Справа № 33-186/11 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Доповідач: Данко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2011 року. Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1

з участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляцією ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2010 року,

встановив:

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 24 грудня 2010 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1 громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений /на утриманні має доньку ІНФОРМАЦІЯ_3/, не працюючий

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення - позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 10 грудня 2010 року, о 11 год. 05 хв., на перехресті вулиць Замарстинівська та гетьмана Мазепи у м. Львові керував транспортним засобом "ЗАЗ-110557", номерний знак НОМЕР_1, з ознаками алкогольного спяніння /різкий запах з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей/, від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, порушивши вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

ОСОБА_2 з рішенням судді не погодився і подав апеляцію, в якій просить поновити йому строк апеляційного оскарження, який він пропустив з поважних причин, оскільки справа була заслухана без його участі, а копію постанови він фактично отримав 25 лютого 2011 року, а постанову судді від 24 грудня 2010 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги мотивує тим, що суддя, розглянув справу по суті не всебічно: не врахував його пояснень про те, що він у день керування автомобілем алкогольних напоїв не вживав; проходити медичний огляд відмовився за браком часу; коли пройшов медогляд добровільно, то ознак спяніння у нього не було виявлено.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що обдумавши свою поведінку, він зрозумів, що діяв неправильно, коли відмовився проходити медогляд, бо думав, що йому за це нічого не буде. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, бо це єдине джерело доходу його сім"ї та єдина можливість надавати транспортні послуги хворим членам сім"ї.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що ОСОБА_2 слід поновити строк на подачу апеляції, а апеляцію за уточненими вимогами задовольнити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови від 24 грудня 2010 року - відсутність повідомлення її про час розгляду справи в суді першої інстанції, відсутність даних про отримання копії постанови ОСОБА_2 та отримання останньою постанови від 24 грудня 2010 року лише 25 лютого 2011 року і тому суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя не врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом'якшують відповідальність, і без достатніх підстав та обґрунтування застосував найбільш суворий вид стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, чинної на момент скоєння правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови судді, ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за ухилення від проходження огляду на стан спяніння.

Так, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що за правопорушення, вчинене ОСОБА_2 наступає відповідальність у виді штрафу, або громадські роботи, або позбавлення права керування транспортними засобами. Однак суддя, обираючи ОСОБА_2, який вперше вчинив адміністративне правопорушення, покарання, не мотивував чому він обрав більш суворе покарання.

При визначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_2 апеляційний суд бере до уваги наступне: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом"якшують відповідальність, а саме те, що, позбавлення права керування транспортними засобами позбавляє його та його сім"ї джерела доходу, а членів сім"ї можливості отримувати належним чином медичну допомогу.

Тому застосоване до ОСОБА_2 стягнення слід змінити на громадські роботи в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.8,294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2010 року.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити.

Накладене на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на два роки змінити на пятдесят годин громадських робіт.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал постанови.