Дата документу Справа №
Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33-124/ 2011 Головуючий в 1 інстанції
Категорія ст. 130 ч.2 КУпАП ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2011 року м. Запоріжжя

Суддя апеляційного суду Запорізької області Шаповал О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду, у присутності ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватний підприємець, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, за ст. 130 ч.2 КУпАП,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою судді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2011 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.2 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 /два/ роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Як вбачається з постанови, ОСОБА_2, раніше притягнутий до адміністративної відповідальності 15.11.2010 року за ст. 130 ч.1 КУпАП до штрафу в розмірі 2550 грн., 04.01.2011 року о 18 годині 00 хвилин в м.Гуляйполе Гуляйпільського району Запорізької області по вул. Петровського керував автомобілем Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного спяніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

В апеляційній скарзі на постанову судді Кандиболовський І.О. вказує на її незаконність та необґрунтованість, оскільки суд не дослідив всі обставини справи, не дав оцінки доказам по справі, відмовив у його клопотанні про перенесення розгляду справи для вивчення матеріалів та надання правової допомоги, протокол було складено безпідставно, не було перевірено, чи був він в нетверезому стані, судом не були допитані свідки, не перевірив письмові пояснення свідків. Просить постанову суду скасувати, провадження по справі закрити.

У судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу і просить її задовольнити з підстав, в неї наведених, і пояснив, що був тверезий, у звязку з чим не було підстав для проходження огляду на стан спяніння.

Справа в апеляційному порядку розглядається в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, доводи, наведені у апеляційній скарзі, заслухавши апелянта, приходжу до висновку, що апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а постанова суду без змін з наступних підстав.

При розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення суд дослідив всі обставини справи, вислухав ОСОБА_2, який не визнав себе винним та правомірність складання у відношенні нього протоколу, працівника ВДАІ ОСОБА_3 стосовно обставин, викладених ним у протоколі, дав їм правову оцінку і дійшов до висновку про винність ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки без оплатного вилучення транспортного засобу, що не виходить за межі стягнень, передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення складений у відповідності з вимогами ст. 256 КУпАП /а.с.3/, що в апеляційній скарзі не оскаржується. Наявність ознак спяніння та відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння в протоколі зафіксовані у присутності другого інспектора ВДАІ /а.с.4/ та свідка ОСОБА_4, що не викликає сумніву і в апеляційній скарзі в цій частині не спростовується.

Згідно постанови Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 15.11.2010 року ОСОБА_2 вже притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП за відмову 26.10.2010 року від проходження огляду на стан спяніння /а.с.9/.

Виходячи з викладеного, погоджуюсь з висновками суду першої інстанції про винність ОСОБА_2 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного спяніння, і яка протягом року повторно вчинила аналогічне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП, і при цьому враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують покарання, що судом першої інстанції дотримано, накладене на апелянта стягнення є мінімальним з передбачених ч.2 ст.130 КУпАП.

Таким чином не вбачаю підстав для скасування постанови суду першої інстанції по справі з закриттям провадження по справі, як вказано в апеляційній скарзі.

Не дають таких підстав і доводи, викладені в апеляційній скарзі, які не обгрунтовані конкретними доказами і не відповідають матеріалам справи.

Матеріали справи не містять даних про подання апелянтом до суду першої інстанції клопотань про допит свідків, або дослідження додаткових доказів, що вказує на необгрунтованість апеляції в цій частині.

Згідно діючого Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України від 17.12.2008 року за №1103, на яку іде посилання в апеляційній скарзі, передбачено, що огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані спянінні /п.2/. І тому посилання в апеляційній скарзі на п.4 вказаного порядку щодо огляду з участю свідків, є безпідставними.

Обставини стосовно правомірності притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, на що вказано апеляційній скарзі, не має відношення до рішення по справі, тому не перевіряються і до уваги не приймаються.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову суді Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 130 ч.2 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Запорізької області ОСОБА_5