№ провадження 33/490/155/12 Головуючий у 1 й інстанції - Зуєва В.І.
Категорія:ст. 172-8 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції - Румянцев П.О.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2012 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області Румянцев П.О. у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську, за участю особи, яка подала апеляційну скаргу, її адвоката Міщенко І.В. та прокурора Маньковського К.Л., розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2012 року, якою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого начальником зв`язку штабу військової частини НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-8 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімсот п`ятдесят гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області було визнано ОСОБА_1 винним у тому, що він, обіймаючи посаду начальника зв`язку штабу, будучи матеріально відповідальною особою та суб`єктом корупційного правопорушення, допустив втрату у 2008 році радіостанції Р-159, про що, з метою уникнення від відповідальності, належним чином не повідомив командира військової частини НОМЕР_1 . Такими діями ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст.68 Конституції України, ст.ст. 11, 12 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу 10 лютого 2012 року, у строк, передбачений ч. 2 ст. 294 КУпАП. У апеляційній скарзі порушується питання про скасування постанови та закриття справи через відсутність складу адміністративного проступку.

На переконання апелянта, суддею при розгляді справи про адміністративне правопорушення, порушені вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, судом не з`ясовані усі обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим його необґрунтовано було визнано винним. Так, судом підчас розгляду справи не було встановлено у чому саме виразилися корупційні діяння, і чим вони підтверджуються. Тому просив постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі через відсутність події адміністративного проступку.

Перевіривши матеріали справи у межах апеляції, заслухавши доводи апелянта та його адвоката, заперечення прокурора, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати усі обставини справи, зокрема, чи мало місце адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають суттєве значення для правильного її вирішення.

Диспозицією ст. 172-8 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає за незаконне розголошення або використання у інший спосіб особою у своїх інтересах інформації, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових повноважень.

Поряд з цим, для правильної кваліфікації дій чи бездіяльності особи, потрібно враховувати загальні вимоги Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», яким визначено, що під корупцією потрібно розуміти використання спеціальним суб`єктом (відповідальним за корупційне правопорушення) наданих йому службових повноважень та пов`язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди, яка надається йому саме за те, що він перебуває на даній конкретній посаді і виконує певні функції.

Крім цього, у ст. 10 зазначеного закону та Роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 25 січня 2012 року, щодо антикорупційних обмежень, визначений механізм попередження корупції, у осіб, що звільнилися з посад або припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, місцевого самоврядування. Визначений механізм полягає у тому, що особам, суб`єктам корупційних діянь забороняється: укладати трудові договори (контракти) у сфері підприємницької діяльності, якщо визначені особи протягом року до дня припинення виконання функцій держави або місцевого самоврядування здійснювали повноваження з контролю, нагляду або підготовки чи прийняття відповідних рішень щодо діяльності цих підприємств, установ чи організацій; розголошувати або використовувати в інший спосіб інформацію, яка стала їм відома у зв`язку з виконанням службових повноважень; представляти інтереси будь-якої особи у справах, де іншою стороною є орган, у якому вона працювала.

Таким чином, законодавцем було передбачено ст. 172-8 КУпАП відповідальність за порушення обмежень передбачених ст.10 ЗУ «Про засади запобігання і протидії корупції», тобто за цією статтею відповідальність настає за недобросовісне використання особою певної службової інформації, у приватних інтересах, на користь майбутнього роботодавця або в процесі безпосереднього здійснення тієї чи іншої приватної практики.

Проте, суд першої інстанції не встановив усі обставини справи, а своє рішення належним чином не мотивував, вдавшись лише до цитування доводів протоколу, згідно до якого (а.с. 1-6) у вину ОСОБА_1 військовим прокурором Криворізького гарнізону ставиться те, що він, будучи суб`єктом корупційних правопорушень та матеріально відповідальною особою, у 2008 році допустив втрату переносної радіостанції Р-159 та про виявлену ним нестачу не повідомив командира військової частини. Таким чином, уникаючи притягнення до дисциплінарної відповідальності, за свою недбалість, ОСОБА_1 не доповів про нестачу командиру військової частини, тобто вчинив використання у інший спосіб, у власних інтересах, інформації, яка стала йому відома у зв`язку з виконаннями службових обов`язків, чим вчинив корупційне правопорушення передбачене ст. 16 ч. 1 п. 2 ЗУ «Про о засади запобігання та протидії корупції». В обґрунтування вини ОСОБА_1 , суд також посилався на письмові поясненнями свідків (а.с. 7-13), довідку за підсумками перевірки від 22 грудня 2011 року (а.с. 16) та акти інвентаризації (а.с. 17-33).

Однак, з зазначеними доводами суду, стосовно вини ОСОБА_1 , погодитися не можливо.

Аналізуючи докази, на які посилається прокурор та суд у своїй постанові, апеляційний суд дійшов висновку про їх сумнівність. Оскільки, члени інвентаризаційної комісії ОСОБА_2 (а.с. 7) та ОСОБА_3 (а.с. 8) зазначили, що підчас інвентаризації жодних недостач встановлено не було, проте ОСОБА_4 (а.с. 9) та ОСОБА_5 (а.с. 13) зазначили протилежне. Поряд з цим, у своїх первинних письмових поясненнях (а.с. 10-11) та у судовому засіданні апеляційного суду, ОСОБА_1 пояснив, що підчас інвентаризації ввіреного йому майна, недостач виявлено не було, а відсутність радіостанція Р-159 пояснив тим, що вона знаходиться у ремонті. При цьому, відсутність відповідних документів направлення радіостанції у ремонт, пояснив тим, що за цією статтею видатків кошти не передбаченні, а тому він, як начальник зв`язку штабу, зобов`язаний забезпечити зв`язок, а відтак був вимушений за власний кошт відремонтувати зазначену радіостанцію. Пояснення ОСОБА_1 , що дійсно зазначена радіостанція знаходилася у ремонті, підтвердив і ОСОБА_6 (а.с. 12), зазначив, що ОСОБА_1 неодноразово привозив йому у ремонт радіостанції та через те, що зазначені засоби зв`язку ремонтувалися за готівкові кошти ніхто ніяких документів не видавав і не вимагав.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду, заперечуючи пояснення ОСОБА_1 , жодних доводів їх спростовування не привів.

Крім цього, у матеріалах справи наявні інвентаризації звіти (а.с. 17-33) у яких відсутні будь-які данні, що дійсно підчас інвентаризації були встановленні недостачі. А наявна довідка (а.с. 16) складена помічником начальника зв`язку штабу військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_7 викликає сумніви стосовно своєї об`єктивності. Оскільки, капітан ОСОБА_7 не є членом інвентаризаційної комісії та взагалі проходить військову службу у іншій частині НОМЕР_2 , жодних доказів його повноважень у матеріалах справи не має, а тому не має жодних підстав вважати зазначену довідку належним доказом по справі.

Отже, враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія корупційного діяння, передбаченого ст. 172-8 КУпАП. Оскільки, зазначеною статтею, передбачено відповідальність за порушення обмежень щодо осіб, які звільнилися з посад органів державної влади, крім цього у матеріалах справи відсутні належні докази того, що ОСОБА_1 через свою недбалість допустив недостачу ввірених йому засобів зв`язку, а ті докази що є суперечливі. За таких обставин, керуючись принципом презумпції невинуватості, тобто тим, що обов`язок доказування провини покладений на особу, яка притягає до відповідальності, а не зворотне, суд апеляційної інстанції вважає, що справу судом першої інстанції було розглянуто з порушення ст.ст. 245, 280 КУпАП: не встановлено усі суттєві обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи. А тому дійшов висновку про скасування постанови районного суду, а провадження по справі закрити через відсутність події адміністративного проступку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7, 252, 245, 280, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2012 року задовольнити.

Постанову судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2012 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-8 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімсот п`ятдесят гривень скасувати, а провадження по справі закрити через відсутність події адміністративного проступку.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
апеляційного суду
Дніпропетровської області П.О. Румянцев