Справа № 1111/4826/12
ПОСТАНОВА

06 вересня 2012 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Бутельська Г.В., при секретарі Нетесі С.М., за участю прокурора Бардиш О.В., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-2 КУПАП, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, одруженого, маючого неповнолітню дитину, працюючого Ленінський ВДВС Кірвооградського МУЮ, заступник начальника, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_3,

В С Т А Н О В И В :

Відділом БКОЗ УСБУ в Кіровоградській області до суду направлено протокол, з доданими до нього матеріалами, відносно ОСОБА_2 про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП. Із протоколу слідує, що ОСОБА_2 19.03.2012 року у м. Кіровограді порушив вимоги ч.1 ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції», чим вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.1 ст.172-2 КУпАП, виходячи з наступного.

17.10.2008 року ОСОБА_2 призначений на посаду заступника начальника Ленінського ВДВС ОСОБА_3 МУЮ. Відповідно до п.п. «в» п.1, ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_2 є субєктом відповідальності за корупційне правопорушення.

06.03.2012 року до Ленінського ВДВС надійшло доручення відділу ДВС Соломянського РУЮ м. Києва про перевірку інформації щодо наявності майна боржника ОСОБА_3 відділення кредитної спілки «Реал Кредит» за адресою м. Кіровоград, вул.Пашутінська, 54/55. Дане доручення на виконання було розписане на державного виконавця Болгарчука М.В. 13.03.2012 року близько 16.00 год. ОСОБА_4 прибув до офісу кредитної спілки, зясувавши майновий стан боржника склав акт про відсутність майна у вказаної вище кредитної спілки. В цей же день про вказану обставину ОСОБА_4 повідомив безпосередньо керівника ОСОБА_2 Після цього, останній прийняв рішення про проведення повторного виходу до офісу кредитної спілки у складі виконавчої групи.14.03.2012 року майно кредитної спілки, за участю ОСОБА_2 було описане держвиконавцем ОСОБА_4 та передано на відповідальне зберігання керівнику ОСОБА_5, про що було складено акт опису й арешту майна.

16.03.2012 року голова правління КС «Реал Кредит» ОСОБА_6 зустрілась з ОСОБА_2 з метою зясування обставин проведення таких виконавчих дій. Під час зустрічі ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_6, що в разі передачі йому грошей в сумі 1000 грн. акт опису й арешту майна кредитної спілки від 14.03.2012 року буде анульовано, а до Соломянського РУЮ м. Києва він відправить акт про відсутність майна у ОСОБА_3 філії КС «Реал Кредит». При цій розмові було встановлено, що ОСОБА_6 мала передати гроші ОСОБА_2 16.03.2012 року біля 17.00 год. На вказаний час ОСОБА_7 прибула до ОСОБА_2, але останній сказав, що акт не підписаний держвиконавцем ОСОБА_4, тому висунув вимогу щодо передачі йому грошей 19.03.2012 року. При цьому ОСОБА_6 повідомила, що проживає у м. Києві і не має можливості прибути 19.03.2012 року, тоді ОСОБА_2 висунув вимогу щодо передачі йому грошей директором ОСОБА_3 філії КС «Реал Кредит» ОСОБА_5

19.03.2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 звернулись до УСБУ в Кіровоградській області із заявою про вимагання у них ОСОБА_2 грошей у розмірі 1000 грн. Після чого, 19.03.2012 року ОСОБА_5 близько 12.30 год. прибула до службового кабінету ОСОБА_2, де за вказівкою останнього передала йому гроші в сумі 1000 грн., які положила у робочий зошит, що лежав на столі. Після того, як вона положила гроші у зошит ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 копію акту державного виконавця про відсутність майна у ОСОБА_3 відділення КС «Реал Кредит». В цей же день, під час огляду місця події, у робочій папці на робочому столі ОСОБА_2 було вилучено оригінал названого акту та гроші у сумі 1000 грн.

12.06.2012 року прокуратурою м. Кіровограда було прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначивши, що обставини викладені у протоколі не відповідають дійсності, він не від кого не вимагав гроші. До того, як ОСОБА_6 була у нього на прийомі, акт був вже направлений до Соломянського ВДВС м. Києва, а саме було направлено повідомлення про те, що державним виконавцем було здійснено опис і арешт майна боржника ОСОБА_3 відділення КС «Реал Кредит». ОСОБА_4 був його підлеглим, оскільки працює недавно то звертався до нього з тим як правильно здійснювати опис майна. Коли ОСОБА_4 повідомив, що склав акт про відсутність майна у КС «Реал Кредит» то він йому повідомив, що його дія була неправильною, оскільки для цього не було надано підтверджуючих документів на право власності. Потім він прийняв рішення про повторний вихід на обєкт разом із держвиконавцем ОСОБА_4, який сам запросив ще двох виконавців, для того щоб допомогти. Коли прийшли на обєкт, керівнику Лимар повідомили з якою метою вони зявились. ОСОБА_5 надала договір оренди приміщення, а на інше майно ніяких документів не надала, тому ОСОБА_4 було складено акт опису і арешту майна. 16.03.2012 року до нього у кабінет прибула ОСОБА_6, керівник кредитної спілки, майно якої було описане, яка принесла документи, що на балансі КС майна не має. Він їй запропонував здати ці документи через канцелярію на імя керівника. Також вказав, що ОСОБА_6 сказала, що хоче ще з ним зустрітись в кінці робочого дня, це була пятниця, мету зустрічі не говорила. Потім в кінці робочого дня до нього знову прийшла ОСОБА_6, цікавилась коли вона зможе отримати відповідь на надані документи, він їй розяснив строки надання відповіді, сказавши, що можливо відповідь їй буде надана у понеділок 19.03.2012р. ОСОБА_6 повідомила, що у понеділок зявиться за відповіддю директор філії, Лимар. У понеділок в обідній час зявилась Лимар, він зрозумів що вона принесла підтверджуючі документи оренди майна, надавши документи попросила зробити копію акту про відсутність майна. Потім він попросив ОСОБА_4 занести вказаний акт, Лимар залишилась в кабінеті, а він вийшов у приймальню щоб зробити копію акту. Коли повернувся у кабінет віддав Лимар копію акту, вона в руках тримала згорток бумаги, в іншій руці було видно гроші. Коли вона протягнула руку з грішми в його сторону, він їй сказав, що йому нічого не потрібно і вийшов з кабінету, був у приймальній розмовляв по телефону. Коли повернувся сказав Лимар, що вона може бути вільна. Через 5-10 хв. зявились якісь люди і сказали, що вони працівники СБУ. Потім у нього було виявлено особисті речі, а саме у портфелі і столі, це були його гроші. Під час обшуку на столі у виконавчому провадженні знайшли 1000 грн. Ці гроші не перевірялись на світіння, з його рук були взяті змиви. Вважає, що гроші йому підкинула Лимар коли знаходилась в кабінеті, їх могла підкинути тільки вона. Зазначив, що від ОСОБА_6 він ніяких коштів не вимагав. Також вказав, що акт опису майна складений у виді бланку, він не є документом суворої звітності.

Розглянувши протокол, додані до нього матеріали, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного корупційного правопорушення виходячи з наступного.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що очолює Кіровоградську філію КС «Реал Кредит», керівником спілки є ОСОБА_6, яка проживає у м. Києві. Філія розташована по вул. Пашутінська, 55/54 в м. Кіровограді, офіс 3. Вказала, що офіс був орендований спілкою, договір оренди вона не укладала. Майно, що знаходилось в офісі належить ОСОБА_8. Згідно договору відповідального зберігання з правом користування, філія користується його майном, це дві шафи, два письмових стола, пять стільців і компютер. 13 березня 2012 року о 16.00 год. у офіс прийшов держвиконавець ОСОБА_4, який показав посвідчення та запитав кому належить кімната у якій розташований офіс, вона йому повідомила, що приміщення орендоване. Потім ОСОБА_4 запитав кому належить майно що в офісі, після цього вона йому показала акт передачі майна від ОСОБА_8 і повідомила, що майно не належить спілці. ОСОБА_4 сказав, що у нього є постанова щоб описати майно, але постанову ОСОБА_4 їй не показував. ОСОБА_4 склав акт і сказав щоб вона його підписала, але вона відмовилась. Потім ОСОБА_4 в акті вказав, що майно згідно акту прийому-передачі належить фізичній особі. Після цього вона підписала цей акт. Копію акту ОСОБА_4 їй не залишив, сказавши, що занесе його на слідуючий день. 14.03.2012 року в офіс прийшов ОСОБА_4 і сказав, що з нею хоче поговорити заступник виконавчої служби. Потім в офіс зайшов ОСОБА_2. У руках у нього була постанова, він дав їй почитати і повідомив, що будуть описувати майно. В постанові було вказано, що у разі виявлення майна його необхідно описати. Коли вона показала ОСОБА_2 акт прийому-передачі майна від ОСОБА_8 у користування спілці, він сказав, що цей акт для нього нічого не значить. Вона йому сказала, що договір на право користування майном у керівника спілки у м. Києві, і що вона зателефонує і попросить передати договір факсом. ОСОБА_2 став кричати на неї і вона викликала міліцію та подзвонила ОСОБА_8, якій все розповіла, вона попросила передати трубку ОСОБА_2, але він відмовився з нею розмовляти. ОСОБА_2 кричав, наполягав віддати майно добровільно. Потім ОСОБА_2 привів двох хлопців, з якими прийшло ще двоє виконавців, Білецька і Нетреба, при яких ОСОБА_2 повідомив, що все майно буде описане і передано їй на зберігання до 19 березня 2012р. Було складено акт опису майна від 14 березня 2012 року, який був їй вручений. Коли всі поїхали їй подзвонила ОСОБА_8 і сказала, що приїде у м. Кіровоград 16 березня 2012р., піде у виконавчу службу щоб розібратись. 16 березня 2012 року ОСОБА_8 приїхала в м. Кіровоград, працівники філії дали їй письмові пояснення, вона їх забрала і поїхала у виконавчу службу. Коли приїхала до офісу сказала, що розмовляла з ОСОБА_2 і з керівником виконавчої служби, потім ще десь їздила. У кінці робочого дня знову приїхала і повідомила, що ОСОБА_2 сказав, що для того щоб переписати акт і не забирати майно необхідно дати 1000 грн. З 16 до 18 березня 2012 року вона з ОСОБА_8 працювали по боржникам. 18 березня ОСОБА_8 сказала, що ОСОБА_2 вимагає гроші і запропонувала подати заяву до СБУ. Також цього ж дня вона дізналась від ОСОБА_8, що у неї є диктофон і що вона записала на нього розмову між нею і ОСОБА_2. 19 березня 2012 року вона пішла в СБУ бо ОСОБА_8 поїхала в м. Київ. В СБУ вона написала заяву про те, що ОСОБА_2 вимагає гроші, про що знала зі слів ОСОБА_8. В СБУ їй дали 1000 грн., які були переписані і оброблені аерозолем. Гроші вона поклала в конверт, при цьому не говорила що у неї є диктофон, який до цього їй передала ОСОБА_8, яка їй сказала, що коли буде передавити гроші ОСОБА_2 щоб записувала розмову. Потім вона прийшла до ОСОБА_2, перед тим як до нього зайти в кабінет включила диктофон, в руках в неї був акт опису майна. ОСОБА_2 їй сказав, що є інший акт від 14.03.2012р. у якому було вказано, що майна у боржника не виявлено, акт був підписаний ОСОБА_4. В цей час вона сказала, що ОСОБА_8 передала 1000 грн. ОСОБА_2 взяв акт і вийшов, потім заніс копію. Також вказала, що коли сказала, що ОСОБА_8 передала 1000 грн., ОСОБА_2 сказав положити їх у зошит, який лежав на столі. Коли вона поклала гроші то вийшла з кабінету.

Будучи допитаною в якості свідка 26.04.2012 року, свідок ОСОБА_5 пояснила, що гроші для передачі ОСОБА_2 їй вручали не в СБУ в Кіровоградській області, а вручала ОСОБА_6 16.03.2012 року і повідомила, що саме ці гроші потрібно 19.03.2012 року передати ОСОБА_2. Також ОСОБА_6 їй, у цей день, передала і диктофон, сказавши, що з ним вона повинна зайти до ОСОБА_2, але як він працює і як включається їй не розповіла, яким чином диктофон включався під час розмови з ОСОБА_2 їй не відомо. Разом з цим свідок пояснила, що тільки після передачі грошей ОСОБА_2 19.03.2012 року пішла до управління СБУ написала заяву і пояснення. Ствердила, що діяла так бо їй на це вказувала ОСОБА_6, якій вона підпорядковувалась за посадою.

Суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_5, оскільки ці покази є протирічними і не можуть бути взяті до уваги як доказ щодо доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні корупційного діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», корупція це використання особою, зазначеною в частині першої статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та пов'язаних із цим можливостей.

Статтею 6 вказаного закону закріплено обмеження щодо використання службового становища. Виходячи із змісту цієї статті, обовязковою ознакою складу адміністративного корупційного правопорушення є його обєктивна сторона - протиправні дії чи бездіяльність.

При цьому за своєю конструкцією ст.6 вказаного Закону містить шість спеціальних і одну загальну форми обмежень (заборон) для осіб, зазначених у пунктах 1-3 ч. 1 ст. 4 Закону.

Відповідно до них забороняється, використовуючи свої службові повноваження та повязані з цим можливості:

Неправомірно сприяти фізичним чи юридичним особам у здійсненні ними господарської діяльності

Неправомірно сприяти фізичним чи юридичним особам в одержанні субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів, пільг

Неправомірно сприяти фізичним чи юридичним особам в укладанні контрактів.

Неправомірно сприяти призначенню на посаду особи.

Неправомірно втручатися в діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування або посадових осіб.

Неправомірно надавати перевагу фізичним або юридичним особам у звязку з підготовкою проектів, виданням нормативно-правових актів та прийняттям рішень, затвердженням (погодженням) висновків.

А також іншим чином використовувати свої службові повноваження та повязані з цім можливості, з метою одержання неправомірної вигоди або у звязку з прийняттям обіцянки (пропозиції) такої вигоди для себе чи інших осіб.

Тобто пункти 1-4 ч. 1 ст. 6 Закону містять перелік протиправних дій чи бездіяльності, які і складають обєктивну сторону корупційного правопорушення.

Отже при складанні протоколу про адміністративне корупційне діяння відносно ОСОБА_2, орган СБУ повинен був вказати які саме дії із перелічених у статті 6 вищевказаного Закону вчинив ОСОБА_2 що вказують на обєктивну сторону правопорушення. Але як у протоколі №5 від 27.03.2012 року так і в протоколі №5 від 18.06.2012 року вказано тільки загальну форму обмеження, яке порушив ОСОБА_2, і на підставі цього орган СБУ прийшов до висновку, що в діях останнього мається склад корупційного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 10 КУпАП передбачає, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно тоді, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своїх дій чи бездіяльності, передбачала їх шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В судовому засіданні встановлено, що відповідь на доручення відділу ДВС Соломянського РУЮ м. Києва про перевірку інформації щодо наявності майна боржника, а саме - відомості про наявність майна у ОСОБА_3 відділення КС «Реал Кредіт» з посиланням на акт опису і арешту цього майна від 14.03.2012р. була направлена на адресу відділу ДВС Соломянського РУЮ м. Києва 14.03.2012р., тобто в день складання акту, що підтверджується відміткою в журналі реєстрації вихідної кореспонденції Ленінського ДВС за № 07-31.

Таким чином з огляду запису названого журналу неможливо встановити за виконання яких неправомірних дій ОСОБА_2 йому передавались гроші 19.03.2012 року, в той час як ще 14.03.2012 року до відділу ДВС Соломянського РУЮ м. Києва було направлено повідомлення про наявність майна у ОСОБА_3 відділення КС «Реал Кредит». У даному випадку не можливо беззаперечно визначити, що в діях ОСОБА_2, під час отримання грошей від ОСОБА_5 19.03.2012 року, вбачаються саме ознаки адміністративного корупційного правопорушення.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи відносно ОСОБА_2 12.06.2012 року було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.198-201).

Відповідно до ч.4 ст.38 КУпАП, у разі відмови у порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову у порушенні кримінальної справи або про її закриття.

Разом з цим ч.1 ст.254 КУпАП закріплено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол. Тобто, за змістом вказаної норми Закону слідує, що за одне і те ж правопорушення складається один протокол. Але у рамках даної адміністративної справи відносно ОСОБА_2 за одне і теж правопорушення складено два протоколи про вчинення адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП, це протокол №5 від 27.03.2012 року та протокол №5 від 18.06.2012 року. Вказана обставина не дає змоги визначитись які докази і за яким протоколом потрібно оцінювати приймаючи рішення по справі.

Таким чином, з аналізу наведеного суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП у звязку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 247 ч.1 п.1, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-2 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена та опротестована прокурором протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Кіровоградської області через даний суд.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда Г. В. Бутельська