ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1601/5918/2012

23.05.2012 року, суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працює: ПАТ «Граніти України» - директор, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності

за ч.1 ст.41 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

30.03.2012 року в м. Кременчуці при перевірці ПАТ «Граніти України» були встановлені порушення вимог законодавства про працю, а саме: порушено вимоги ч.1 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці» в частині строків виплати заробітної плати працівникам регулярно в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Так, згідно наданих документів, проведено виплату заробітної плати за лютий 2012 року один раз на місяць згідно відомості №Г-3/7-0001 від 07.03.2012 року до платіжного доручення №3555 від 07.03.2012 року на суму 37929,72 грн. та відомості зарахувань на карткові рахунки зарплати за лютий 2012 року від 07.03.2012 року до платіжного доручення №3558 від 07.03.2012 року. Підтвердження про виплату заробітної плати два рази на місяць відсутнє (при перевірці не надано).

Порушено вимоги ст.116 КЗпП України, якою визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Так, на підставі особистих заяв по ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 16.02.2012 року звільнено фрезерувальника 5 р. ОСОБА_3 (наказ №16/02 1 К від 16.02.2012 року) та по п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін з 08.02.2012 року звільнено ведучого інженера відділу збуту ОСОБА_4 (наказ №08/02 1 К від 08.02.2012 року). В табелі обліку робочого часу проти прізвища ОСОБА_3 в день звільнення, а саме 16.02.2012 року, зазначені відпрацьовані 8 годин та проти прізвища ОСОБА_5 в день звільнення, 08.02.2012 року, також зазначені відпрацьовані 8 годин. Підтвердження про виплату належних працівникам сум в день звільнення відсутнє (при перевірці не надано). Повний розрахунок з працівниками проведено лише 17.02.2012 року згідно видаткових касових ордерів №21 №22 від 17.02.2012 року.

Порушено вимоги ст.74, ст.79 КЗпП України та ч.10 ст.10 Закону України «Про відпустки», якими визначено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами (установами, організаціями) надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки, черговість їх надання визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Графік черговості надання відпусток на 2012 рік на підприємстві відсутній (при перевірці не надано).

Частиною 1 ст.38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною інвалідом; догляд за хворим членом сім»ї відповідно до медичного висновку, або інвалідом 1 групи: вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

За відсутності причин, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. За наявності такої домовленості працівника можна звільнити навіть у день подачі заяви про звільнення. В своїй заяві про звільнення слюсар ремонтник ОСОБА_6 просить звільнити його з 13.02.2012 року. Начальник виробництва ОСОБА_7 клопоче перед директором про звільнення після відпрацювання працівником 2-х тижневого строку. Проте, наказом №24/02-1 К від 24.02.2012 року працівника звільнено з 24.02.2012 року по ст.38 КЗпП України.

Порушено вимоги ст.30 Закону України «Про оплату праці» в частині забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку. Так, наказом №28/02-1 від 28.02.2012 року начальника виробництва ОСОБА_7 направили у відрядження до м. Санкт - Петербург терміном на 4 дні з 28.02.2012 року по 02.03.2012 року. В табелі обліку робочого часу за лютий 2012 року напроти прізвища ОСОБА_8 28 та 29 лютого зазначені відпрацьовані по 8 годин.

Порушено вимоги ч.4 ст.115 КЗпП України та ст.21 Закону України «Про відпустки» щодо виплати заробітної плати за весь час відпустки не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Так, згідно наказу №22/02-1 К від 22.02.2012 року та табеля обліку робочого часу за лютий 2012 року шліфувальнику полірувальнику ОСОБА_9 надано щорічну основну відпустку з 23.02.2012 року терміном 12 календарних днів. Заробітну плату за час щорічної відпустки не пізніше ніж за три дні до початку відпустки не виплачено. Підтвердження відсутнє (при перевірці не надано).

ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення вину визнав.

Вина ОСОБА_2 доведена письмовими матеріалами справи: актом перевірки №16-03-83/46 від 30.03.2012 року, письмовими поясненнями ОСОБА_2.

В звязку з вищевикладеним, суд, вивчивши матеріали і обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу ОСОБА_2, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, працює, вважаю за необхідне застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ч.1 ст. 41, ст.ст.283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.41 КпАП України, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі 1020 грн..

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесенням шляхом подачі скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора і підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КпАП України та може бути предявлено до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя: