Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 33/2190/306/2012 Головуючий в І інстанції: Венглєвська Н.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2012 року м. Херсон

Суддя апеляційного суду Херсонської області Червоненко В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку

с. Хрестівка Чаплинського району Херсонської області, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючу вчителем Чаплинської ЗОШ № 3, мешканку АДРЕСА_1,-

на підставі ч.1 п.1 ст.6 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції» піддано адміністративному стягненню за ст.172-2 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у сумі 850 грн. з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру в сумі 2305 грн.79 коп.

За рішенням суду ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона, працюючи на посаді директора Чаплинської загальноосвітньої школи № 3, з корисливих мотивів, незаконно підписувала табелі робочого часу лаборанта школи за період з 01.07.2011 року по 27.11.2011 року в інтересах свого сина ОСОБА_2, який отримав за цей період незаконно нараховану заробітну плату лаборанта в сумі 2305 грн.79 коп., достовірно знаючи, що він не виконував обовязки лаборанта, чим допустила порушення встановлених ст.6 ч.1 п.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» обмежень щодо використання службових повноважень та повязаних з цим можливостей з одержанням за це неправомірної вигоди.

В апеляційній скарзі на вказане судове рішення ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати як незаконну, а справу закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що вона не перевищила свої повноваження директора школи і діяла як роботодавець для непедагогічних працівників, змінивши умови праці лаборанту, щоб забезпечити виконання в школі інших необхідних робіт, і нараховувала йому за цю роботу заробітну плату. Неправомірну вигоду вона не отримувала, оскільки заробітну плату лаборанта отримував її повнолітній син, працевлаштований на посаді охоронця на законних підставах.

Крім того, апелянт вважає, що на неї не може бути накладено адміністративне стягнення, оскільки пройшли строки, передбачені ст.38 КУпАП.

Заслухавши апелянта ОСОБА_1, яка підтримала свою апеляцію в повному обсязі, її представника ОСОБА_3, яка вважає ОСОБА_1 не винною у вчиненні адміністративного правопорушення, просила справу закрити, прокурора Овчарову О.М., яка вважає постанову суду законною і обґрунтованою і просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд проведено з дотриманням вимог глави 22 КУпАП.

Суддею повно й обєктивно перевірялись зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення корупційного діяння.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні обмежень щодо використання службового становища, встановлених п.1 ч.1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції » відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються ретельно дослідженими в судовому засіданні доказами, які повністю узгоджуються з матеріалами справи і яким суд дав належну правову оцінку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 працювала директором школи, яка є бюджетною установою. Відповідно до п.2 «а» ч.1 ст.4 Закону України « Про засади запобігання і протидії корупції » посадові особи юридичних осіб публічного права, які одержують заробітну плату за рахунок державного чи місцевого бюджету, є субєктами відповідальності за корупційні правопорушення.

Ст.6 названого закону забороняє таким особам використовувати свої службові повноваження та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди, в тому числі неправомірно сприяти фізичним або юридичним особам у здійсненні ними господарської діяльності, одержанні субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів, пільг, укладанні контрактів.

ОСОБА_1, як керівник бюджетної установи, уклала трудовий договір з ОСОБА_2, прийнявши його на роботу на посаду охоронника школи, але додатково нараховувала йому заробітну плату лаборанта, хоча обовязки лаборанта ОСОБА_2 не виконував, а їх виконували інші особи, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, ОСОБА_8

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП.

Проте, застосовуючи до ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст. 172 2 КУпАП, суд припустився помилки.

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП у разі відмови у порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи ( з 18.04.2012 р. у разі закриття кримінального провадження), але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову у порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Таким чином, початок перебігу строку давності притягнення особи до адміністративної відповідальності починає спливати з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи ( закриття кримінального провадження), при цьому строки, визначені у частинах 1-3 ст.38 КУпАП, не враховуються.

Будь- якого продовження перебігу строків накладення адміністративних стягнень законом не передбачено, тому в разі їх закінчення провадження у справі закривається.

Як вбачається з матеріалів справи 23.03.2012 року слідчий прокуратури Чаплинського району Херсонської області ОСОБА_9 виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_1 за ст.ст. 364, 366, 191 КК України на підставі ст.6 п.2 КПК України у звязку з відсутністю складу злочину.

( а.с. 65-66).

Протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено 27.03.2012 року.

( а.с.3-6).

Але, саме з 23.03.2012 року починається перебіг місячного строку можливого накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення. Проте, стягнення на неї накладено 11 червня 2012 року, тобто за межами строку, встановленого законом. Тому воно є незаконним.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 в частині її невинуватості в скоєнні адміністративного корупційного правопорушення є необґрунтованою, а в частині скасування постанови суду із закриттям провадження по справі є такою, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 38, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2012 року щодо ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя

апеляційного суду

Херсонської області ОСОБА_10