Справа № 3-461/2011
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2011 року с.Мазурівка

Суддя Чернівецького районного суду Вінницької області Цимбалюк Л.П.,

при секретарі Віденко А.В.,

розглянувши матеріали, які надійшли від Чернівецького ВДАІ УМВС України у Вінницькій області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця

с. Шендерівка, вул. Крохмалюка, 42

Чернівецького району, Вінницької області,

громадянина України, непрацюючого

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

16.11.2011 року о 18 год. 15 хв. в с. Шендерівка Чернівецького району Вінницької області водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем Ауді 80, державний номерний знак НОМЕР_1, не зупинився на вимогу працівника міліції про зупинку, яка подавалася за допомогою світлового жезла та проблискового маячка.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.4 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст.122-2 КпАП України.

Свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КпАП України, ОСОБА_1 не визнав, зазначивши, що ніякого освітленого жезла та проблискового маячка, що подавались працівниками ВДАІ, він не бачив.

ОСОБА_2 інспектор АП ВДАІ Чернівецького РВ УМВС України у Вінницькій області, суду пояснив, що 16 листопада 2011 року ВДАІ стало відомо про те, що в с. Шендерівка Чернівецького району в стані алкогольного сп*яніння керує транспортним засобом громадянин ОСОБА_1, якого у листопаді згідно постанови Чернівецького районного суду уже було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у нетверезому стані. Для перевірки зазначеної інформації разом із працівником ВДАІ Чернівецького РВ ОСОБА_3 вони приїхали до с. Шендерівка Чернівецького району, де на службовому автомобілі включили мигалку. На відстані 20 метрів до автомобіля, що наближався, за допомогою світлового жезла та проблискового маячка подали водію ОСОБА_1 вимогу про зупинку транспортного засобу під його керуванням. Однак, ОСОБА_1, вимогу про зупинку проігнорував, збільшивши швидкість, втік, заїхавши автомобілем на подвір*я свого домоволодіння. Не маючи права на те, щоб забрати транспортний засіб із приватної території, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про те, що за невиконання законної вимоги працівників ВДАІ про зупинку буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_4 суду підтвердив той факт, що 16.11.2011 року в с. Шендерівка Чернівецького району Вінницької області водій ОСОБА_1 не виконав вимогу працівників ВДАІ ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зупинку транспортного засобу, пришвидшив при цьому швидкість автомобіля і втік.

Крім письмових та усних пояснень свідка ОСОБА_5, пояснень інспектора Побережника Ю.І., вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КпАП України доведена матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, серії АВ 1, № 244199, складеним 16.11.2011 року інспектором АП ВДАІ Чернівецького РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_1 щодо невизнання вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КпАП України, так як вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і були спростовані показами свідка ОСОБА_4, крім цього, не можуть бути взяті до уваги і пояснення ОСОБА_1 відносно того, що йому не було відомо про складення протоколу, оскільки, інспектор Побережник Ю.І. 16.11.2011 року повідомив йому про те, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Приймаючи рішення щодо застосування адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1, враховую його характеризуючі дані, те, що дана особа вперше притягується до адміністративної відповідальності за невиконання вимог працівника міліції про зупинку, а тому оцінюючи в сукупності викладене приходжу до висновку, що такий вид адміністративного стягнення за вчинене правопорушення як позбавлення права керування транспортними засобами є занадто суворим відносно ОСОБА_1

Тому, ґрунтуючись на засадах справедливості та виваженості, задля досягнення мети адміністративного стягнення, керуючись законом та правосвідомістю, приходжу висновку, що єдино вірним та правильним буде застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись ст., ст. 122-2, 280, 283, 284 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.122-2 КпАП України та застосувати відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 187 /ста вісімдесяти семи/ гривень.

Дана постанова може бути оскаржена згідно статей 287-289 КпАП України особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк може бути поновлено органом, правомочним розглядати дану справу.

Відповідно до ст.307 КпАП України штраф повинен бути сплачений правопорушником не пізніше як через п*ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу.

У разі несплати штрафу у визначений законодавством термін в порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до ст.308 ч.2 КпАП України.

Платіжні документи, що свідчать про сплату штрафу, подаються до суду до набрання постанови законної сили.

Суддя: Цимбалюк Л.П.