Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33 - 610 - 2012р.
Категорія - ст. 130, ч.1 КУпАП
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2012 року м. Запоріжжя

Суддя Апеляційного суду Запорізької області Незола І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1 за ст. 130, ч.1 КУпАП,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2012 року ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 130, ч.1 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення його прав керування транспортними засобами строком на 1 рік.

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 16 жовтня 2012 року о 22-24 годині на перехресті вулиць Хакаської та Узбекістанської в м. Запоріжжі він керував автомобілем НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння, від проходження медичного огляду відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст. 130, ч.1 КУпАП.

В своїй скарзі на цю постанову ОСОБА_1 заперечує факт скоєння ним вказаного правопорушення, посилається на те, що фактично він його не скоював, був за ініціативою співробітників ДАІ зупинений та обстежений на спеціальному приладі, який стан алкогольного сп'яніння не підтвердив, тому йому було запропоновано пройти медичне обстеження в медичному закладі, від чого він дійсно відмовився, оскільки результати його обстеження на приладі його задовольнили; при судовому розгляді йому не були роз'яснені його процесуальні права, що позбавило його можливості заявити клопотання про виклик в судове засідання свідків; поняті, які були начебто присутніми при його відмові від проходження медичного обстеження, фактично були при цьому відсутні, в судове засідання вони не викликалися і їхні пояснення судом не перевірялися; не згоден також і з видом стягнення, яке йому призначено судом, тому просить постанову судді скасувати та провадження по справі закрити.

Дослідивши в судовому засіданні матеріали адміністративної справи, вважаю, що скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується матеріалами адміністративної справи, насамперед, поясненнями самого ОСОБА_1, викладеними ним в його апеляції, в яких він не заперечує факту своєї відмови від проходження медичного обстеження, лише пояснює свою відмову тим, що не вбачав у цьому необхідності, оскільки результати його обстеження за допомогою спеціального приладу його задовольнили; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, у присутності яких він відмовився від медичного обстеження ( а.с.4), протоколом про адміністративне правопорушення від 16.10.2012р. і рапортом співробітника ДПС ОСОБА_4, який його склав ( а.с. 3,5), тому висновки судової постанови про доведеність провини останнього в скоєнні вищевказаного правопорушення, яке вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 130 КУпАП, випливають з матеріалів адміністративної справи і сумнівів не викликають.

Доводи ОСОБА_1 в його скарзі про те, що протокол щодо нього складений неправомірно і з порушеннями вимог ст. 256 КУпАП, спростовуються висновками службового розслідування, проведеного за скаргою ОСОБА_1 на дії співробітника ДПС ОСОБА_4, з яких вбачається, що дії останього щодо затримання ОСОБА_1 і складання відносно нього протоколу визнані відповідними до діючого законодавства. З цих висновків також вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичне обстеження саме тому, що він фактично ухилився від належного обстеження його на місці затримання за допомогою приладу "Драгер", внаслідок чого прилад будь-яких результатів взагалі не показав, тому ці доводи ОСОБА_1 є хибними і безпідставними.

Не заслуговують на увагу також доводи ОСОБА_1 і про неповноту у встановленні обставин правопорушення, якої, на його думку, припустився суд при розгляді даної справи, оскільки факт відмови його від проходження медичного обстеження встановлений судом вже з пояснень самого ОСОБА_1, тому виклик до суду свідків такої відмови за ініціативою суду або інших осіб за ініціативою самого ОСОБА_1 висновку суду про його провину не спростували.

За таких обставин порушень вимог закону, на які посилається ОСОБА_1, при розгляді даної справи не вбачаю, тому підстави для скасування постанови судді вважаю відсутніми.

У той же час, вирішуючи питання про вид стягнення, суддя призначив його ОСОБА_1 у вигляді позбавлення його прав керування транспортними засобами, яке за санкцією ст. 130, ч.1 КУпАП є найбільш суворим видом стягнення, при цьому своє рішення в цій частині взагалі не мотивував, і з огляду на те, що санкція даної статті передбачає кілька альтернативних видів стягнень, вважаю, що в даному випадку судом не виконані вимоги ч.2 ст. 33 КУпАП, тому судова постанова в цій частині підлягає зміні, і з урахуванням даних про особу правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності за вищевказані дії, має на утриманні неповнолітню дитину, автомобіль в його родині є одним з основних джерел її існування, вважаю можливим піддати його стягненню у вигляді штрафу в розмірі 2550 гривень.

Керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2012 року щодо ОСОБА_1 в частині призначеного йому стягнення - змінити, накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 гривень, в іншій частині цю ж постанову залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Незола І.М.