписанні між Духовним управлінням
євангельських християн української
християнської церкви «Нове покоління»
і Дніпродзержинською виправною
колонією № 34 угоди про спільну
діяльність, той повинен передати їй
особисто грошові кошти в розмірі 2 500
грн.

24.01.2012 року, о 12 годині 05 хвилин, ОСОБА_2,
знаходячись на службі в
Дніпродзержинській виправній колонії
№ 34, яка розташована в м.
Дніпродзержинську, діючи умисно, в
порушення вимог п.6 ст.18 Закону України
«Про державну кримінально-виконавчу
службу України», п.28 розділу 6 Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань, затверджених
наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань №
275 від 25.12.2003 року, отримала від ОСОБА_3
грошові кошти в розмірі 500 гривень за
допомогу в підготовці необхідних
документів та подальше сприяння в
підписанні між Духовним управлінням
євангельських християн української
християнської церкви «Нове покоління»
і Дніпродзержинською виправною
колонією № 34 угоди про спільну
діяльність.

27.01.2012 року, об 11 годині 36 хвилин, ОСОБА_2,
знаходячись на службі в
Дніпродзержинській виправній колонії
№ 34, яка розташована в м.
Дніпродзержинську, діючи умисно, в
порушення вимог п.6 ст.18 Закону України
«Про державну кримінально-виконавчу
службу України», п.28 розділу 6 Правил
внутрішнього розпорядку установ
виконання покарань, затверджених
наказом Державного департаменту
України з питань виконання покарань №
275 від 25.12.2003 року отримала від ОСОБА_3
грошові кошти в розмірі 2 000 гривень
також за допомогу в підготовці
необхідних документів та подальше
сприяння в підписанні між Духовним
управлінням євангельських християн
української християнської церкви
«Нове покоління» і Дніпродзержинською
виправною колонією № 34 угоди про
спільну діяльність.

Зазначеними діями ОСОБА_2 для себе та
інших осіб отримано неправомірну
вигоду у сумі 2 500
гривень, яка не перевищує 5
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

ОСОБА_2 в судовому засіданні свою вину
не визнала та суду пояснила, що вона
працює в Дніпродзержинській виправній
колонії № 34. На посаді старшого
інспектора з питань підготовки
засуджених до звільнення відділу
соціально-виховної та психологічної
роботи, вона працює з 2010 року. До її
службових обов'язків входить
підготовка засуджених, які відбувають
покарання у колонії, до звільнення.
Ведення договірної робота до її
службових обов'язків не входить. На
початку 2012 року, вона отримала від
свого безпосереднього керівника -
заступника начальника установи по
виховній роботі ОСОБА_4 усну вказівку
про передання пастору церкви «Нове
покоління» ОСОБА_3 невірно складених
договорів про співпрацю та попросити
останнього про надання колонії
гуманітарної допомоги і у вигляді
будівельних матеріалів - лінолеуму для
бібліотеки установи, загальна вартість
якого становила 2 500 гривень 13.01.2012 року
вона передала ОСОБА_3 договір про
співпрацю, який містив орфографічні
помилки. Окрім цього, до цього договору
були включені пункти про його дію
протягом року та можливість його
розірвання на розсуд адміністрації
колонії. Зазначені помилки були
виправлено ОСОБА_4. На її прохання про
благодійну допомогу, ОСОБА_3, при їх
наступній зустрічі 24.01.2012 року, передав
їй 500 гривень, які вона в той же день
передала ОСОБА_4. 27.01.2012 року, вона
випадково зустріла у адміністративній
будівлі колонії ОСОБА_3, який передав їй
папку з виправленим договором, у якій
знаходились 2 000 гривень. Коли вона
відкрила папку з документами, до неї
одразу ж підійшли працівники
спецслужб. Вину не визнає, так як
ведення договірної роботи не
відноситься до її службових обов'язків.
Зазначені гроші це благодійна допомога
для придбання лінолеуму. Їй не відомий
порядок отримання благодійної
допомоги від громадян та юридичних
осіб. Особистої вигоди від зазначених
дій вона не отримувала.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що
християнська церква «Нове покоління»
веде просвітительську та благодійну
роботу, у тому числі у місцях
відбування покарань. В зазначеній
організації він працює
пастором-капеланом. З
Дніпродзержинською ВК № 34 їх церква
співпрацює з 2008 року. Ними було
укладено договір з адміністрацією
колонії про співпрацю. Цей договір
містив положення про його пролонгацію.
За проханнями адміністрації колонії
церква надавала благодійну допомогу,
яка оформлювалась документально. Так
ними на територію колонії завозились
будівельні матеріали. У 2011 році, на
прохання адміністрації колонії, вони
також надавали благодійну допомогу у
вигляді пластикових вікон, яка також
оформлювалась документально.

З ОСОБА_2 він знайомий. Два-три рази він
зустрічався з нею у листопаді-грудні 2011
року. Наприкінці грудня 2011 року, йому
зателефонувала ОСОБА_2 та висловила
побажання адміністрації колонії про
надання церквою 5 000 гривень на
святкування Нового року. Він сказав, що
в нього не має таких грошей. ОСОБА_2
відповіла, що ігнорування цієї просьби
погано на ньому відзначиться. До його
приїзду в колонію з договорами, вони
більш не спілкувались. На початку 2012
року він приїхав в колонію для
укладення договору про співпрацю. По
питанню підписання договорів він
спілкувався саме з ОСОБА_2. Договір був
йому повернутий для доопрацювання - для
зазначення терміну його дії у рік та
можливістю його розірвання за
ініціативою адміністрації колонії.
Також у договорі були відмічені
орфографічні помилки. 13.01.2012 року, в
адміністративній будівлі колонії він
зустрівся з ОСОБА_4. На його питання
щодо підписання договору остання
зазначила, що зараз вийде ОСОБА_2 та все
йому розповість. ОСОБА_2 сказала йому,
що колонії необхідно придбати лінолеум
за 2 500 гривень. Після передання грошей
буде вирішуватись питання підписання
договору. Він зрозумів це як факт
вимагання. З ОСОБА_2 домовились
зустрітись 24.01.2012 року. У цей день, у
цілях викриття вимагання у нього
грошей, він звернувся з відповідною
заявою до Управління СБ України у
Дніпропетровській області. У той же
день, в адміністративній будівлі
колонії передав ОСОБА_2 500 гривень,
домовившись про передання 2 000 гривень
27.01.2012 року. У цей день, він приїхав до
колонії та передав ОСОБА_2 папку з
документами, де також лежали зазначені
гроші. Ніяких заяв про надання
благодійної допомоги він не писав.

Вважає, що ОСОБА_2 за своїми посадовими
обов'язками не може укладати договори.
Вона виконувала вказівки керівництва.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що з 22.12.2011
року вона працює заступником
Дніпродзержинської ВК № 34. ОСОБА_2 її
безпосередня підлегла. Їй відомо, що на
території колонії працюють
представники християнської церкви
«Нове покоління» ОСОБА_3 вона також
знала. У 2011 році зазначена організація
ставила в колонії пластикові вікна. Їй
було відомо, що ця благодійна допомога
проводилась через заяву представника
цієї церкви. У зв'язку зі змінами в
організації стосунків з благодійними
організаціями, договір на таке
співробітництво повинно було укладати
на рік, з правом адміністрації колонії
на його розірвання в односторонньому
порядку. ОСОБА_3 привіз договір
наприкінці 2011 року. Вона зустрілась з
ним у приймальні начальника колонії.
Начальник була зайнята. Вона не юрист
та не має змоги перевірити такий
договір, у зв'язку з чим віддала договір
ОСОБА_2 (юристу за освітою) для
перевірки. Потім вона особисто
виправляла помилки в цьому договорі.
Договір через ОСОБА_2 вона передала
ОСОБА_3. Так як в бібліотеці, де
проходили зустрічі цієї церкви з
засудженими необхідно було змінити
лінолеум на підлозі, вона у усній формі
дала ОСОБА_2 вказівку про
запропонування ОСОБА_3 надання
благодійної допомоги колонії у вигляді
лінолеуму чи грошей на нього у сумі 2 500
гривень. 24.01.2012 року ОСОБА_2 передала їй
500 гривень, які вона отримала від
ОСОБА_3. Ці гроші вона залишила в своєму
робочому столі. Заяву про надання
благодійної допомоги на цю суму ОСОБА_3
не писав. Після отримання зазначених
грошей вона шукала ОСОБА_3 для
написання такої заяви, але той вже
поїхав. 27.01.2012 року їй стало відомо про
те, що ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 2 000 гривень
на лінолеум, з якими її було затримано
працівниками спецслужб.

Їй особисто, та іншим робітникам
колонії доведено та відомо про порядок
працювання з благодійною допомогою,
тобто оформлення це через заяви
спонсорів та через бухгалтерію
колонії.

Суд, вислухав присутніх осіб, вивчивши
матеріали справи - протокол про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_2, заяву ОСОБА_3 на
начальника Управління СБУ у
Дніпропетровській області, акти
оглядів грошових коштів від 24.01.2012 року
та 27.01.2012 року протокол огляду від 27.01.2012
року, згідно якого у ОСОБА_2 вилучені
гроші у сумі 2 000 гривень передані їй
ОСОБА_3, протокол огляду від 27.01.2012 року,
згідно якого у ОСОБА_4 у робочому
кабінету вилучені 500 гривень переданих
їй ОСОБА_3 через ОСОБА_2 24.01.2012 року, лист
начальника Управління Державного
департаменту України з питань
виконання покарань у
Дніпропетровській області від 27.12.2011
року яким визначено порядок отримання
благодійної допомоги, витяг з
протоколу оперативної наради при
начальнику Дніпродзержинської ВК № 34,
згідно з яким обговорювались вимоги
нормативно-правових актів, що
регулюють відносини щодо отримання
благодійної допомоги, наказ про
призначення ОСОБА_2 старшим
інспектором з питань підготовки
засуджених до звільнення відділу
соціально-виховної та психологічної
роботи Дніпродзержинської виправної
колонії № 34 з 22.07.2010 року, присягу
співробітника Державної
кримінально-виконавчої служби України,
зобов'язаннями ОСОБА_2 про її
ознайомлення з ст. 368 КК України та
Законом України «Про засади
запобігання та протидії корупції»,
посадову інструкцію ОСОБА_2, вважає, що
остання будучи особою, уповноваженою
на виконання функцій держави,
отримавши від ОСОБА_3 грошові кошти в
розмірі 2 500 гривень за допомогу в
підготовці необхідних документів та
подальше сприяння в підписанні угоди
про спільну діяльність, одержала
неправомірну вигоду для себе та інших
осіб, чим порушила обмеження щодо
використання службового становища,
передбачене частиною 1 статті 6 Закону
України «Про засади запобігання і
протидії корупції», тобто порушила
встановлені законом обмеження щодо
використання службових повноважень та
пов'язаних з цим можливостей з
одержанням за це неправомірної вигоди
у розмірі, що не перевищує п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, для себе та інших осіб, за що
передбачена адміністративна
відповідальність за ч.1 ст. 172-2 КУпАП.

При призначенні покарання, суд,
враховуючи характер скоєного
правопорушення, особу правопорушника:
яка вину не визнала, має постійне місце
проживання, має на утриманні двох
малолітніх дітей, вперше притягується
до адміністративної відповідальності,
вважає, що на ОСОБА_2 може бути
накладене адміністративне стягнення в
вигляді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 6 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»,
ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винною у
здійсненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-2 КУпАП та піддати її
адміністративному стягненню в вигляді
штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних
податком мінімумів доходів громадян, у
сумі 850 гривень на користь держави.

Постанова може бути оскаржена або на
неї може бути внесено протест
прокурора протягом десяти днів з дня
винесення постанови до Апеляційного
суду Дніпропетровської області.

Суддя
Савранський Т. А.