Справа № 3-82/11 р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2011 року Соломянський районний суд міста Києва

у складі: головуючого - судді Губко А.О.

при секретарі Малина Л.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з ВДАІ Соломянського району при ВДАІ ГУ МВС України в м. Києві відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого заступником транспортного відділу компанії «Проктер енд Гембел», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

за ст.ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, 26.11.2010 року близько 23 год. 00 хв. в м. Києві на проспекті Червонозоряному, 57, керував автомобілем «Ніссан», держномер АА1750АВ у стані алкогольного спяніння, що підтверджується довідкою №1633 від 29.11.2010 року Київської міської клінічної лікарні №17, при цьому, під час вибору безпечної швидкості, не врахувавши дорожньої обстановки, стану транспортного засобу, здійснив наїзд на стоячий автомобіль «Мітсубісі», держномер АА2221КВ, в результаті чого обидва транспортних засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.9 (а), 12.1 ПДР.

ОСОБА_2 свою вину визнав частково, підтвердивши факт здійснення останнім 26.11.2010 року ДТП, у звязку з перевищенням встановлених меж швидкості руху та не врахуванням стану дорожньої обстановки та транспортного засобу, при цьому категорично заперечував перебування його в стані алкогольного спяніння, стверджуючи при цьому, що вів себе неадекватно у звязку з перебуванням у шоковому стані.

Сам же ОСОБА_3 підтвердив обставини скоєння ОСОБА_2 26.11.2010 року близько 23 год. 00 хв. ДТП та порушення правил дорожнього руху, при цьому категорично стверджуючи, що водій автомобіля «Ніссан» - ОСОБА_2 перебував в стані алкогольного спяніння, що проявлялося в неадекватній його поведінці, розвязній мові та нестійкій ході.

Допитаний судом свідок ОСОБА_4, показав, що був очевидцем 26.11.2010 року близько 23 год. 00 хв. скоєння водієм автомобіля «Ніссан» перевищення встановлених меж швидкості та наїзду на припаркований автомобіль «Мітсубісі», що призвело до пошкодження транспортних засобів та отримання останнім тілесних ушкоджень.

З приводу перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, то свідок ОСОБА_4 свої покази змінив в судовому засідання, при цьому вказавши, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного спяніння і запах алкоголю йшов не від нього, а з його автомобіля.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_5 дав аналогічні покази з приводу вчинення ДТП ОСОБА_2

З приводу перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння, то свідок ОСОБА_5 свої покази змінив в судовому засіданні, при цьому вказавши, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного спяніння. Працівникам ДАІ при складанні протоколу про адміністративне правопорушення пояснював, що ОСОБА_2 знаходився в стані алкогольного спяніння, бо перебував у стані шоку та у стані алкогольного спяніння і не міг правильно розцінювати ситуацію.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_6, показав, що очевидцем ДТП він не був, а приїхав на місце аварії після телефонного дзвінка ОСОБА_2, так як перебуває з останнім у дружніх відносинах. З приводу перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння повідомив, що останній поводив себе адекватно, запаху алкоголю від нього не відчувалося.

Згідно ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Аналізуючи пояснення обох учасників ДТП, суд приймає до уваги саме пояснення ОСОБА_3 з приводу перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння і вважає їх правдивими, тому що вони логічні, послідовні і підтверджуються довідкою Клінічної міської лікарні №17, при цьому суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_2, який вказував, що перебував в шоковому стані, а не в стані алкогольного спяніння та розцінює їх як лінію захисту та уникнення відповідальності за скоєне.

До показів свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які змінили свої покази в судовому засіданні та стверджували, що ОСОБА_2 не перебував у стані алкогольного спяніння, суд відноситься критично, так як покази останніх, відібрані на місці дорожньо-транспортної пригоди підтверджуються іншими письмовими документами справи і суперечать показам даним в судовому засіданні.

До показів свідка ОСОБА_6 суд відноситься критично, так як останній перебуває в дружніх відносинах з ОСОБА_2 і міг …………

Про факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння свідчить протокол про адміністративне правопорушення серії АА1 №289256 від 10.12.2010 року, довідка Київської міської клінічної лікарні №17, яка завірена у встановлено законом порядку і у суду немає підстав вважати її неналежною, чи такою, що не відповідає дійсності, пояснення свідків, даних під час оформлення адміністративного матеріалу, постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, винесена інспектором дізнання ВОмДТП та погоджена із начальником СВ Соломянського РУГУ МВС України в м. Києві, якою відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 на підставі п.2 ст.6 КПК України.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, протокол про адміністративне правопорушення, постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, схему дорожньої-транспортної пригоди, пояснення всіх учасників пригоди, в тому числі і безпосередніх учасників пригоди, покази свідків, суд приходить до висновку, дана дорожньо-транспортна пригода та її наслідки перебувають у прямому причинному звязку саме з порушенням ОСОБА_2 п.2.9(а), 12.1 Правил Дорожнього руху України, що і було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.130 ч.1, ст.124 КУпАП.

Відповідно до ст.36 КУпАП в разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Оскільки адміністративна відповідальність за санкцією ч.1 ст.130 КУпАП більша, ніж за ст.124 КУпАП, тому на підставі ст.36 КУпАП України водія ОСОБА_2 необхідно притягнути до відповідальності в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 130 ч.1, 124 КпАП України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 за ст.ст. 130 ч.1, 124 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів на строк два роки.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 10 днів, з моменту винесення.

Постанова предявляється до виконання протягом трьох місяців.

Суддя: