Справа № 3-988/2011 р.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Монташевич С.М.,

секретаря - Менделяк А.І.,

з участю захисника - ОСОБА_1,

розглянувши матерiали, якi надiйшли вiд Територіальноїдержавної інспекції праці у Івано-Франківській області про притягнення до адмiнiстративної вiдповiдальностi

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, працюючого начальником НГВУ «ДОлинанафтогаз», в минулому до адмiнiстративної вiдповiдальностi не притягувався,

за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 допустив порушення вимог законодавства про працю.

Правопорушення вчинено при наступних обставинах:

ОСОБА_2 допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме, 29.08.2011 року звільнено працівників НГВУ членів профспілки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за п. 2 ст. 41 КЗпП України. При звільненні даних працівників керівником НГВУ «Долинанафтогаз» допущено ряд порушень трудового законодавства, оскільки відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.п. 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 ст. 40, п.п. 2-3 ст. 41 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Однак, всупереч вимогам ст. 43 КЗпП України адміністрація НГВУ «Долинанафтогаз» не зверталася до первинної профспілкової організації НГВУ «Долинанафтогаз» із поданням про надання згоди чи відмову в наданні згоди на звільнення працівників.

Як вбачається із протоколу № 09-10-060/56 від 05.10.2011 року встановлено, що звільненню працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передувало застосування до них догани згідно наказу № 203 від 11.08.2011 року, в якому також як і в наказі про звільнення зазначено підставу звільнення вчинені порушення. Також встановлено, що працівник ОСОБА_4 згідно своєї посадової інструкції не є матеріально-відповідальна особа, договору про повну матеріальну відповідальність не підписував.

ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд даної справи у його відсутності та письмові пояснення, в яких зазначив, що з протоколом про адміністративне правопорушення від 05.10.2011 р. в повній мірі не погоджується, а викладені в ньому висновки про виявлені порушення, необґрунтованими та безпідставними. Як вбачається з акту державним інспектором праці проведено планову перевірку, проте у листі № 184/02-38 від 06.10.2011 р. вказано, що планова перевірка здійснена на виконання доручення в.о. начальника Територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області у звязку з розглядом звернення профкому НГВУ «Долинанафтогаз». Проте державним інспектором праці при проведенні планової перевірки порушено приписи ст. 5 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки ним у відповідній формі в установлені строки про планову перевірку НГВУ «Долинанафтогаз» не повідомлено та не вказано про дату початку та дату закінчення планового захисту. Окрім того, планову перевірку проведено не на підставі річного чи квартального плану, як встановлено Законом, а на підставі доручення в.о. начальника Територіальної державної інспекції праці в Івано-Франківській області в зв'язку з розглядом звернення профкому НГВУ «Долинанафтогаз». Планова перевірка державною інспектора праці є незаконною, оскільки проведена згідно з Положенням про Держнаглядпраці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року № 50, яке на момент проведення перевірки втратило свою чинність. Висновки державного інспектора праці про порушення норм КЗпП України не відповідають дійсності та є безпідставними, оскільки звільнення за втратою довіри не є видом юридичної відповідальності, а отже, звільнені працівники не є такими, що двічі притягувалось до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення. Окрім того, адміністрація НГВУ «Долинанафтогаз» зверталася з поданням до первинної профспілкової організації НГВУ «Долинанафюгаз» щодо звільнення ОСОБА_3 Дане подання отримано головою профспілки 11.08.2011 р. В порушення чинного законодавства профспілкова організація не надала у встановлений строк рішення первинної профспілкової організації, а тому НГВУ «Долинанафтогаз» здійснило звільнення ОСОБА_3 у відповідності до вимог трудового законодавства, розцінюючи відсутність відповіді профспілки як мовчазну згоду. Тільки 31.08.2011 р. від первинної профспілкової організації НГВУ «Долинанафтогаз» було отримано лист, в якому зазначалось, що питання про надання згоди по притягненню ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності не розглядалось через відсутність у поданні інформації, про який із заходів дисциплінарного стягнення просилось. Отже, профком первинної профспілкової організації НГВУ «Долинанафтогаз», не скориставшись правом за необхідності додаткового витребовування документів для розгляду подання НГВУ «Долинанафтогаз» чи отримання від останнього уточнення про захід дисциплінарної відповідальності, який роботодавець хотів застосувати до працівника, не скориставшись правом щодо повернення подання чи відмови у його задоволенні через можливу його необґрунтованість, з порушенням термінів розгляду подання та направлення результатів розгляду, фактично пропустив відведений законом на це строк, що як наслідок є юридичною згодою на звільнення працівника. Крім того, ст. 247 КЗпП України вказує не на зобов'язання роботодавця, а повноваження (права) виборного органу профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації, зокрема повноваження щодо надання згоди чи відмови у згоді на розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Жодних зобов'язань вказана норма на підприємство не покладає, тож і порушення даної норми зі сторони керівника підприємства є неможливим. Висновок державного інспектора праці про звільнення ОСОБА_4 в порушення ст. 41 КЗпП України як працівника, з яким не укладений договір про повну матеріальну відповідальність є невірними, так як державним інспектором праці було встановлено тільки факт неукладення договору про повну матеріальну відповідальність з ОСОБА_4 при тому, що звільнення по ч.2 ст.41 КЗпП України можливе тільки працівника, який безпосередньо обслуговує товарні цінності. Безпосередність обслуговування ОСОБА_4 товарних цінностей державним інспектором праці не встановлювалось. Вважає, що викладені в протоколі висновки про допущення порушення норм трудового законодавства не відповідають дійсним обставинам, є безпідставними і є необґрунтованими, а, отже, протокол є незаконним та не підлягає до задоволення. Просив не притягати його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 41 КУпАП.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_2, його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч. 1 КупАП, щодо порушення ст.ст. 43, 247 КЗпП України, в судовому засіданні доведена матерiалами адмiнсправи: наказами № 304/К, № 305/К, № 307/К від 29.08.2011 року про звільнення з роботи ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у звязку з втратою до них довіря.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 41 КУпАП, оскільки він допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме, будучи керівником підприємства, звільнив працівників без попередньої згоди профспілкової організації, членами якої були останні.

Накладаючи стягнення на ОСОБА_2, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним правопорушення та його особу: те, що він адміністративне правопорушення вчинив вперше.

Обставин, які помякшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_2, судом не встановлено.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає за можливе накласти на ОСОБА_2 стягнення, яке б відповідало вчиненому ним правопорушенню та його особі, в межах санкції ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 41 КУпАП, щодо порушення ст.ст. 147, 149 КЗпП України, оскільки звільнення у звязку з втратою довіри не є дисциплінарним стягненням. П. 2 ст. 41 КЗпП України надає право власникові чи уповноваженому ним органу розірвати трудовий договір у разі вчинення працівником винних дій, що дають підставу для втрати до нього довіри з боку власника або уповноваженого ним органу. В разі звільнення на цій підставі не застосовуються вимоги ст.ст. 147-149 КЗпП України щодо порядку застосування дисциплінарних стягнень, а тому нема підстав вважати, що на звільнених працівників накладено подвійне дисциплінарне стягнення за одне і те ж порушення. Крім того, Законом передбачено можливість звільнення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України не тільки осіб, з якими укладено договори про повну матеріальну відповідальність, а також і тих, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності, якщо їхні винні дії дають підстави для втрати довіря до них з боку власника або уповноваженого ним органу.

Таким чином в судовому засіданні не здобуто доказів про те, що працівники звільнені на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України без наявності вини у їхніх діях, а також, що вони не є матеріально-відповідальними особами чи особами, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні або культурні цінності. А тому у діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП щодо порушення вимог ст.ст. 147, 149 КЗпП України.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 247, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, та накласти стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 (пятсот десять) гривень.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 41 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_2 щодо порушення ст.ст. 147, 149 Кодексу законів про працю України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена протягом 10 (десяти) днів до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: