Апеляційний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2011 року м.Житомир

головуючого судді Прокопчука С.М.

з участю

прокурора

адвоката ОСОБА_1

правопорушника ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляцією ОСОБА_2 на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2011 року, -

в с т а н о в и в:

зазначеною постановою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючого сільським головою Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району, Житомирської області, одруженого, раніше до адміністративної, кримінальної відповідальності не притягався, -

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 ч. 2 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 555 (дві тисячі пятсот пятдесят пять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави отриману ним неправомірну вигоду у розмірі 3 999 (три тисячі девятсот девяносто девять) грн. 40 копійок.

Згідно постанови суду ОСОБА_2 визнаний винним в тому, що він, будучи сільським головою с. Великий Молодьків Новоград-Волинського району, уповноваженою особою на виконання функцій держави, посадовою особою органів місцевого самоврядування 4 категорії 8 рангу, порушив обмеження передбачені п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», щодо використання службових повноважень та повязаних з цим можливостей з одержанням за це неправомірної вигоди при наступних обставинах: в період липня-серпня 2011 року, використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби та в порушення вимог п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», п. 2.4 Положення про преміювання працівників апарату сільської ради, умисно, з корисливих мотивів відповідно до розпоряджень сільського голови Великомолодьківської сільської ради № 72 від 18.07.2011 року, № 75 від 21.07.2011 року та № 84 від 22.08.2011 року, які сам особисто підписав, без відповідного рішення сесії Великомолодьківської сільської ради отримав за липень 2011 року матеріальну допомогу в сумі 3450 грн., премію в сумі 292,60 грн. та премію за серпень 2011 року в сумі 253, 80 грн. Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» ОСОБА_2 являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, та в порушення п. 1 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону використав свої службові повноваження з метою одержання неправомірної вигоди в розмірі, що не перевищує 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто своїми діями сільський голова Великомолодьківської сільської ради ОСОБА_2 вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

На вказану постанову ОСОБА_2 внесено апеляцію, в якій він просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити в звязку з відсутністю в його діях складу корупційного діяння. В обґрунтування наводить те, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, винесене з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, рахує, що отримання ним вказаних сум (матеріальної допомоги та премії) не є неправомірною вигодою, а є винагородою за його працю, та того, що його дії не підпадають під норми Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», яким не передбачено відповідальності за порушення процедури одержання допомоги та премії.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляцію в повному обсязі, його захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 у судовому засіданні, як в суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді адміністративної справи №3-3245/11, своєї вини не визнав та пояснив, що його дії не підпадають під поняття корупції та зазначив, що за змістом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» протиправні діяння, які вчиняються особою, уповноваженою на виконання функцій держави, набувають корупційного характеру лише в тому разі, коли грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи їй надаються або обіцяються іншою особою.

Доводи апелянта про недоведеність його вини у вчиненому є надуманими та безпідставними.

Так у відповідності з вимогами п.6 ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268 „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади органів прокуратури, судів та інших органів - преміювання сільських, селищних і міських голів, голів районних і районних у містах рад, їх заступників, встановлення їм надбавок, надання матеріальної допомоги здійснюється у порядку та розмірі установленому даною постановою, у межах затверджених видатків на оплату праці. Рішення про зазначені виплати приймається відповідною радою.( частина 2 п.6 із змінами внесеними згідно Постанови КМ №984 від 19.07.2006 р.).

Згідно Положення „Про преміювання працівників апарату ради Великомолодьківськї сільської ради від 15.04.2010 р. п. п. 2.4 - рішення про преміювання сільського голови приймається на сесії сільської ради, іншим працівникам розпорядженням сільського голови.( а. с.20 ).

Окрім того, ст. 42 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що сільський голова видає розпорядження в межах своїх повноважень.

Вина ОСОБА_2 у вчиненому доведена протоколом про адміністративне правопорушення № 3 від 13 вересня 2011 року, який ним власноручно підписаним з визнанням факту отримання неправомірної вигоди, тобто матеріальної допомоги та премії (а. с. 2-3).

В даному протоколі вказано, що сільським головою с. Великий Молодьків Новоград-Волинського району ОСОБА_2, уповноваженою особою на виконання функцій держави, посадовою особою органів місцевого самоврядування 4 категорії 8 рангу, являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, та в порушення п. 1 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону використав свої службові повноваження з метою одержання неправомірної вигоди в розмірі, що не перевищує 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто своїми діями вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Також, в своїх поясненнях, правопорушник повністю визнає допущенні ним порушення вимог постанови КМУ №268 від 09.03.2006 року «Про упорядкування умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, їх виконавчих органів» та Положення про преміювання працівників апарату Великомолодьківської сільської ради та зобовязується не допускати вказані порушення в подальшому. Одночасно, ОСОБА_2 визнаний факт отримання премій та матеріальної допомоги та те, що отримані кошти ним використані на власні потреби(а. с. 5-6).

Відповідно до пояснень головного бухгалтера Великомолодьківської сільської ради с. Великий Молодьків Новоград-Волинського району ОСОБА_3 (а. с. 7-8), питання про надання матеріальної допомоги ОСОБА_2, відповідно до розпорядження №72 від 18.07.2011 року (а. с. 14), на розгляд сесії сільської ради не виносилось, як і питання щодо преміювання сільського голови у липні та серпні 2011 року, розпорядження №75 від 21.07.2011 року (а. с. 15).

Згідно з ст. 6 ч. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» передбачено, що зазначеним у пунктах 1-3 частини першої статті 4 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження, та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди.

Оскільки в діях ОСОБА_2 наявна подія та склад правопорушення, передбаченого ст. 172-2 ч. 2 КУпАП, тобто порушення особою встановлених законом обмежень щодо використання службових повноважень та повязаних з цим можливостей з одержанням за це неправомірної вигоди, то притягнення його до адміністративної відповідальності є обґрунтованим і законним.

До доводів скаржника щодо відсутності в його діях ознак адміністративного правопорушення апеляційний суд відноситься критично та вбачає в них спробу ухилення правопорушника від відповідальності.

При таких обставинах, повно і обєктивно дослідивши всі матеріали адміністративної справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 ч. 2 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 05 жовтня 2011 року щодо нього без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: