Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 33-5/11
Постанова

Іменем України

10 січня 2011 року м. Житомир

головуючого судді:ОСОБА_1

з участю:

секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

скаржника: ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративну справу за апеляцією ОСОБА_4 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2010 року, -

в с т а н о в и в:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2010 року на ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

ОСОБА_4 визнано винним у тому, що 25 жовтня 2010 року о 16 годині 30 хвилин по проспекту Героїв Сталінграда в м. Києві керував автомобілем марки „Шкода державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 „ Дати дорогу, тим самим створивши аварійну ситуацію для автомобіля „ДЕУ Тіко.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати постанову суду як незаконну. В обґрунтування своїх доводів посилається на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення та неповноту досліджених судом доказів по справі. За результатами апеляційного розгляду просить, скасувати постанову, а провадження закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення скаржника, який підтримав подану апеляцію, перевіривши матеріали справи та обміркувавши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення працівники ДАЇ звинуватили водія автомобіля „Шкода Октавія д.н. АМО 3181 АК ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а саме, не виконання ним вимог дорожнього знаку 2.1 „ Дати дорогу та створення аварійної ситуації для автомобіля „ДЕУ Тіко д.н. 700-8400.

З пояснень, виконаних в протоколі про адміністративне правопорушення власноручно ОСОБА_4, вбачається, що він, заперечуючи факт вчинення правопорушення, при цьому не спростовував факт наявності на час зазначених подій автомобіля „ДЕУ Тіко д.н. 700-8400. Конкретизуючи події лише зазначив, що зупинився на вимогу працівників міліції.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_4 змінив свої попередні пояснення та став стверджувати, що працівники міліції його не зупиняли. Зазначив, що сам підїхав до них з увімкнутим аварійним сигналом з метою запитати де є зупинка вантажного таксі. У відповідь на його питання працівник ДАЇ став його звинувачувати у тому, що він зупинився в недозволеному місці та став складати про це адмінпротокол. Вказав, що автомобіля „ДЕУ Тіко він не бачив. На підтвердження своїх показань послався на очевидця події ОСОБА_5, який перебував з ним разом в автомобілі. Разом з тим не зміг навести доводів, що не викликають сумнівів про те, чому власноручно вказав в адмінпротоколі, що примусово був зупинений працівниками ДАЇ у звязку з вчиненим правопорушенням.

Будучи опитаним в якості свідка ОСОБА_5 підтвердив пояснення ОСОБА_4. Зазначив, що вони є товаришами, разом працюють. При цьому також не зміг пояснити, чому ОСОБА_4 вказав протоколі, що в дійсності був примусово зупинений працівниками ДАЇ..

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, які будуть викладені нижче, апеляційний суд прийшов до твердого переконання про те, що доводи апелянта ОСОБА_4 про його не винуватість, як і пояснення свідка ОСОБА_5, який за вищевикладених обставин визнається зацікавленою особою, не ґрунтуються на матеріалах справи, а є такими, що спрямовані на його ухилення від відповідальності за вчинене правопорушення.

Так, згідно рапорту працівника ДАЇ ОСОБА_6 25 жовтня 2010 року о 16 годині 30 хвилин він зупинив автомобіль „Шкода Октавія під керуванням водія ОСОБА_4, який рухаючись по проспекту Героїв Сталінграда в м. Києві не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 „ Дати дорогу, тим самим створивши аварійну ситуацію для автомобіля „ДЕУ Тіко. Щодо вчиненого правопорушення ОСОБА_4 пояснити нічого не зміг, а лише став зясовувати питання де зупинка таксі.

Працівник ДАЇ ОСОБА_7 в своєму рапорті зазначив, що в той час, як ОСОБА_4 відповідав на запитання ОСОБА_6Є щодо вчиненого правопорушення, він відбирав пояснення у водія автомобіля „ДЕУ Тіко ОСОБА_8, якому той створив аварійну ситуацію.

Згідно письмових пояснень водія автомобіля „ДЕУ Тіко ОСОБА_8 25 жовтня 2010 року о 16 годині 30 хвилин водій автомобіля „Шкода Октавія д.н. АМО 3181 АК рухаючись по другорядній дорозі на перехресті з проспектом Героїв. Сталінграда, не надав йому дороги як автомобілю, що рухається по головній дорозі, в наслідок чого виникла аварійна ситуація.

За вказаних обставин, доводи та показання ОСОБА_4 щодо його не винуватості не ґрунтуються на матеріалах справи, спростовуються дослідженими доказами, а тому, апеляційний суд приходить до твердого переконання про доведеність його вини у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.4 КУпАП, з урахуванням чого постанова Богунського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2010 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Адміністративне стягнення щодо ОСОБА_4 судом обрано в межах, установлених законом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та ступеню його вини.

В звязку з цим, керуючись ст. ст. 285 ч.1, 289, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 13 грудня 2010 року щодо ОСОБА_4 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: