Справа № 33-176/11 Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Доповідач: Данко В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2011 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1

з участю апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляцією ОСОБА_2 на постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 лютого 2011 року,

встановив:

Постановою судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 лютого 2011 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець м. Львів, вул. Пілотів,5, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення - позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік.

ОСОБА_2 визнаний винуватим у тому, що він 15 січня 2011 року, о 09 год. 25 хв., на 9 км+450 м автодороги Західний обхід м. Львова керував транспортним засобом "ВАЗ-210934-20", номерний знак НОМЕР_1, у стані з ознаками алкогольного спяніння, на вимогу працівників ДАІ відмовився в установленому порядку пройти медичний огляд для визначення стану алкогольного спяніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.

ОСОБА_2 з рішенням судді не погодився і подав апеляцію, в якій просить постанову судді від 18 лютого 2011 року скасувати. Свої вимоги мотивує тим, що суддя, розглянув справу по суті не всебічно: не врахував його пояснень про те, що він у день керування автомобілем алкогольних напоїв не вживав; проходити медичний огляд відмовився за браком часу; коли пройшов медогляд добровільно, то ознак спяніння у нього не було виявлено.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що обдумавши свою поведінку він зрозумів, що діяв неправильно, коли відмовився проходити медогляд, бо думав, що йому за це нічого не буде. Просить не позбавляти його права керування транспортними засобами, бо це єдине джерело його доходу та можливість надавати транспортні послуги своїй перестарілій та хворій бабі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляцію слід задовольнити, виходячи з наступного.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим при накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суддя не врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом'якшують відповідальність, і без достатніх підстав та обґрунтування застосував найбільш суворий вид стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, чинної на момент скоєння правопорушення.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Як вбачається з постанови судді, ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за ухилення від проходження огляду на стан спяніння.

Так, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено, що за правопорушення, вчинене ОСОБА_2 наступає відповідальність у виді штрафу або позбавлення права керування транспортними засобами. Однак суддя, обираючи ОСОБА_2, який вперше вчинив адміністративне правопорушення, покарання, не мотивував чому він обрав більш суворе покарання.

При визначенні виду адміністративного стягнення ОСОБА_2 апеляційний суд бере до уваги наступне: характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом"якшують відповідальність, а саме те, що, позбавлення права керування транспортними засобами позбавляє його джерела доходу, а перестарілу бабу можливості отримувати належним чином медичну допомогу.

Тому застосоване до ОСОБА_2 стягнення слід змінити на штраф в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст.23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень.

Керуючись ст.ст.8,294 КУпАП, суд

постановив:

Постанову судді Залізничного районного суду м. Львова від 18 лютого 2011 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити.

Накладене на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік змінити на штраф у розмірі дві тисячі пятсот пятдесят гривень.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал постанови.