Справа №1402/759/12 3/1402/774/12
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2012 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючої,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 ч. 3 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується ухилення від виконання передбачених законодавством обовязків по вихованню свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який 11.08.2012 року біля 15.00 години с. Добре Баштанського району по вул. ІІІ Провулок, 3, здійснив крадіжку грошей в сумі 50 грн., чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 51 ч. 1 КУпАП, але на момент його скоєння не досяг 16-ти річного віку.

ОСОБА_1 до суду не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Викладені в протоколі факти ОСОБА_1 підтвердила при складенні протоколу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши наявні у справі докази (протокол про адміністративне правопорушення, копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, подання, пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, протокол усної заяви про злочин, протокол огляду місця події), суддя приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 інкримінованого їй складу правопорушення передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та вони проживають разом в ІНФОРМАЦІЯ_4.

11.08.2012 року близько 15.00 години неповнолітній ОСОБА_2 на території домоволодіння своєї сімї взяв 50 грн. з місця, де його мати ОСОБА_1 зберігала гроші, та витратив їх на продукти харчування.

Ч.3 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність батьків за вчинення їх неповнолітніми дітьми у віці від 14 до 16 років адміністративного правопорушення.

Така відповідальність настає за умови, якщо в діях самої неповнолітньої особи наявний склад адміністративного правопорушення, тобто, якщо таке діяння особи відповідно до ст. 9 КУпАП посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян та встановлений порядок управління.

За загальним правилом крадіжкою визнається таємне викрадення чужого майна, тобто, майна до якого особа не має жодного відношення, натомість ст.ст. 175, 178 Сімейного кодексу України передбачають наявність випадків спільної сумісної власності батьків та дітей на майно та доходи від нього.

За таких обставин, сам по собі той факт, що син взяв кошти, які зберігала його мати за місцем їх спільного проживання, без встановлення джерела походження та призначення вказаних коштів не є доказом вчинення вказаною особою крадіжки, проте ці сумніви не усунуто особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, тому висновок вказаної посадової особи про наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП (що є обовязковою умовою відповідальності його матері за ст. 184 ч.3 КУпАП) є необґрунтованим матеріалами справи припущенням, що відповідно до положень ст. 62 Конституції України тлумачаться на користь особи, якій інкримінується правопорушення.

За таких обставин необґрунтованим є підстави вважати про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 184 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 269 КУпАП потерпілим визнається особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

Оскільки ОСОБА_1, яка відповідно до ч.3 ст. 184 КУпАП мала б відповідати за діяння власного сина, які були спрямовані виключно на їх майно (поєднавши таким чином в одній особі потерпілого та правопорушника за ст. 184 ч.3 КУпАП) та відсутнє посягання і спричинення шкоди охоронюваним законом інтересам, визначеним в ст. 9 КУпАП, то комплекс описаних вище обставин свідчить, що в її діях, в контексті вказаної статті, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.3 КУпАП, оскільки не було спричинення шкоди охоронюваним правовідносинам, а особа не може нести відповідальність перед державою за шкоду, завдану самій собі, оскільки покладення адміністративної відповідальності власне на потерпілого суперечитиме завданням, визначеним в ст. 1 КУпАП.

Зазначене у своїй сукупності є підставою для закриття провадження в справі у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 та недоведеністю належними доказами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.3 КУпАП, оскільки справа про адміністративне правопорушення не містить достатніх доказів про наявність в діях неповнолітнього ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, та ОСОБА_1 не може нести відповідальність за шкоду, завдану їй самій, у звязку з чим висновок особи, яка склала протокол носить субєктивний характер та не відповідає вимозі щодо його допустимості та достатності.

На підставі викладеного та ст. 184 ч. 3 КУпАП керуючись ст.ст. 247,252,280,283,284,285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ст. 184 ч.3 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити, в звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 ч.3 КУпАП.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: