Справа № 3-140/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2011 року Іванівський районний суд Херсонської області

Суддя Іванівського районного суду Херсонської області Крисанова В.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, особу встановлено на підставі паспорту серії МР 210509, виданого Іванівським РВ УМВС України в Херсонській області 13 березня 2007 року, громадянина України, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, до адміністративної відповідальності протягом року не притягувався, притягується за ст.185 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

На ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за те, що він 11 березня 2011 року о 12 год. 30 хв. по вулиці Енгельса в смт.Іванівка, Херсонської області не виконав законні вимоги працівників міліції, тим, що намагався втекти, на зауваження не реагував, припинив свої дії лише після застосування до нього спеціальних засобів, спровокував бійку з співробітниками міліції, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.185 КУпАП.

ОСОБА_1 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення пояснив, що намагався втекти від співробітників міліції та вчинити сварку.

При розгляді справи в суді ОСОБА_1 пояснив, що протягом трьох місяців не проживає зі своєю дружиною, давно не бачив сина. Коли він зустрів дружину з сином на ринку 11 березня 2011 року, то мирно взяв дитину з коляски на руки, дружина не заперечувала, а її мати вчинила галас, що він викрав дитину та побігла дзвонити до міліції. Приїхали працівники міліції, він ще спілкувався зі своєю дружиною, ніяких протиправних дій не вчиняв. Працівники міліції запросили його до автомашини для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Він сказав, що ніяких протиправних дій не вчиняв і відмовився сісти в автомобіль. Тоді два співробітника міліції взяли його під обидві руки і почали насильно вести до автомобіля. Він відмахнувся від них, після чого вони наділи на нього наручники.

Із пояснень ОСОБА_2 в міліції вбачається, що ОСОБА_1 одружений на його дочці ОСОБА_3, 11 березня 2011 року близько 12 год. йому стало відомо про те, що ОСОБА_1 забрав у дочки дитину, тим що вирвав її з коляски та втік з нею в невідомому напрямку. Він пішов на ринок шукати ОСОБА_1 та знайшов його з дитиною біля банку, де останній віддав дитину і сказав, що погуляв з нею. Дочка повідомила міліцію і коли прибули співробітники міліції, то підійшли до ОСОБА_1, який почав тікати від них, не зважав на їх вимоги, намагався спровокувати їх на бійку та виражався нецензурною лайкою, припинив свої дії після того, як був затриманий та доставлений до міліції.

Пояснення свідка ОСОБА_2 в частині, що стосується дій ОСОБА_1 та співробітників міліції не відповідає даним протоколу про адміністративне правопорушення. В протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився виконати законну вимогу співробітників міліції, тим що намагався втекти від них, на зауваження не реагував, припинив свої дії лише після застосування спеціальних засобів, в ході конфлікту ОСОБА_1 спровокував бійку з співробітниками міліції, в поясненнях свідка ОСОБА_2 вказано, що ОСОБА_1 намагався спровокувати співробітників міліції на бійку.

Із пояснень ОСОБА_1 видно, що він 11 березня 2011 року зустрів на ринку свою дружину з дитиною та тещу, взяв на руки дитину з коляски. Теща почала кричати та вимагала покласти дитину до коляски. Він сказав, що побуде з дитиною деякий час і поверне. Тоді до нього підійшов тесть і він віддав йому дитину.

Статтею 185 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі працівника міліції при виконанні ним службових обов'язків.

Відповідно до п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 червня 1992 р. № 8 (зі змінами, внесеними постановою від 3 грудня 1997 р. № 12) «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоровя, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обовязків у звязку з його участю в охороні громадського порядку або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Слід мати на увазі, що адміністративна відповідальність за названою статтею натає за відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи. На відміну від злісної непокори, передбаченої ст.185 КУпАП, вчинення опору полягає в активній фізичній протидії здійсненню працівником міліції обовязку по охороні громадського порядку. Такі дії утворюють склад злочину, передбачений ст. 342 КК України.

Згідно п.1 та п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України від 20 грудня 1990 року N 565-XII «Про міліцію» (далі Закон від 20 грудня 1990 року) міліція для виконання покладених на неї обовязків має право вимагати від громадян, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці зупинки усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим законом заходи примусу; викликати громадян у звязку з матеріалами, що знаходяться в її провадженні, у разі ухилення без поважних причин від явки за викликом піддавати їх приводу в установленому законом порядку.

В протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, яке правопорушення вчинив ОСОБА_1, також про те хто звертався в міліцію, суть заяви, чи реєстрована вона в установленому законом порядку, які необхідні для того, щоб дати належну оцінку діям ОСОБА_1 та працівникам міліції.

Із матеріалів даної справи видно, що ОСОБА_1 є батьком дитини, має з дружиною рівне право щодо дитини на безперешкодне спілкування з нею, відповідно до ст. 141 та ст. 153 Сімейного кодексу, користуючись своїми правами в присутності матері дитини взяв дитину з коляски та спілкувався з нею. Батьки дитини, відповідно до ст. 151 Сімейного кодексу, мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані необхідні для вирішення справи, а саме: наявність в міліції матеріалів, зареєстрованих в установленому законом порядку, про вчинені ОСОБА_1 дії, чи утворюють вони склад адміністративного правопорушення, в чому полягає суть вимог співробітників міліції до ОСОБА_1, пояснення дружини ОСОБА_1, а пояснення свідка ОСОБА_2 не відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення, то вважаю, що у співробітників міліції не було підстав затримувати ОСОБА_1, який не вчиняв ніякого правопорушення. За таких обставин притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 221, п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.185 КупАП закрити в звязку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Іванівський районний суд Херсонської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя:ОСОБА_4