Іллічівський районний суд м.Маріуполя
Справа № 3-758/11
ПОСТАНОВА

13 квітня 2011 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Пустовойт Т. В., розглянувши матеріали, які надійшли з Територіальної державної інспекції праці в Донецькій області державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого Генеральним директором ПАТ «Маріуполь-Авто», який проживає в м.Маріуполі, туп.Крановий буд.20, за ст.41-2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

18 березня, 21 березня та 22 березня 2011 року територіальної державної інспекції праці в Донецькій області була проведена первинна перевірка щодо дотримання вимог чинного трудового законодавства у ВАТ «Маріуполь-Авто». В результаті проведення перевірки встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді Генерального директора ВАТ «Маріуполь-Авто», порушив норми трудового законодавства, не забезпечив виконання умов колективного договору, а саме

-не дотримувався п.7 «У сфері соціальних гарантій та пільг працівників», п.п.4 Колективного договору підприємства, який встановлює, що «забезпечити виконання Положень Генеральної, Регіональної і галузевої угод». Згідно штатного розпису посадовий оклад контролера 1260грн., касира 1200грн., оператора диспетчерської служби 1200грн., що є порушенням п.2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об,єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012 роки, дія якої поширюється на підприємства, що розташовані в Донецькій області, передбачено застосовувати тарифну ставку робочого першого розряду в розмірі не нижче 120% мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України, з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,15, який враховує перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області над встановленим законодавством;

-не дотримувався Положення про оплату праці та преміювання водіїв, допоміжних працівників, АРМ, спеціалістів, яке встановлює що «встановити наступні види доплат та надбавок: за класність для водіїв вантажних та легкових автомобілів, автобусів у розмірах: водіям 2 класу 10% тарифної ставки; водіям 1 класу 25% за весь відпрацьований час в якості водія». Так наказом №78-к від 03.05.2002р. ОСОБА_2 було прийнято з 04.05.2002р. на посаду водія гонщика 1 класу з категоріями В,С,Д з тарифною ставкою 1,42грн./час із стажуванням 8 год. З наказом ОСОБА_2 ознайомлено. Згідно заяви ОСОБА_2 переведено наказом №163-к (а) від 01.11.2002р. на 0,5 ставки сторожем з повною матеріальною відповідальністю, водієм-гонщиком на 0,5 ставки з 01.11.2002р. З наказом ОСОБА_2 не ознайомлено. Згідно заяви ОСОБА_2 переведено наказом №1-к (а) від 03.01.2006р. на посаду водія-гонщика 1 класу з категорією В,С,Д,Е на повну ставку з 01.01.2006р. З наказом ОСОБА_2 не ознайомлено. Наказом №304-к від 02.12.2010р. ОСОБА_2 був звільнений з посади водія-гонщика з 02.12.2010р. за власним бажанням. При перевірці з відомостей нарахування та виплати було встановлено, що ОСОБА_2 з 2002р. по 2010р. не нараховувалась та не сплачувалась оплата за класність.

Представник правопорушника за довіреністю ОСОБА_3 заперечувала проти виявлених правопорушень та пояснила, що в ході перевірки були виявлені незначні недоліки, які адміністрацією ВАТ «Маріуполь-Авто» будуть усунені найближчим часом, але зазначила, що в акті №05-20-120/0016 від 22.03.2011р. перевірки дотримання законодавства про працю та в протоколі про адміністративне правопорушення вказано про недотримання адміністрацією підприємства виконання положень Генеральної, Регіональної та галузевої угод. Також є посилання на Положення про оплату праці та преміювання працівників ВАТ «Маріуполь-Авто», зокрема передбачена виплата надбавок за класність для водіїв вантажних та легкових автомобілів автобусів у розмірах: 10% тарифної ставки водіям другого класу, 25% тарифної ставки водіям першого класу, але такі надбавки сплачуються за той час, коли водій був зайнятий безпосередньо управлінням автомобілю, тобто знаходився за рулем у свою робочу зміну. Конкретно це стосується тільки водіїв автотранспортних засобів, постійно, тобто протягом всієї робочої зміни, які обслуговують рейсові перевозки пасажирів та їх багажу як на міських, приміських маршрутах так і на міжміських і міжобласних маршрутах. Інакше кажучи, надбавки за класність водіям автотранспортних засобів сплачуються тоді, коли водії були зайняті безпосередньо управлінням транспортного засобу на лінії. Такої ж думки дотримується і міністерство праці та соціальної політики України (лист №556/13/155-07 від 06.09.2007р.) Крім того, в ході перевірки державному інспектору праці Територіальної державної інспекції праці в Донецькій області були надані оригінали матеріалів, датовані травнем місяцем 2001 року тарифно-кваліфікаційної комісії підприємства, яка вивчивши умови праці водіїв гонщиків, зробивши при цьому фотографію робочого дня водія-гонщика, детально вивчивши її прийшла до висновку, що «емоційно-психологічне навантаження водія-гонщика та обовязки, які передбачають їх виконання посадовою інструкцією водія-гонщика не відповідають професійній кваліфікації, яка предявляється до водіїв автотранспортних засобів першого й другого класу, та вважати недоцільним застосування доплати за класність до основного заробітку водія-гонщика». На підставі висновків кваліфікаційної комісії по підприємству за №130 від 30.05.2001р. було видано наказ про те, що «доплату за класність, у зв,язку з її невідповідністю з фактично виконуємою роботою водіям-гонщикам не здійснювати. Оплату їх праці здійснювати виходячи з часової тарифної ставки в 1,41грн. на год.» З цих оригіналів державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці в Донецькій області були зроблені копії, але ні в акті, ні в протоколі ці документи не фігурують.

Що стосується фактів стосовно ОСОБА_2 в особистій зяві при прийомі на роботу від 30.04.2002р. він просить прийняти його водієм-гонщиком не вказуючи свою класність, в наказі (розпорядженні) від 30.04.2002р. про прийом ОСОБА_2 на роботу у графі «Категорія персоналу» вказано «водій-гонщик», з вказанням тарифної ставки 1,42грн., в графі «надбавка до заробітної плати» вказано «ні» з розпорядженням про прийом на роботу ОСОБА_2 був ознайомлений, відповідно до нього було доведено про те, що доплати за водійську класність йому як водію-гонщику не буде, вказаний перший розряд (клас) було зроблено на основі записів у трудові книжці ОСОБА_2 Так як його класність вже була встановлена, то і в наказі №78-к від 03.05.2002р. це було відображено. В наказі також була встановлена і його тарифна ставка 1,42грн. Крім того, 01.11.2002р. ОСОБА_2 пише заяву з проханням «перевести його сторожем на 0,5 ставки і на 0,5 тарифної ставки водієм-гонщиком». Його прохання було задоволено (наказ №163к від 01.11.2002р.) 30.12.2005р. ОСОБА_2 пише заяву про перевід його водієм-гонщиком першого класу на повну ставку, тобто з оплатою праці по тарифній ставці 1,42грн. год. (наказ №1-к(а) від 03.01.2006р.) До самого звільнення, 02.12.2010р. (наказ №304-к від 02.12.2010р.), ОСОБА_2 був тільки водієм-гонщиком водієм автомобіля «техдопомоги». Він у своїй скарзі посилається і на Генеральну угоду, яку укладено між КабМін України та всеукраїнським об,єднанням організації роботодавців… і на Галузеву угоду укладену між державною службою автомобільних доріг України та профспілкою робітників автомобільного транспорту, якими встановлено надбавки за класність водіям легкових та вантажних автомобілів в розмірі: водіям 1-го класу - 10%, 2-го класу - 25% встановленої тарифної ставки за відпрацьований час. Це дійсно так, але це стосується водіїв автотранспорту, які були зайняті безпосередньо управлінням транспорту на лінії (у даному випадку маються на увазі водії автобусу, постійно зайнятих перевозкою пасажирів на міських, приміських та міжміських маршрутах, тобто водіїв автотранспорту, які безпосередньо знаходяться за кермом протягом всього робочого дня. Водіїв-гонщиків підприємства це ніяк не стосується через те, що в їх посадові обовязки включено тільки обовязки передбачені розділом другим Посадової інструкції водія гонщика. Підтвердженням того, що ОСОБА_2 як водій-гонщик не знаходився безпосередньо за кермом протягом всього робочого дня і більш того, з 01.11.2002р. по 01.01.2006р. посадові обов,язки водія-гонщика виконував тільки на 0,5 ставки суміщаючи на 0,5 ставки з роботою сторожа, це також є підставою для того, що ОСОБА_2 працюючи водієм-гонщиком автомобіля «техдопомоги» ВАТ «Маріуполь-Авто» не мав права на доплату за класність як водій автотранспортного засобу (автобусу) 1-го класу. Також просила суд, врахувати той факт, що за весь період роботи ОСОБА_2 водієм-гонщиком ВАТ «Маріуполь-авто» з 04.05.2002р. по 02.12.2010р. протягом восьми років він жодного разу не звертався ні до адміністрації підприємства для вирішення питання про доплату йому 25% тарифної ставки за класність, ні в будь-які інші контролюючі органи.

Як вбачається з акту №05-20-120/0016 від 22.03.2011р. виконання робіт контролера, касира, оператора диспетчерської служби не належать до категорії простої, некваліфікованої праці, а тому оплата праці повинна проводитися з урахуванням вимог ст.96 КЗпП України, відповідно до якої, формування схеми посадових окладів провадиться на основі тарифної ставки робітника першого розряду. Відповідно до ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, Генеральною та Галузевими (Регіональними) угодами.

Відповідно до п.2.1 Регіональної угоди між Донецькою облдержадміністрацією, профспілковими об,єднаннями Донецької області та Донецькою обласною організацією роботодавців на 2011-2012рр., дія якої поширюється на підприємства, що розташовані в Донецькій області, передбачено застосовувати тарифну ставку робочого першого розряду в розмірі не нижче 120% мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством України, з урахуванням регіонального коефіцієнту 1,15, який враховує перевищення прожиткового мінімуму в Донецькій області над встановленим законодавством та суперечить п.4 Колективного договору підприємства який встановлює, що «Забезпечити виконання Положень Генеральної, Регіональної і галузевої угод».

Таким чином, встановлено порушення виконання Колективного договору адміністрацією товариства, щодо підвищення посадових окладів згідно до вимог Регіональної угоди.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про колективні договори і угоди», положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обовязковими як для власника або уповноваженого органу ним органу, так і для працівників підприємства.

Таким чином, встановлено порушення виконання Колективного договору адміністрацією товариства, щодо оплати праці за класність водіям, порушення додатків до Генеральних угод між КабМін України, Конфедерацією роботодавців України всеукраїнськими профспілками і про фоб,єднаннями з 2022-2010 рр. в частині оплати за класність та суперечить положенню «Про оплату праці та преміювання водіїв, допоміжних робітників, АРМ, спеціалістів», яке встановлює що «встановити наступні види доплат та надбавок за класність для водіїв вантажних та легкових автомобілів, автобусів.

Вважаю, що вина правопорушника доказана у повному обсязі, а його дії вірно кваліфікувати за ст.41-2 КУпАП.

З урахуванням обставин цієї справи та особи правопорушника вважаю необхідним накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Керуючись ст.41-2 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 850-00 грн.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляції через Іллічівський районний суд м. Маріуполя.

Суддя: Т. В. Пустовойт