Справа № 33-106/11Головуючий у 1-й інстанції Костів О.З.
Категорія - митний кодексДоповідач - Кунець І.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2011 р. м. Тернопіль

Суддя судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області Кунець І.М.,

з участю:

прокурора ОСОБА_1

особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності ОСОБА_2,

розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2010 року,-

В С Т А Н О В И В :

Постанововою Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.352 МК України і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді конфіскації в дохід держави компенсаційної вартості транспортних засобів, що були ввезені на територію України з порушенням митних правил.

Суд визнав доведеним, що директор Тз ОВ Поділля Транс ОСОБА_2 протягом березня-червня 2007 року вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України 13 - ти різних транспортних засобів з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митним органам України інвойсів, що містили неправдиві дані.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї ОСОБА_2 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки участі в судовому засіданні він не приймав, і тому не був своєчасно ознайомлений з прийнятим відносно нього рішенням та крім того, початково він помилково направив апеляційну скаргу на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2010 року до Львівського апеляційного адміністративного суду. Також просить вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду скасувати та закрити провадження у справі, мотивуючи тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки будь-яких дій щодо незаконного переміщення через митний кордон України транспортних засобів, перевірка по митному оформленню яких проводилась митницею, він не вчиняв.

Заслухавши ОСОБА_2, який повністю підтримав подану апеляційну

скаргу і, з мотивів наведених у ній, просить оскаржувану постанову Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2010 року скасувати та закрити провадження в справі, пояснив, що контракти на закупівлю були заключені ним по електронним носіям. За технікою по місцю їх знаходження були відправлені водії, які і отримали її з необхідними документами та доставили на митний термінал, де вона була розмитнена брокером. Так, що до інвойсів, представлених митниці, він жодного відношення немає. Вважає, що всі дані в інвойсах внесено правильно, оскільки вони відповідають контрактам. За англійську сторону, яка представила митниці інші дані, він відповідати не може, оскільки до цього не причетний. В протоколах і в постанові суду неправильно вказано, що митні платежі стягувалися з фактурної вартості техніки, оскільки в процесі розмитнення встановлювалася її митна вартість, що значно перевищувала фактурну вартість, і з неї були ним сплачені митні платежі. Тому збитків спричинено не було, прокурора, який постанову суду першої інстанції вважає законною та обгрунтованою, і тому просить залишити її без зміни, розглянувши матеріали справи та дослідивши доводи, викладені в апеляційній скарзі, приходжу до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Стаття 294 КУпАП встановлює десятиденний строк оскарження постанови суду з дня її винесення. При цьому повинно бути враховано, що стосовно особи дотримані вимоги ст.268, 285 КУпАП та ст. ст. 390 МК України, а саме, що справа була розглянута у присутності особи, або у відсутності, коли є дані про своєчасне її сповіщення про час і місце розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, а також протягом 3- х днів після оголошення постанови особі вручено або вислано її копію.

Як видно із протоколів судових засідань, постанови суду та матеріалів, справа розглядалася у відсутності ОСОБА_2, і в порушення ст. 285 КУG АП суд своєчасно не вислав йому копії постанови.

Фактично, копія постанови була отримана апелянтом 14 січня 2011 року, і 21 січня 2011 року ним була подана апеляційна скарга на неї .

Апеляційна скарга помилково адресована на імя Львівського апеляційного адміністративного суду, куди суд направив її разом з матеріалами справи. Після повернення матеріалів справи до Тернопільського міськрайонного суду разом з ухвалою про відмову у відкритті апеляційного провадження, яка винесена без участі ОСОБА_2, останнім подано апеляційну скаргу, адресовану апеляційному суду Тернопільської області.

Виходячи із наведених обставин вважаю, що ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови суду пропустив з поважних причин, а тому він підлягає поновленню, а апеляційна скарга розгляду.

Щодо суті апеляційної скарги, то як наведено вище справа була розглянута у відсутності ОСОБА_2, який згідно телеграм, що маються в справі і які поступили до суду 23.12.2010 року, просив суд перенести розгляд справи, в звязку з його хворобою, що було проігноровано. Це є порушенням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і відповідно до ст.268 КупАП , ст. ст. 390, 395 МК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім того, статтею 352 МК України передбачено відповідальність за дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним предметам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, чи одержаних незаконним шляхом, чи таких, що містять неправдиві дані.

За висновком суду, ОСОБА_2 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України транспортних засобів з приховуванням від митного контролю шляхом подання митним органам України документів (інвойсів), що містять неправдиві дані.

Як слідує з постанови Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2010 року такі дії ОСОБА_2 полягають у тому, що він, як директор TOB "Поділля-Транс" через уповноважену на декларування особу подав Тернопільській митниці до митного контролю та митного оформлення вантажної митні декларації, зовнішньоекономічний контракт, інвойси та інші необхідні документи на транспортні засоби, що були, ввезені на територію України уповноваженими товариством перевізниками і сплатив митні платежі, однак в подальшому було встановлено, що інвойси, які були використані перевізниками TOB "Поділля-Транс" під час перетину митного кордону, містять неправдиві дані в частині ціни купівлі-продажу цих транспортних засобів.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 безпосередньо вищевказані транспортні засоби не ввозив, митний кордон не перетинав і, відповідно, жодних документів, в тому числі і інвойсів, для перетину митного кордону митним органам не подавав.

У відповідності до чинних нормативно-правових актів України, які регламентують порядок здійснення зовнішньоекономічної діяльності, основним документом для проведення такої діяльності є зовнішньоекономічний контракт.

З матеріалів справи вбачається, що кожен із вищезазначених транспортних засобів TOB "Поділля-Транс" було придбано на підставі зовнішньоекономічних угод, укладених з компанією "Eastern European Haulage LTD (Великобританія). При цьому, ціна і загальна сума контракту у всіх випадках співпадає з ціною, вказаною у інвойсі на кожен транспортний засіб, придбаний у вказаної компанії українським контрагентом.

В основу доведеності вини ОСОБА_2 судом першої інстанції покладено лист митної служби "Великобританії" від 22 березня 2010 року, у якому зазначено про відмінність ціни продажу транспортних засобів вказаної в інвойсах, які перевізники представляли при перетині митного кордону та в інвойсах, наявних у компанії-продавця транспортних засобів.

Разом з тим, жодних даних, які б ставили під сумнів достовірність укладених ОСОБА_2 зовнішньоекономічних контрактів, на підставі яких здійснювалося придбання вищевказаних транспортних засобів, в даному листі, як і в цілому у матеріалах справи, немає.

Крім того, лист, яким суд аргументує доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні порушення митних правил містить інформацію, з якої слідує, що директор компанії, в якої TOB "Поділля-Транс" придбало транспортні засоби, підтвердив автентичність свого підпису та печатки його компанії на рахунках-фактурах, що були предметом перевірки Тернопільської митниці. При цьому, цей факт як Тернопільською митницею, так і судом першої інстанції під сумнів не ставиться. Таким чином, вказаний документ містить суперечливі відомості, які не були належним чином досліджені і за умови відсутності інших доказів, які б з достовірністю вказували на наявність неправдивих відомостей в документах, які перевізники надавали при перетині митного кордону, а також участі в цих діях ОСОБА_4, не може бути належним доказом вини останнього у вчиненні правопорушення.

Розглядаючи дану адміністративну справу, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що в матеріалах перевірки проведеної Тернопільською митницею, в протоколах про порушення митних правил, як і в цілому у матеріалах справи, не наведено жодних мотивованих доводів на предмет того, які саме дії вчинив ОСОБА_4, що були спрямовані на незаконне переміщення транспортних засобів через митний кордон України і в чому саме полягала його участь щодо наявності документів, які містять неправдиві дані.

З огляду на це, місцевий суд залишив поза увагою і належним чином не дослідив умови зовнішньоекономічних контрактів, на підстав яких були придбані і ввезені на територію України транспортні засоби. Зокрема те, що всі транспортні засоби компанією-продавцем поставлялися на умовах DAF. Згідно міжнародних правил Інкотермс, в редакції 2000 року умови доставки DAF означають доставку до кордону. За змістом цих міжнародних правил, при таких умовах доставки продавець доставляв товар (в даному випадку транспортні засоби) до кордону, попередньо здійснивши в себе його експортне оформлення. В місці доставки продавець передає перевізнику всі документи на товар і на підставі цих документів проводиться перетин митного кордону.

Саме таким чином і на підставі таких документів, що були передані компанією-продавцем, здійснювався перетин митного кордону перевізниками TOB "Поділля-Транс", а тому виходячи з аналізу вищенаведених обставин, вважаю, що питання безпосередньої участі ОСОБА_4 в незаконному переміщенні транспортних засобів через митний кордон України є недоведеним .

Крім того, як в протоколах, так і в постанові суду, наведено дані про те, що митні платежі сплачувалися із фактурної вартості цих транспортних засобів, чим занижено їх поступлення, що не відповідає дійсності. Згідно даних митниці та розрахунку, зробленому ОСОБА_2, наданих суду апеляційної інстанції, в процесі розмитнення встановлювалася митна вартість транспортних засобів, з чого і сплачувалися митні платежі, і їх недобору в загальному не допущено. Наоборот, по всіх 13 - ти одиницях техніки їх сплачено більше, ніж вони були б оплачені згідно вартості, вказаної в довідці Англійської сторони майже на 8 тисяч грн..

Згідно з дизпозицією статті 352 МК України об'єктивна сторона складу правопорушення, за яке ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності, характеризується діями, спрямованими на приховування переміщеного товару, що спричиняє певні негативні наслідки, а суб'єктивна сторона лише прямим умислом, доказів про що митним органом не надано і судом першої інстанції не здобуто.

Виходячи із наведеного, в діях ОСОБА_2, відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 352 МК України

Таким чином, митним органом та судом допущена неповнота при зясуванні обставин справи, що мають істотне значення для встановлення істини у справі, допущено істотні порушення чинного законодавства, які істотно вплинули на правильність вирішення справи щодо ОСОБА_2, що є безумовною підставою для скасування постанови із закриттям провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 352 МК України.

Керуючись ст.ст. 7, 23, 247, 293, 294 КУпАП, 393, 395 МК України ,

П О С ТА Н О В И В :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2010 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Остаповичазадовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2010 року скасувати, а провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 352 МК України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5