ун. № 2608/230/12
пр. № 3/2608/529/12
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року

м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Дячук С.І., при секретарі Обухівському В.В., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника адвоката ОСОБА_1, прокурора Кравчука С.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, матеріали якої надійшли з Головного відділу по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю Управління СБ України в місті Києві, стосовно

ОСОБА_2, який народився 17 червня 1983 року в м. Львів, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, головного інспектора митного поста «Київ-Західний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України (далі митного поста) (проходження державної служби припинено у звязку із притягненням до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення), інспектора митної служби 1 рангу, одруженого, має на утриманні малолітню дитину та дружину, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, -

звинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Головний інспектор митного поста НАУМИЧ, будучи посадовою особою митної служби, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, порушив встановлені законом обмеження щодо використання службового становища та повязаних з цим можливостей у звязку з прийняттям обіцянки за це неправомірної вигоди для себе за таких обставин.

Громадянин ПУГАЧЕВ на особисте прохання свого знайомого митного брокера ТОВ «Вівал Сервіс» ЄДЕНАЧА, який планував відпочивати на території АР Крим на початку серпня 2011 року, погодився, використовуючи особисті звязки серед митників митного посту, допомогти останньому і у період з 01 по 05 серпня 2011 року здійснити замість нього митне оформлення вантажів, що надійшли на адресу ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС», які мали з ТОВ «Вівал Сервіс» відповідні угоди про надання останнім послуг з митного супроводження товарів.

Реалізуючи свій намір, ПУГАЧЕВ, діючи при цьому без жодних на те повноважень, звернувся до раніше знайомого НАУМИЧА з особистим проханням здійснити митне оформлення вказаних вантажів за відсутності митного брокера і за це пообіцяв НАУМИЧУ винагороду, не обговорюючи її деталі.

Діючи з особистих корисливих мотивів у звязку з прийняттям обіцянки неправомірної вигоди для себе за використання свого службового становища та повязаних з цим можливостей, НАУМИЧ у період з 01 по 05 серпня 2011 року безперешкодно прийняв і розподілив на підлеглих посадових осіб подані ПУГАЧЕВИМ вантажні митні декларації (далі ВМД) №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р., для митного оформлення вантажів, які надійшли для ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС».

Прийнявши і розподіливши на підлеглих подані ПУГАЧЕВИМ, який не був уповноважений на роботу з митними органами і не був декларантом, вказані ВМД для митного оформлення вантажів, НАУМИЧ порушив п. 4 ст. 4 Митного кодексу України, п. 2 та 4 Положення про ВМД, затвердженого постановою КМУ від 09 червня 1997 року № 574, п.п. 1.5, 1.6 та 2.1, Розділу 3 Порядку здійснення митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням ВМД, затвердженого наказом Держмитслужби України № 314 від 20 квітня 2005 року, Розділу ІІ Інструкції про порядок заповнення ВМД, затвердженої наказом Держмитслужби України № 443/2247 від 24 вересня 1997 року, п. 2.18, 2.22 та 3.1 посадової інструкції.

У подальшому, під час митного оформлення вказаних вантажів ПУГАЧЕВ особисто підписав замість ЄДЕНАЧА ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р., надав відповідні копії паспорту, облікові картки підприємства декларанта ЄДЕНАЧА та оформлював замість нього інші необхідні у звязку з проходженням митного оформлення документи, користуючись переданою для цього ЄДЕНАЧЕМ печаткою ТОВ «Вівал Сервіс».

Внаслідок вказаних дій НАУМИЧА окремі вантажі, які надійшли на адресу ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС», пройшли митне оформлення та випущені у вільний обіг.

У такій спосіб НАУМИЧ, діючи з особистих корисливих мотивів у звязку з прийняттям обіцянки неправомірної вигоди для себе за використання свого службового становища та повязаних з цим можливостей в сфері митного оформлення вантажів, всупереч обмеженням для посадових осіб митної служби згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», умисно сприяв ТОВ «Вівал Сервіс», ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС» у здійсненні ними господарської діяльності, що виразилося у прискореному в порушення встановлених правил (за відсутності особи, яка уповноважена представляти субєкта підприємницької діяльності перед митними органами) митному оформленню та випуску товарів у вільний обіг для отримання вказаними субєктами господарювання прибутку на виконання умов зовнішньоекономічних договорів, а також звільнив ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС» від необхідності оплачувати стоянку вантажних автомобілів на території митного терміналу ПрАТ «Орії» у період з 01 по 08 серпня 2011 року, тобто до того часу, коли ЄДЕНАЧ зміг би особисто як митний брокер ТОВ «Вівал Сервіс» у належний спосіб ініціювати митне оформлення товарів, які надійшли на адресу ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС».

НАУМИЧ свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення за наведених вище обставин не визнав і пояснив, що особисто згідно своїх функціональних обовязків ідентифікував особу ЄДИНАЧА - митного брокеру ТОВ «Вівал Сервіс», який за наявними у нього повноваженнями у період з 01 по 05 серпня 2011 року подавав до митного органу ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р., для митного оформлення вантажів, які надійшли для ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС». Після цього він, НАУМИЧ, своїм рішенням розподілив вказані ВМД між підлеглими для початку митного оформлення вантажу.

Як наполягав НАУМИЧ, у період з 01 по 05 серпня 2011 року з приводу митного оформлення вказаного вантажу з ПУГАЧЕВИМ не зустрічався та не отримував від нього будь-яких обіцянок надати вигоду будь-якого характеру.

Як також уточнив НАУМИЧ, наміру незаконно сприяти ТОВ «Вівал Сервіс», ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС» у здійсненні ними підприємницької діяльності він не мав, здійснюючи допуск до початку митного оформлення вантажу, діяв виключно в інтересах служби.

Разом з тим, НАУМИЧ визнав, що наведені в протоколі про адміністративне правопорушення нормативні акти у сфері діяльності митних органів йому відомі і саме ними він керувався в повсякденній практиці, безпосередньо до його функціональних обовязків як головного інспектора відноситься ідентифікація особи, яка звертається до митного органу, і за це він несе персональну відповідальність, ідентифікаційні ознаки документів, що посвідчують особу, йому відомі по роду служби, особа, яка не має право представляти інших осіб перед митними органами, не може ініціювати митне оформлення вантажу, тим більше не може цього зробити особа, яка не має при собі документів, що її посвідчують.

Незважаючи на захисну позицію НАУМИЧА, його вина у вчинені адміністративного правопорушення за наведених вище обставин підтверджується сукупністю інших досліджених в судовому засіданні доказів, які не викликають сумнівів у своїй достовірності і допустимості.

Так, як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів особової справи на інспектора митної служби 1 рангу НАУМИЧА, останній на час подій в серпні 2011 року обіймав посаду головного інспектора митного поста «Київ-Західний» Київської регіональної митниці Державної митної служби України (наказ Київської регіональної митниці № 431-к від 31 травня 2011 року).

Питання контролю за роботою підлеглих, розподілу ВМД між посадовими особами митного поста, вимагання від субєктів ЗЕД при митному оформленні неухильного дотримання порядку та правил, встановлених законодавством України, в тому числі документів, необхідних для проведення митного контролю, прийняття рішень з питань митного оформлення, знаходилися у сфері службової компетенції НАУМИЧА як головного інспектора (п. п. 2.9, 2.22, 2.40, 3.1 Посадової інструкції, введеної в дію 03 червня 2011 року і того ж дня доведеної до відома НАУМИЧА).

З досліджених ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р. видно, що у період з 01 по 05 серпня 2011 року на митному посту проходило митне оформлення вантажу, який надійшов на адресу ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС».

Як видно з досліджених в судовому засіданні інформаційних аркушів до вказаних ВМД, рішення про їх розподіл між посадовими особами митного поста приймав особисто НАУМИЧ.

Аналіз положень п. 4 ст. 4 Митного кодексу України, п.п. 2 та 4 Положення про ВМД, затвердженого постановою КМУ від 09 червня 1997 року № 574, п.п. 1.5, 1.6 та 2.1, Розділу 3 Порядку здійснення митного контролю та митного оформлення товарів із застосуванням ВМД, затвердженого наказом Держмитслужби України № 314 від 20 квітня 2005 року, Розділу ІІ Інструкції про порядок заповнення ВМД, затвердженої наказом Держмитслужби України № 443/2247 від 24 вересня 1997 року, п. 2.18, 2.22 та 3.1 посадової інструкції дає підстави для висновку, що у разі подання документів, в тому числі ВМД, для митного оформлення вантажу особою, яка не має на це повноважень, посадова особа митної служби має відмовити у прийнятті таких документів і повідомити про це старшому зміни.

Вказаних вище даних НАУМИЧ в судовому засіданні не оспорював, більш того, оглянувши вказані інформаційні аркуші, підтвердив, що саме в межах своїх службових повноважень він приймав рішення про розподіл між посадовими особами митного поста, про що свідчать його підписи. При цьому як уточнив НАУМИЧ, прийняттю такого рішення передувало обовязкове особисте встановлення ним особи ініціатора митного оформлення вантажу, в даному випадку це був митний брокер ЄДЕНАЧ, про що свідчить його підпис в ВМД.

Разом з тим, допитаний в судовому засіданні свідок ПУГАЧЕВ показав, що на особисте прохання свого знайомого митного брокера ТОВ «Вівал Сервіс» ЄДЕНАЧА, який відпочивав на території АР Крим, він, ПУГАЧЕВ, не маючи для цього жодних повноважень, особисто подав НАУМИЧУ ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р., для митного оформлення вантажів, які надійшли для ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС».

При цьому як уточнив свідок ПУГАЧЕВ, оскільки він був знайомим з НАУМИЧЕМ та пообіцяв йому в майбутньому грошову винагороду за прийняття документів до митного оформлення, останній безперешкодно прийняв документи за відсутності ЄДЕНАЧА і прийняв рішення про розподіл ВМД між митниками, розпочавши у такій спосіб процедуру митного контролю. Впевнений у вирішенні свого питання всі необхідні документи для митного оформлення він, ПУГАЧЕВ, відкрито підписував замість ЄДЕНАЧА, не намагаючись наслідувати його підпис, користувався при цьому печаткою ТОВ «Вівал Сервіс», яку йому залишив ЄДЕНАЧ. НАУМИЧ перешкод його діям не чинив.

Свідок ПУГАЧЕВ також уточнив, що НАУМИЧ винагороди не вимагав, він, свідок, сам її запропонував, при цьому конкретну суму коштів, час, місце і спосіб їх передачі він з НАУМИЧЕМ не оговорював, самої обіцянки було достатньо, адже будучи знайомими вони довіряли один одному.

Оглянувши в судовому засіданні ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р., свідок ПУГАЧЕВ пояснив, що всі підписи від імені ЄДЕНАЧА в цих документах та інших документах, які у звязку з митним оформленням товару за цими ВМД укладалися, ставив особисто він, ПУГАЧЕВ.

Вказані обставини про митне оформлення документів замість ЄДЕНАЧА, повідомлені свідком ПУГАЧЕВИМ, на відміну від захисної версії НАУМИЧА, знайшли своє безспірне підтвердження в результаті дослідження в судовому засіданні пояснень свідка ЄДИНАЧА, який не оспорював своє знаходження у АР Крим у період з 01-05 серпня 2011 року, а також і свідків МАРГОЛІНА та ШАБАЛТІЯ, які підтвердили факт спільного відпочинку з ЄДЕНАЧЕМ у вказаний період в Криму, що обєктивно виключає фізичну можливість перебування ЄДЕНАЧА на митному посту у вказаний термін, як на цьому наполягав НАУМИЧ.

Крім того, свідок ЄДЕНАЧ показав, що йому належить номер телефону 61-22 (з метою збереження персональних даних про особу скорочено наводяться лише останні цифри номеру). Як вбачається з даних щодо абоненту вказаного телефонного номеру, отриманих у ПрАТ «Київстар» у спосіб та з підстав, передбачених законом, зокрема, на підставі відповідного рішення суду, вказаний абонент у період з 01 по 05 серпня 2011 року перебував на території АР Крим.

Твердження захисту про те, що в розпорядженні спеціалістів ПрАТ «Київстар» був номер телефону, який не був ідентифікований як такий, що належить саме ЄДЕНАЧУ, спростовуються показами самого свідка ЄДЕНАЧА, які наведені вище.

Більш того версія свідка ПУГАЧЕВА повністю узгоджуються з обєктивними даними, які містять досліджені в судовому засіданні: а) матеріали службового розслідування за фактом проходження митного оформлення на митному посту 01-05 серпня 2011 року за участю НАУМИЧА, за яким, на ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р. та супровідних до них документах, які розподіляв між митниками на посту НАУМИЧ, міститься підпис від імені митного брокера ЄДЕНАЧА, який за очевидними зовнішніми ознаками не відповідає підпису вказаної особи в її паспорті; б) висновок спеціаліста Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України від 14 вересня 2011 року, за яким підписи на ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р. та супровідних до них документах від імені ЄДЕНАЧА виконані не ним, а іншими особами.

У судовому засіданні не встановлено будь-яких мотивів, з яких свідок ПУГАЧЕВ міг би оговорити НАУМИЧА, не вказав на такі мотиви і сам НАУМИЧ. Натомість про щирість показів даного свідка свідчать такі факти, що він на початку намагався приховати відомості про порушення з боку НАУМИЧА, а згодом, даючи покази по справі, свідомо і добровільно свідчив проти себе.

Свідок ПУГАЧЕВ наполягаючи на правдивості своїх свідчень в суді, пояснив первісну свою позицію як захисну, уточнивши, що жодного тиску у звязку із участю по справі він не зазнавав.

За таких обставин оцінюючи захисну версію НАУМИЧА в сукупності з іншими доказами, суд покази НАУМИЧА оцінює критично як спробу ухилитися від відповідальності, натомість покази свідка ПУГАЧЕВА суд визнає допустимими і правдивими, і саме тому кладе їх в основу даного рішення, оскільки вони не тільки узгоджуються з іншими матеріалами справи, а й документально підтверджені результатами належно обґрунтованих досліджень із застосуванням спеціальних знань, а саме мотивованим висновком незалежного спеціаліста почеркознавця, а також аналітичними даними оператора звязку, і всі ці дані в сукупності також узгоджуються з іншими матеріалами справи, маючи взаємодоповнюючий, а не взаємовиключний характер.

Про свідомо незаконний характер прийнятого НАУМИЧЕМ рішення прийняти до роботи подані ПУГАЧЕМ ВМД вказує явна відсутність в останнього повноважень на проведення митного супроводження товарів, які мають бути підтверджені виключно спеціальними за формою та змістом документами, а також і очевидний характер службового порушення, адже НАУМИЧ прийняв документи до митного оформлення в вочевидь сторонньої особи, яка не мала жодних повноважень.

Так, як видно з матеріалів справи, ЄДИНАЧ мав статус митного брокера ТОВ «Вівал Сервіс» на підставі кваліфікаційного посвідчення, облікової картки субєкта ЗЕД, який облікований в митних органах і має відповідну ліцензію, а надавав послуги з декларування та митного оформлення товарів ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС» на підставі відповідних угод. Саме тому, для надання законного вигляду митному оформленню вантажів для ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС», згідно документів, поданих для митного оформлення зазначених вантажів, зокрема, ВМД, декларацій митної вартості, копій паспорту декларанта та облікової картки підприємства-декларанта, подання ВМД до митного органу здійснював нібито митний брокер ТОВ «Вівал Сервіс» ЄДЕНАЧ ОСОБА_3.

Вказані обставини у своїй сукупності вказують на умисний характер порушення з боку НАУМИЧА встановлених законом обмежень щодо використання свого службового становища.

Суд вважає надуманими твердженнями захисту про те, що протокол про адмінправопорушення ґрунтується на антикорупційному нормативному акті, що втратив свою чинність. Закон України «Про засади запобігання і протидії корупції», на норми саме якого, з огляду на їх текст, є посилання в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1, 6 протоколу) , набрав чинності з 1 липня 2011 року і був перед цим опублікований в офіційних виданнях (Голос України 15 червня 2011 року № 107, Урядовий курєр 16 червня 2011 року № 108 тощо), а відтак був і є діючим. Допущена в останньому абзаці арк. 1 протоколу опечатка в назві Закону за таких обставин не є істотною.

Суд також критично оцінює твердження захисту про те, що з показів свідка ПУГАЧЕВА не випливає, що ним була зроблена обіцянка надати НАУМИЧУ неправомірну вигоду за вчинені дії по службі, адже така вигода, як звертав увагу захист, не була чітко визначена.

За змістом ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, відповідальність за цією статтею настає не тільки у випадках одержання неправомірної вигоди правопорушником, а й у випадках, коли він діє у звязку з прийняттям лише самої обіцянки такої вигоди. При цьому під прийняттям обіцянки суд розуміє у будь-який спосіб згоду на отримання неправомірної вигоди в майбутньому. Така згода може полягати, зокрема, в конклюдентних діях (мовчазна згода) і стосуватися неправомірної вигоди, яка не обовязково повинна мати чітко виражену форму (назва валюти, сума коштів, кількість та вигляд матеріальних благ, їх конкретна вартість, час і спосіб їх передачі тощо). Принциповим є те, що правопорушник усвідомлює висловлену обіцянку надати неправомірну вигоду, приймає її, у звязку з чим і вчиняє певні дії по службі.

У судовому засіданні свідок ПУГАЧЕВ зазначив, що пообіцяв НАУМИЧУ за прийняте рішення по поданих без митного брокера ВМД віддячити його, НАУМИЧ за характером їх спілкування дав зрозуміти, що усвідомив і схвалив його, ПУГАЧЕВА, наміри надати у майбутньому винагороду. Як уточнив свідок, відсутність особистих довірливих відносин та особистої зацікавленості НАУМИЧА унеможливили б митне оформлення документів, оскільки порушення мало очевидний характер.

Явно незаконний і умисний характер дій НАУМИЧА по службі на користь 3-х осіб, які були вчиненні на прохання зовсім сторонньої особи ПУГАЧЕВА, узгоджується з логікою подій, які описав свідок ПУГАЧЕВ, зокрема і про особисту зацікавленість в їх вчиненні НАУМИЧА.

Отже суд вважає доведеним, що головний інспектор митного поста НАУМИЧ, будучи посадовою особою митної служби, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, в період з 01 по 05 серпня 2011 року, діючи з особистих корисливих мотивів у звязку з прийняттям обіцянки неправомірної вигоди для себе за використання свого службового становища та повязаних з цим можливостей, всупереч обмеженням для посадових осіб митної служби згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», шляхом безперешкодного прийняття і розподілу на підлеглих посадових осіб поданих не повноважною особою ВМД №№ 100200000/2011/224090 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224107 від 01.08.2011р., 100200000/2011/224283 від 04.08.2011р., 100200000/2011/224284 від 04.08.2011р., для митного оформлення вантажів, які надійшли для ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС», умисно сприяв ТОВ «Вівал Сервіс», ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС» у здійсненні ними господарської діяльності, що виразилося у прискореному в порушення встановлених правил (за відсутності особи, яка уповноважена представляти субєкта підприємницької діяльності перед митними органами) митному оформленню та випуску товарів у вільний обіг для отримання вказаними субєктами господарювання прибутку на виконання умов зовнішньоекономічних договорів, а також звільнив ТОВ «Оптимум Трейд» та ПП «ТДС» від необхідності оплачувати стоянку вантажних автомобілів на території митного терміналу ПрАТ «Орії» у період з 01 по 08 серпня 2011 року

Вказані дії НАУМИЧА суд кваліфікує як адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-2 КУпАП.

Натомість суд виключає з обвинувачення НАУМИЧА вказівку на розподіл ним ВМД №№ 100200000/2011/224097 від 01.08.2011р. та 100200000/2011/224289 від 04.08.2011р., оскільки безспірних даних, які підтверджували б ці обставини, матеріали справи не містять, а всі сумніви з цього приводу суд тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Вирішуючи питання про відповідальність НАУМИЧА, суд бере до уваги те, що згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне корупційне правопорушення закінчилися строки, передбачені ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Враховуючи все викладене, а також приймаючи до уваги те, що з дня виявлення правопорушення (27 вересня 2011 року лист Управління СБ України в місті Києві; 10 жовтня 2011 року результати службового розслідування) пройшло більше, як три місяці, керуючись п. 7 ст. 247 КУпАП, ст. ст. 221, 279, 283, 284, 285 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, відносно ОСОБА_2 закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП в звязку з закінченням строків, передбачених ч. 3 ст. 38 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена або на неї може бути внесено протест прокурора до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня винесення постанови.

СУДДЯ: С.І. ДЯЧУК