Справа № 33-1044/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції - Живоглядова І.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року

Суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області Живоглядова І.К. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2011 року у справі про адміністративне правопорушення, якою,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, працюючий водієм у ПП „Донцов, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 визнаний винним, в тому що 26 травня 2011 року о 17 годині 42 хвилини на 703 км. автодороги Стрій Знамянка, керував автомобілем „Iveco Dailu , номерний знак НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольноо спяніння, на вимогу працівника міліції, в присутності двох свідків, відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду для встановлення стану спяніня, чим порушив п.2.5 ПДР України.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу у встановленому ч.4 ст. 294 КУпАП порядку, а саме 26 серпня 2011 року через місцевий суд, з пропуском строку передбаченого ч.2 ст. 294 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить поновити срок на апеляційне оскарження, оскільки при розгляді справи він не був присутнім а також про існування постанови не знав. Копію постанови отримав лише 17.08.2011 року. Просить постанову суду скасувати та прийняти нову і застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вважає, що судом не було враховано, що він вперше притягується до відповідальності, працює водієм, робота є єдиним джерелом його існування, має на утриманні неповнолітню дитину, а тому суд 1 інстанції не мав ніяких підстав призначати йому стягнення у виді позбавлення прав керування.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки, суду не повідомив, клопотання про відкладення слухання справи, від нього не надходило, тому справа слухалась в його відсутності.

Статями 289, 290, 294 КУпАП встановлено десятиденний строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати справу.

Оскільки ОСОБА_2 заявив відповідне клопотання, а з матеріалів справи вбачається, що строк пропущений з поважних причин так, як ОСОБА_2 не був присутнім при розгляді справи , а копію постанови отримав тільки 17.08.2011 року , тому вважаю за необхідне поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови та розглянути справу по суті.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_2 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням останнього, який власноручно в поясненні вказав, що 25.05.2011 року у вечері в 23 годині випив 1 літр пива, а 26.05.2011 року вранці був зупинений працівниками ДАІ, від проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного спяніння категорично відмовився, в пристності свідків так, як вважав, що в цьому не має ніякої потреби, а також зазначив, що вину визнає, з даним порушенням згоден (а.с.2-3), та поясненнями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, які підтвердили, що ОСОБА_2 керував автомобілем з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду для встановлення стану алкогольного спяніння категорично відмовився в присутності них, вину свою визнав (а.с.4-5).

Під час розгляду справи суддею не було допущено порушень ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП, і докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, суддя з наведенням відповідних мотивів встановив, згідного з істиною, правильно кваліфікувавши вчинене особою за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування автомобілем з явними ознаками спяніння та відмова від проходження, відповідно до встановленого порядку, медичного огляду на стан спяніння.

Що стосується доводів апеляції щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення прав керування, то вони на увагу не заслуговують, оскільки накладений на нього вид і розмір адміністративного стягнення відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі правопорушника та ступеню його вини.

Обираючи вид і міру стягнення, суддя врахував нехтування обовязками водія, що свідчить про явно зневажливе ставлення порушника до правил користування наданим спеціальним правом, що є підставами для призначення визначеного ст.30 КУпАП виду стягнення, також врахував суспільну небезпечність адміністративного проступку, необхідний виховний вплив та всі інші зазначені ст.33 КУпАП обставини та наклав відповідно до ст.ст.30, 130 КУпАП стягнення, яке відповідає вимогам ст.23 КУпАП і є справедливим, будучи достатнім і необхідним для виховання особи, запобігання новим проступкам.

З урахуванням наведеного, встановлено, що доводи апеляції свого підтвердження не знайшли, будучи повністю спростованими висновками, якими вмотивована постанова судді, що винесена законно і обгрунтовно, а тому перегляду (зміні чи скасуванню) не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 252, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження на постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2011 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2011 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік без змін.

Постанова набирає законної сили негайно,є остаточна і перегляду не підлягає.

Суддя апеляційного суду І.К.Живоглядова