Справа № 33-6/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ст.130 ч.3 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції - Живоглядова І.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року січня 10 дня Судова палата у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Живоглядової І.К.,

за участі особи, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2010 у справі про адміністративне правопорушення, якою він, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, не

працюючий, мешкає у м. Дніпропетровську по вулиці Семафорна, 48/91, -

підданий стягненню за ч.3 ст.130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля «Фольксваген Гольф», державний номер НОМЕР_1, -

В СТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 23.08.2010 о 00 годині 15 хвилин у м. Дніпропетровську по вул. Космічна по спуску Тольяті, керував автомобілем «Фольксваген Гольф», державний номер НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного спяніння: зіниці очей не реагують на світло, невиразна мова. На вимогу працівника міліції водія було оглянуто в ОНД. Правопорушник двічі на протязі року піддавався адміністративному стягненню, чим порушив вимоги пункту 2.9-А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.130 КУпАП.

В апеляції ОСОБА_2 вказує на те, що не згодний з постановою судді в частині оплатного вилучення транспортного засобу, так як автомобіль не належить йому на праві приватної власності, автомобіль являється власністю його матері ОСОБА_3, а він тільки має право на керування автомобілем та просить постанову судді змінити в частині призначеного адміністративного стягнення, виключивши оплатне вилучення автомобіля.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляції та пояснив, що автомобіль йому не належить, а являється власністю його матері, просив постанову судді змінити в частині оплатного вилучення транспортного засобу, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість постанови судді в межах апеляційної скарги, дійшов висновку, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.

За розгляду справи під час проведення засідання допущених суддею порушень ст.ст.279, 280 КУпАП не вбачається, і докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст.252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для її вирішення, суддя з наведенням відповідних мотивів встановив, згідного з істиною, правильно кваліфікувавши вчинене особою за ч.3 ст.130 КУпАП.

Згідно з ст.28 КУпАП оплатне вилучення застосовується до тих предметів, які стали знаряддям вчинення або безпосереднім обєктом адміністративного правопорушення, і полягає в примусовому вилученні такого предмету за рішенням суду і наступній його реалізації (продажу) з передачею вирученої суми власникові з відрахуванням витрат по реалізації вилученого предмета, що забезпечує дотримання обмежень права власності за ч.7 ст. 41 Конституції України, за якою використання власності, серед іншого, не може завдавати шкоди правам та свободам громадян, інтересам суспільства.

Суспільні відносини з приводу дорожнього руху і його безпеки врегульовані нормами права відповідно до Закону України «Про дорожній рух»з метою захисту життя та здоровя громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху, досягнення якої, безсумнівно, становить загальний інтерес суспільства. Відповідно, належить визнати, що досягнення цієї мети стає неможливим на стільки, на скільки безпечне пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів ставиться під загрозу безконтрольною експлуатацією механічних транспортних засобів, яка відноситься до джерел підвищеної небезпеки, що визначає співвідношення пропорційності адміністративних заходів, що застосовуються, з метою забезпечення загального інтересу суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи, правопорушник керував автомобілем, наданий йому власником, у вільному користуванні.

Обираючи вид і міру стягнення, суддя врахував нехтування обовязками водія, що свідчить про явно зневажливе ставлення порушника до правил користування наданим спеціальним правом, на протязі року був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, характеризуючи вчинене порушення як грубе, що є підставами для призначення визначеного ст.30 КУпАП виду стягнення, а також врахував суспільну небезпечність адміністративного проступку, який посягає на безпеку дорожнього руху, необхідний виховний вплив та всі інші зазначені ст.33 КУпАП обставини та наклав відповідно до ст.ст.30, 130 КУпАП стягнення, яке відповідає вимогам ст.23 КУпАП і є справедливим, будучи достатнім і необхідним для виховання особи.

З урахуванням наведеного, встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що доводи апеляції свого підтвердження не знайшли, будучи повністю спростованими висновками, якими вмотивована постанова судді, що винесена законно і обгрунтовно, а тому перегляду (зміні чи скасуванню) не підлягає.

Керуючись ст.ст.7, 252, 294 КУпАП, судова палата,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.09.2010 про накладення на ОСОБА_2 стягнення за ч.3 ст.130 у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки з оплатним вилученням транспортного засобу «Фольксваген Гольф», державний номер НОМЕР_1 без змін.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду І.К.Живоглядова