Справа № 3-270/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2011 року суддя Варвинського районного суду Чернігівської області Павлов В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи № 3-270/2011 року, яка надійшла від Територіальної державної інспекції праці в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2,

головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Варвинська центральна районна лікарня»,

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

20.06.2011 року до Варвинського районного суду від ТДІП в Чернігівській області надійшов протокол від 17 червня 2011 року про адміністративне правопорушення № 25-03-044/743-646, складений відносно головного лікаря комунального лікувально-профілактичного закладу «Варвинська центральна районна лікарня» ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Як вбачається з адміністративного протоколу - 17.06.2011 року при перевірці завідуючою сектором контролю державним інспектором праці ОСОБА_2 комунального лікувально- профілактичного закладу «Варвинська центральна районна лікарня» було виявлено порушення трудового законодавства, а саме порушення вимог ч.1, ч.4 ст.115, ст.116, ч.4 ст.97, ст.29 КЗпП України; ст.Ю Закону України «Про відпустки»; п.2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок на підприємстві, установі, організації», в звязку з чим в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП.

Суд , заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч 1 ст.41 КУпАП.

Як вбачається з акгу-перевірки № 25-17-044/743 та протоколу від 17.06.2011 року про адміністративне правопорушення № 25-03-044/743-646, керівником комунального лікувально-профілактичного закладу «Варвинська центральна районна лікарня» є головний лікар ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, керівник зобов'язаний виплачувати працівникам заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін, а тому він несе персональну відповідальність за невиконання та не дотримання вимог положень даної статті.

Обєктом правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.41 КУпАП, зокрема є і конституційні соціально-економічні права громадян на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальних виплат, закріплених статтями 43,46 Конституції України. Охорона та належне забезпечення прав і законних інтересів людини та громадянина, як найвищої соціальної цінності, є головним обовязком всіх державних органів.

Відповідно до положень ч.1 ст.41 КУпАП, складом адміністративного правопорушення, є порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, а також інші порушення вимог законодавства про працю.

Згідно ст.29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1)роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2)ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3)визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4)проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Відповідно до ч.4 ст.97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно ч.1, ч.4 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як вбачається з письмових пояснень, наданих ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.06.2011 року № 25-03-044/743-646, він зобовязується усунути допущені ним порушення в місячний термін.

В судовому засіданні ОСОБА_3 надав аналогічні пояснення щодо обставин вчиненого адміністративного правопорушення, які узгоджуються з іншими з встановленими фактичними обставинами, що підтверджуються матеріалами адміністративної справи, які були досліджені під час розгляду справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 25-03-044/743-646 від 17 червня 2011 року; актом перевірки № 25-17-044/743 від 14.06.2011 - 17.06.2011 року. Також ОСОБА_3 було надано довідку про усунення недоліків, зазначених в акті-перевірки № 25-17-044/743 та протоколі від 17 06.2011 року про адміністративне правопорушення № 25-03-044/743-646 /а.с.9/.

У відповідності до ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Обставин, що помякшують відповідальність за вчинення адміністративного.правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП є щире розкаяння у вчиненому.

Обтяжуючих відповідальність обставин, передбачених ст. 35 КУпАП, під час розгляду справи не встановлено. . г

Згідно положень ст. 24 та ч.1 ст.41 КУпАП за вчинення даного адміністративного правопорушення може бути застосований такий вид адміністративного стягнення як штраф.

У відповідності до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан обставини що помякшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 Миколайовича за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч,1 ст.41 КУпАП, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік та соціальне положення, ступінь його вини, наявність помякшуючої обставини - щире розкаяння винного, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, вчинення правопорушення в галузі охорони праці населення, вжиття особою, яка притягується до адміністративної відповідальності заходів щодо усунення зазначеного правопорушення та вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції статті, у виді штрафу.

Суд також вважає, що в даному випадку таке адміністративне стягнення, як штраф у розмірі 850 /вісімсот пятдесят/ гривень, буде достатнім та повністю досягне мети його застосування, у звязку з чим, суд не вбачає підстав для накладення стягнення у виді штрафу у максимальному розмірі

Керуючись ч. 1 ст.41, ст.ст. 221, 283-285 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП

ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень.

Розяснити правопорушнику, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізні як через пятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або опротестування такої постанови - не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або протесту без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч. 1 ст. 308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державно виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, п законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Варвинського районного суду В.Г. Павлов