Справа № 3-6711/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2011 року м.Рівне

Рівненський міський суд в особі судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Цимбалюк А.І.

прокурора Урбановича Р.М.

ОСОБА_1 особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в місті Рівне справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України, про притягнення до адміністративної відповідальност і ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого на посаді першого заступника голови Рівненської обласної ради, за ч.2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

28 листопада старшим оперуповноваженим в ОСОБА_3 МВС України капітаном міліції ОСОБА_4 було складено адміністративний протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 172-4 КУ ПАП, щодо першого заступника голови Рівненської обласної ради ОСОБА_1 ( далі - протокол) .

Як зазначено у цьому протоколі, ОСОБА_1 перебуваючи на посаді першого заступника голови Рівненської обласної ради, будучи державним службовцем 2 категорії 3 рангу одночасно перебував засновником ППФ САВА, входив до складу органу управління і володів корпоративними правами на управління підприємством, чим порушив обмеження щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, передбачені п.2 ч.1 ст. 7 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, за що передбачена відповідальність ч.2 ст. 172-4 КУпАП.

В протоколі також зазначено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців, а також згідно статуту ППФ САВА, ОСОБА_1 являвся засновником ППФ САВА, з розміром внеску до статутного фонду 20000 грн, а оскільки відповідно п.6.1 Розділу 6 Статуту ППФ САВАзасновник визначає порядок розподілу прибутку, форми та розміри оплати праці власних працівників, то ОСОБА_1 мав корпоративні права на управління господарською діяльністю ППФ САВА.

Згідно протоколу, ОСОБА_1, працюючи на посаді першого заступника голови Рівненської обласної ради, не припинив участь у складі засновників ППФ САВА, яке має на меті одержання прибутку, залишився у складі органу управління ППФ САВА і володів корпоративними правами, то своїми діями він вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-4 КУпАП.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, висновок прокурора Урбановича Р.М., дослідивши додані до протоколу документи, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.172-4 КУпАП, відсутній.

Частиною 2 ст. 172-4 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення особою встановлених обмежень щодо входження до складу органу управління чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку( крім випадків, коли особа здійснює функції з управління акціями( частками, паями), що належать державі, та представляє інтереси держави в раді товариства ( спостережній раді) ревізійній комісії господарського товариства).

Згадані у ч.2 ст. 172-4 КУпАП обмеження встановлені у п.2 ч.1 ст. 7 Закону України Про засади запобігання та протидії корупції, який набрав чинності з 01 липня 2011 року.

В протоколі, з посилання на те, що ОСОБА_1 є засновником ППФ САВА, зроблено висновок, що ОСОБА_1 входить до складу органів управління.

З таким висновком суд погодитись не може.

За змістом п.2 ч.1 ст. 7 Закону України Закону України Про засади запобігання та протидії корупціїта ч.2 ст. 172-4 КУпАП обмеження стосуються лише входження до складу органу управління чи наглядової ради підприємства чи організації. При цьому під органом управління слід розуміти виконавчий орган, який має певний склад і може бути колегіальним ( правління, рада директорів, дирекція, тощо) або одноособовим ( директор, голова, тощо).

Однак, склад органів управління приватним підприємством чинним законодавством України не визначено, на відміну від складу органів управління господарськими товариствами (ст. 23 ЗУ „Про господарські товариства), до яких приватне підприємство не відноситься (ч.3 ст.1 ЗУ „Про господарські товариства).

Єдиним документом, який визначає субєктів (не органів), що можуть здійснювати управління ПП-фірмою „САВА, є його статут, який, однак, не є актом законодавства.

Так, у відповідності до п.6.1. статуту, „засновник здійснює права по управлінню підприємством..., а не входить до складу органу управління чи являє собою такий орган. Отже, управляти ПП-фірма „САВА є правом, а не обовязком засновника, яке слідує із наявних у нього корпоративних прав. Останні ж, як і повноваження власника, визначені п.6.1. статуту, було передано в управління ОСОБА_2 за договором від 01.01.10 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі - Управитель).

Відповідно до вказаного договіру управління майновими правами, ОСОБА_1 передав Управителеві на визначений цим Договором строк в управління майнові права, визначені п.1.2. Договору (далі Майнові права), а Управитель зобов'язався за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах вказаної Установником управління особи (далі - Вигодонабувача), яким за Договором виступила ОСОБА_5

Згідно п.1.2. Договору управління майном, майновими правами, що передані ОСОБА_1 Управителеві, є будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування) ОСОБА_1 на частку у статутному капіталі Приватного підприємства-фірма „САВА, що складає 100% статутного капіталу та є еквівалентною 20 000, 00 грн., а також інші специфічні відчужувані права, повязані із такою часткою, та права вимоги, у тому числі, але не виключно:

- брати участь у розподілі прибутків Приватного підприємства фірма „САВА (далі Підприємство);

- отримувати частку прибутку Підприємства у вигляді дивідендів;

- отримувати частку вартості майна Підприємства, у разі його ліквідації, яка має бути пропорційною розміру частки Установника управління, які належать йому на момент ліквідації Підприємства;

- за письмовою згодою Установника управління, розпоряджатися його часткою у статутному капіталі Підприємства, зокрема, - продавати, передавати, відчужувати іншим способом у порядку, визначеному чинним законодавством та статутом Підприємства;

- будь-які інші, без винятку, Майнові права, що входять до складу права власності Установника управління на частку у статутному капіталі Підприємства, у тому числі, згідно п.6.1. статуту Підприємства, - повністю управляти підприємством, вносити зміни та доповнення до статуту, вирішувати питання про реорганізацію та ліквідацію Підприємства, створювати, реорганізовувати та ліквідовувати підприємства, філії, представництва, затверджувати їх статути та положення.

Згідно ч.1 ст. 1029, ч.1 ст. 1030 ЦК України, за договором управління майном (майновими правами) одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

На період дії договору управління власник майнових прав позбавляється права входити до складу органу управління підприємством (якщо такий орган існує) чи управляти підприємством, так як з моменту укладення такого договору - це абсолютна строкова компетенція управителя, яка є відплатною. Будь-які спроби власника втрутитись у договірну діяльність управителя можуть стати підставою для відшкодування ним управителеві збитків, у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) плати за управління майновими правами, в порядку ч.2 ст. 22 ЦК України.

Отже, управляти корпоративними правами засновника ПП-фірма „САВА та самим підприємством, внаслідок укладення договору, стало договірним обовязком ОСОБА_2 як управителя, а не правом, як це було у ОСОБА_1 як засновника.

У відповідності до ч.1 ст.1029 ЦК України, управитель діє від власного імені, а не від імені установника управління.

Згідно п.4 ст. 1033 ЦК України, управитель діє без довіреності, так як діє від власного імені та не у інтересах установника управління, а у інтересах вказаної ним особи, якою є вигодо набувач, визначений договором.

Згідно ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права- це права особи, частка, якої визначається у статутному капіталі( майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку ( дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 167 ГК України, володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом.

Частиною 2 ст. 167 ГК України також передбачено, що Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та / або їх здійснення. Однак, п.2 ч.1 ст.7 ЗУ Про засади запобігання і протидії корупції подібних обмежень не містить, оскільки не обмежує право особи бути засновником ( учасником) чи акціонером підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку, а лише забороняє входити до складу органів управління чи наглядової ради таких підприємств або організацій.

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що протягом 01.01.10-28.11.11 Договір управління, про який йшлося вище, виконувався у повному обсязі, - права, віднесені статутом ПП-фірма „САВА до компетенції засновника (власника) підприємства ОСОБА_1 не реалізовувались. Натомість, управління його часткою та всіма похідними від неї правами зійснювалось ОСОБА_2 від її власного імені.

В судовому засіданні встановлено, що керівництво ПП-фірма „САВА, від дня утворення останнього, здійснювалось його одноосібним виконавчим органом Директором, яким з 28.01.2002 є ОСОБА_6. Згідно інформації, наданої ОСОБА_6 як директором ПП-фірма „САВА у відповідь на письмове звернення ОСОБА_1, чистий прибуток ПП-фірма „САВА, отриманий у період з 2010 по 2011 рр., залишився у власності ПП-фірма „САВА, не виплачувався у якості дивідендів, оскільки, за вказівкою ОСОБА_2, яка в цей час виступала довірчим управителем, у повному обсязі був задіяний у подальшій господарській діяльності ПП-фірма „САВА. Рішення про виплату дивідендів у вказаний період не приймались. Наглядова рада на ПП-фірма „САВА не створювалась.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не вчиняв корупційного правопорушення, передбаченого п.2 ч.1 ст.7 Закону України „Про засади запобігання та протидії корупції від 07.04.11 року, ч.2 ст.172-4 КУпАП, оскільки, з 01.01.2010, шляхом укладення Договору управління, повністю усунув себе, строком на 5 років, від участі в управлінні своєю часткою у статутному капіталі ПП-фірма „САВА, а, відтак, і від можливості управляти справами ПП-фірма „САВА, одержувати частину прибутку від діяльності останнього, передавши будь-які можливі повноваження, повязані із цим, в тому числі і ті, що визначені п.6.1. статуту ПП-фірма „САВА, іншій особі ОСОБА_2

Що стосується перебування ОСОБА_1 у складі органу управління ПП-фірма „САВА, слід зазначити, що поняття та перелік органів управління юридичною особою, яка діє в організаційно-правовій формі приватного підприємства, чинним законодавством України не визначено. Норми антикорупційного матеріального та процесуального права є імперативними та не підлягають розширеному тлумаченню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 починаючи із вступу на свою посаду ( першого заступника голови Рівненської обласної ради ) , реалізував право управляти ПП-фірма „САВА, крім того, не встановлено, що він, увійшов до органу управління ПП-фірма „САВА, поняття такого органу та його правовий статус не передбачені жодним нормативно-правовим актом.

Натомість, матеріалами справи підтверджується той факт, що всі, без винятку, права власника було передано ОСОБА_2, яка, у відповідності до чинного законодавства України, як довірчий управитель діє від свого власного імені, а не від імені установника управління, яким є ОСОБА_1

Така обставина є факультативною, оскільки відсутність договору управління, жодним чином, не свідчила про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п.2 ч.1 ст.7 Закону України „Про засади запобігання та протидії корупції, ч.2 ст.172-4 КУпАП, із підстав описаних вище.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що протокол, який був вручений ОСОБА_1 та протокол про порушення ч.2 ст. 172- 4 КУпАП, який наявний в матеріалах справи про адміністративне правопорушення є різними за своїм змістом, так, протокол, який було вручено ОСОБА_1 оформлено із порушенням вимог чинного законодавства України щодо форми такого протоколу, зокрема, - протокол не затверджено Першим заступником начальника ГУБОЗ МВС України ОСОБА_7, який у тексті протоколу значиться як особа, яка повинна його затвердити, а в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вже протокол затверджено, однак дата вказана 29.11. 2011 року і написана простим олівцем, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ст.247, ст. 283, ст. 284, ст. 294 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 172-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_1 закрити у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим , його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя Н.Г.Кучина