Справа № 3-473/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2011 року ОСОБА_1

за участю прокурора - ПуцьТ.М.,

захисника-адвоката - «ОСОБА_1.,

особи-правопорушника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи № 3-473/2011 року, яка надійшла від прокуратури Варвинського району Чернігівської області відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

: громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2

Чернігівської області, вул. Жовтнева буд. 39, працюючого Брагинцівським сільським головою

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172'2 КУпАП,-

ВСТАНОВИВ:

.19 жовтня 2011 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172'2 КУпАП, прокурором Варвинського району Чернігівської області відносно ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне корупційне правопорушення. .

20.10.2011 року до Варвинського районного суду від прокуратури Варвинського району Чернігівської області надійшов протокол від 19 жовтня 2011 року про адміністративне корупційне правопорушення відносно ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172'2 КУпАП. . .

Як вбачається з адміністративного протоколу - Брагинцівський сільський голова ОСОБА_2, використовуючи службове становище та повязані з цим можливості, при виході у щорічну відпустку незаконно одержав матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі середньомісячної заробітної плати в сумі 2958 гривень 86 копійок, що суперечить вимогам ч.5 ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», яким передбачено, що посадовим особам місцевого самоврядування матеріальна допомога на оздоровлення при виході у відпустку виплачується у розмірі посадового окладу, який згідно додатку до постанови КМ України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов праці працівників органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів» у Брагинцівського сільського голови становить 2328 гривень, тим самим останній отримав матеріальну допомогу на оздоровлення при виході у відпустку у розмірі більшому, ніж передбачено вищезазначеними нормативно-правовими актами на 630 гривень 86 копійок, що не перевищує пять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, чим вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.172'2 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_1 факт чинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172'2 КУпАП, категорично заперечували, мотивуючи тим, що третьою сесією шостого скликання від 17.01.2011 року було прийнято рішення про те, що сільському голові делеговані сільською радою повноваження про виплату грошей на оздоровлення, а відтак розпорядження сільського голови від 29.07.2011 року за № 4 було видано у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства.

Під час судового засідання помічник прокурора Варвинського району наполягала на притягненні Брагинцівського сільського голови до адміністративної відповідальності за вчинення даного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172'2 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції статті.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи надані в розпорядження суду, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до внутрішнього переконання, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172'2 КУпАП.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.6 Закону України «Про засади запобігання протидії корупції» особам, зазначеним у пунктах 1-3 частини першої статті 4 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження та пов'язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди або у зв'язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі і неправомірно надавати перевагу фізичним або юридичним особам у зв'язку з підготовкою проектів, виданням нормативно - правових актів та прийняттям рішень, затвердженням (погодженням) висновків.

Положенням ч.1 ст.172'2 КУпАП визначено, що складом адміністративного правопорушення являється порушення особою встановлених законом обмежень щодо використання службових повноважень та пов'язаних з цим можливостей з одержанням за це неправомірної вигоди у розмірі, що не перевищує п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або у зв'язку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. .

Відповідно до ч. З ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 року № 2493-ІІІ, умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України:

Згідно ч.5 ст.21 вищевказаного Закону посадовим особам місцевого самоврядування надається щорічна відпустка тривалістю ЗО календарних днів, якщо законами України не передбачено тривалішої відпустки, з виплатою допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

У відповідності до п.2 п.п. З постанови КМ України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів виконавчої влади, органів прокуратури, суддів та інших органів» допомога для оздоровлення при наданні щорічної відпустки надається у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Виходячи з системного аналізу положень п.2 п.п. З, п.2 ч.6 вказаної постанови, голові сільської ради надано право у межах затвердженого фонду заробітної плати встановлювати працівникам апарату ради надбавки, доплати, здійснювати їх преміювання та надавати їм матеріальну допомогу у порядку та розмірі, установлених цією постановою, лише у межах затверджених видатків на оплату праці та прийняття відповідною радою рішення про зазначені виплати.

Враховуючи зазначене, допомога на оздоровлення в розмірі посадового окладу, передбачена статтею 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", є обов'язковою виплатою, а допомога на оздоровлення, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України може виплачуватися в розмірі, який не перевищує середньомісячної плати, за умови наявних коштів на оплату праці та прийняття відповідною радою рішення.

Згідно п.4 рішення третьої сесії шостого скликання Брагинцівської сільської ради від 17.01.2011 року, сільському голові було надано право виплачувати допомогу працівникам на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у відповідності до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»! Також п.4 зазначеного рішення Брагинцівської сільської ради сільському голові було делеговано право здійснювати лише щомісячне преміювання в розмірі встановленому для працівників виконавчого комітету ради згідно з постановою КМУ № 268 від 09.03.2006 року «Про впорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів прокуратури, судів та інших органів» /а.о.11-12/.

Тобто, ОСОБА_2, як сільському голові, рішенням сільської ради від 17.01.2011 року було надано право виплачувати допомогу працівникам на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у відповідності до ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а в розмірі встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268, здійснювати лише щомісячне преміювання.

З оглянутої в судовому засіданні копії розпорядження № 4 від 29 липня 2011 року про надання відпустки сільському голові, виданого Брагинцівським сільським головою /а.с.6/, останній, керуючись положенням ст.21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» надав розпорядження виплатити собі допомогу на оздоровлення не в розмірі посадового окладу, а в розмірі одної середньомісячної зарплати, порушивши порядок, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268.

Факт вчинення ОСОБА_2 даного адміністративного правопорушення підтверджується протоколом № 2 про адміністративне корупційне правопорушення від 19 жовтня 2011 року /а.с.1-4/, копією розрахункового листа на виплату за відпустку Брагинцівському сільському голові ОСОБА_2 /а.с.7/, копією розрахунково-платіжної відомості /а.с.8/, письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с.9-10/, довідкою, виданою Брагинцівською сільською радою 01.11.2011 року за № 03-30/319 /а.с.36/.

Суд, оцінюючи пояснення та доводи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника, надані в судовому засіданні, щодо категоричного невизнання вини та неправомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення, приходить до висновку, що вищевказані доводи не основані на належних доказах, нічим не підтверджуються і спрямовані на ухилення ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, факт наявності якого не викликає у суду жодних сумнівів.

Посилання захисника щодо правомірності дій ОСОБА_2 з підстав виконання останнім п.2.3.8. колективного договору, прийнятого зборами трудового колективу від 15.03.2011 року, судом також не може бути прийняте) до уваги, оскільки він є лише правовим актом локального характеру і жодним чином не спростовує факт допущеного головою Брагинцівської сільської ради адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст.23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.

Помякшуючих та обтяжуючих обставин у відповідності до ст.ст.34,35 КУпАП, не встановлено.

У відповідності до ст. ЗЗ КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують та обтяжують відповідальність.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1722 КУпАП, суд враховує характер вчиненого адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік та соціальне положення, ступінь його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність відомостей про попередні притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, за умов відсутності негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, вважаю за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень застосувати до ОСОБА_2 адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі ближчому до мінімального, передбаченому санкцією ч.1 ст.172 КУпАП.

Керуючись ч. 1 ст.172'2 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення; передбаченого ч.1 ст.172'2 КУпАП.

Накласти на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 /вісімсот пятдесяти/ гривень з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру - грошових коштів в сумі 630 /шістсот тридцять/ гривень 86 /вісімдесят шість/ копійок на користь держави.

Постанова судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно ст. 291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора. Апеляційна скарга, протест прокурора подаються до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Суддя Варвинського районного суду

Чернігівської області ОСОБА_4