Справа № 33-557/11 Головуючий у 1 інстанції: Гириг С.В
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2011 року. Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1,

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.204-1 КУпАП за апеляцією адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2011 року,

встановив:

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2011 року

МАРІАМ ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка ОСОБА_4, громадянка ОСОБА_4, афганка, не працююча, одружена, без певного місця проживання

визнаний винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, і на неї накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі три тисячі чотириста гривень.

ОСОБА_5. визнана винною у тому, що вона28 травня 2011 року, об 11 год. 10 хв., у групі осіб з громадянином ОСОБА_4 Джасімом вчинила спробу незаконного перетину Державного кордону з України в ОСОБА_6 поза пунктами пропуску через Державний кордон на напрямку 600 прикордонного знаку та була затримана прикордонним нарядом від прикордонного поста "Салащі" відділу прикордонної служби "Грушів" Львівського прикордонного загону на відстані близько 1200 м від лінії державного кордону. Того ж дня вказану вище громадянку було доставлено в приміщення прикордонного посту "Салаші" відділу прикордонної служби "Грушів", де на підставі п.14 ст.20 Закону України "Про Державну прикордонну службу України" та ст.263 КУпАП України її було затримано в адміністративному порядку на строк до розгляду справи суддею. Таким чином вона вчинила правопорушення, передбачене ч.2 ст.204-1 КУпАП.

На вказану постанову адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, дану постанову скасувати, та закрити провадження у справі. Свої вимоги мотивує тим, що постанова суду прийнята з порушенням процесуальних норм. ОСОБА_3 у встановлені законом строки звернулась до міграційної служби із заявою про надання статусу біженця, згідно з вимогами ч.1 ст.9 Закону України "Про біженців", зареєструвала своє місце проживання і легально перебуває в Україні. Вважає, що санкція ч.3 ст.204-1 КУпАП не поширюється на випадки прибуття в Україну іноземців з метою набуття статусу біженця, якщо вони у встановлений законом термін звернулись до відповідних органів. Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження, то він пропущений, оскільки ОСОБА_3 не володіє українською мовою, а договір з адвокатом про надання юридичної допомоги був укладений з запізненням.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляції, заслухавши пояснення адвоката на підтримання поданої апеляції, суд вважає, що слід поновити строк подачі апеляції на постанову судді, оскільки такий пропущено з поважних причин, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення адвоката щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Враховуючи наведене, суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений адвокатом ОСОБА_2 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про незаконність постанови судді, неповноту з'ясування обставин, оскільки висновок судді підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП дав належну оцінку й навів у постанові.

Мотиви наведені в апеляції спростовуються самими ж показами ОСОБА_3, даними в судовому засіданні суду першої інстанції, де вона визнала вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та пояснила, що намагалась, з допомогою невідомої особи виїхати до Німеччини, візи для перетинання кордону у сторону ОСОБА_6 у неї не було.

Крім цього вина ОСОБА_3 стверджується зібраними по справі доказами, а саме протоколом серії ЗхРУ № 027031 (а.с.1), протоколом про адміністративне затримання (а.с.2), схемою району місцевості порушення державного кордону на ділянці ВПС "Грушів" (а.с.3), рапортами від 28.05.2011 року (а.с.4,5).

При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП повно і всебічно з'ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи, створив необхідні умови для здійснення особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, наданих їй прав, а тому доводи апелянта про порушення при розгляді справи суддею вимог закону та порушення його прав є безпідставними.

Суд не бере до уваги твердження захисника про те, що ч.3 ст.204-1 КУпАП поширюється на дії, які вчинила ОСОБА_3. Адже як випливає зі змісту вказаної частини ст.204-1 КУпАП, вона поширюється на випадки повернення в Україну без встановлених документів громадян України, які стали жертвами злочинів, пов'язаних з торгівлею людьми, а також на випадки прибуття в Україну іноземців чи осіб без громадянства з метою отримання притулку або набуття статусу біженця, якщо вони в установлений законом термін звернулися до відповідних органів державної влади щодо надання їм притулку чи статусу біженця.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у вигляді штрафу в розмірі три тисячі чотириста грн. в дохід держави накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.33 КУпАП: відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушника, ступеню її вини та з врахуванням відсутності обставин, що пом'якшують та обтяжують відповідальність.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови судді немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Поновити адвокатові ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2001 року відносно ОСОБА_3.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 30 травня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.204-1 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя:

Оригінал постанови.