Справа 3-2517/11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2011 року Суддя
Центрально-Міського районного суду
міста Кривого Рогу Дніпропетровської
області Затолочний В.С.,

., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду, за участі
прокурора Шелеста Р.Н., адміністративну
справу, що надійшла з Управління СБ
України у Дніпропетровській області, у
відношенні:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області, українця, громадянина України,
освіта вища, має одну неповнолітню
дитину, працює інспектором
мобілізаційної роботи та цивільної
оборони ВК-80 УДДУВП в
Дніпропетровській області, старший
лейтенант внутрішньої служби,
зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1,
раніше не судимий, до адміністративної
відповідальності не притягувався,

про скоєння адміністративного
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
172-4 КУпроАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 відповідно до наказу начальника
УДДУВП в Дніпропетровській області від
04.04.2011 року № 33 працює на посаді
інспектора мобілізаційної роботи та
цивільної оборони ВК-80 УДДУВП в
Дніпропетровській області, має
спеціальне звання «старший лейтенант
внутрішньої служби», тобто є особою,
уповноваженою на виконання функцій
держави.

ОСОБА_2, будучи особою, уповноваженою на
виконання функцій держави, порушив
обмеження щодо сумісництва та
суміщення з іншими видами діяльності
при наступних обставинах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7
Закону України «ро засади запобігання
і протидії корупції» особам,
уповноваженим на виконання функцій
держави, забороняється займатися іншою
оплачуваною або підприємницькою
діяльністю (крім викладацької,
наукової і творчої діяльності,
медичної практики, інструкторської та
суддівської практики із спорту), якщо
інше не передбачено Конституцією або
законами України.

Всупереч зазначеним обмеженням, 20.06.2011
року ОСОБА_2 уклав з ФОП ОСОБА_3 договір
від 20.06.2011 року № 001 щодо передачі йому у
тимчасове користування автомобіля на
період виконання субпідрядних робіт з
правом викупу.

За умовами пунктів 1 та 4 додатку № 1 до
зазначеного договору ОСОБА_2 отримує
заробіток у розмірі 300 грн. за кожний
укладений від імені ФОП ОСОБА_3 договір
на технічне обслуговування
домофонного обладнання торгової марки
«Візит» у м. Кривому Розі та у зв'язку з
тим, що кошти, отримані за вказаним
договіром, є додатковим заробітком
ОСОБА_2, який офіційно працює на посаді
інспектора мобілізаційної роботи та
цивільної оборони ВК-80 УДДУВП в
Дніпропетровській області, ФОП ОСОБА_3
не несе відповідальності за його
працевлаштування.

В період з липня по вересень 2011 року
ОСОБА_2 за виконання вказаної роботи
отримав від ОСОБА_3 заробіток на суму 7300
грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 винним в
скоєнні адміністративного
корупційного правопорушення не визнав,
пояснивши, що влаштувався на службу до
ВК-80 в квітні 2011 року.

З осені 2010 року співпрацював на
договірних засадах з ФОП ОСОБА_3,
рекламуючи послуги з установки та
обслуговування домофонного обладнання
та укладаючи від імені ФОП ОСОБА_3
договори щодо установки і
обслуговування домофонів.

Коли працевлаштувався до ВК-80,
співпрацювати з ФОП ОСОБА_3 перестав.

Пред'явлені йому для ознайомлення
договори та квитанції заповнювалися
його дружиною, якій він допомагав
співпрацювати з ФОП ОСОБА_3 Деякі
договори і квитанції заповнював він,
але лише в порядку допомоги дружині.

Докази отримання ним коштів від ФОП
ОСОБА_3 з липня по вересень 2011 року
відсутні.

ОСОБА_3 та його працівники дають
неправдиві свідчення щодо співпраці
його, ОСОБА_2, з ФОП ОСОБА_3 з липня 2011
року.

Такі неправдиві свідченні пов'язані з
конфліктною ситуацією, яка виникла
через продаж ОСОБА_3 йому автомобіля і
небажанням переоформити право
власності на автомобіль.

Вислухавши ОСОБА_2, допитавши свідків
та дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає, що вина ОСОБА_2 в
скоєнні адміністративного
корупційного правопорушення доведена.

Так, згідно свідчень в судовому
засіданні ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
(працівників ФОП ОСОБА_3) ОСОБА_2
працював у ФОП ОСОБА_3 менеджером з
розповсюдження послуг з установки та
обслуговування домофонного обладнання
з жовтня 2010 року по 13.09.2011 року.

Він укладав від імені ФОП ОСОБА_3
договори, отримував передоплату, яку
здавав на підприємство.

Із отриманої передоплати, а також із
сум, внесених за обслуговування
домофонів, ОСОБА_2 отримував свою
частку.

Від підпису в книзі, в якій фіксувалася
здача готівки, він відмовлявся.

Дружина ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_3 не
працювала.

Вона пробувала себе в роботі менеджера,
але ніяких договорів вона не укладала і
грошей не приносила.

Крім того, сідок ОСОБА_3 показав, що з
ОСОБА_2 у нього був укладений договір
щодо надання в користування з правом
викупу автомобіля на умовах
користування автомобілем на час роботи
в нього ОСОБА_2 Частину коштів для
викупу автомобіля ОСОБА_2 вніс одразу, а
ще частина утримувалася з коштів, яку
він отримував від своєї роботи
менеджера.

Коли у вересні 2011 року ОСОБА_2 став
вимагати підвищити процент, який він
отримує від коштів за укладеними ним
договорами, а також з'ясувалося, що
ОСОБА_2 працює з іншим підприємством,
яке обслуговує домофонне обладнання,
між ними виник конфлікт і він, ОСОБА_3
став вимагати повернути йому
автомобіль. Тоді ОСОБА_2 погодився
виплатити залишок вартості автомашини.

Свідок ОСОБА_6 проказала суду, що 18.07.2011
року ОСОБА_2 запропонував укласти
договір на установку та обслуговування
домофонного обладнання. ОСОБА_2 був з
дружиною, але переговори вів він сам,
розповідав і показував, як
установлюється та працює обладнання.
Він же отримав кошти як передоплату в
розмірі 1000 грн, виписав квитанцію

Аналогічні показання дала суду свідок
ОСОБА_7

Судом досліджені 24 договори, укладені
від імені ФОП ОСОБА_3

За показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, а також записів в книгах
реєстрації договорів та внесення
коштів, ці договори укладені ОСОБА_2

Зазначені книги являють собою
багатоаркушеві зошити, в яких записи
фіксуються в хронологічному порядку,
підтверджені підписами майстрів, які
виконують роботи та ряду менеджерів, а
тому суд виключає можливість їх
підробки.

Також відсутні будь-які підстави
вважати неправдивими свідчення
свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

До того ж ці показання підтверджуються
письмовими доказами - договорами про
установку домофонного обладнання,
квитанціями про оплату, записами в
книгах реєстрації договорів, договором
про надання в тимчасове користування
автомобіля в період виконання
субпідрядних робіт з правом викупу та
додатком до нього, згідно яких ОСОБА_2,
перебуваючи на посаді, яка передбачає
виконання функцій держави,
співпрацював з ФОП ОСОБА_3, отримуючи
від цієї співпраці дохід.

Суд відкидає заперечення ОСОБА_2 щодо
відсутності доказів скоєння ним
правопорушення, тому що обставини
порушення обмежень, встановлених для
особи, уповноваженої на виконання
функцій держави, підтверджені
сукупністю досліджених судом доказів.

Показання ОСОБА_2 про те, що він не
співпрацював з ФОП ОСОБА_3, а лише
надавав у неробочий час допомогу своїй
дружині, нічим не підтверджується.

Відсутні докази працевлаштування
дружини ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_3, укладення
нею договорів та отримання плати за
виконану роботу.

Таким чином, аналізуючи досліджені
докази, суд приходить до висновку про
те, що ОСОБА_2, будучи посадовою особою
УДДУВП в Дніпропетровській області.
Тобто особою, уповноваженою на
виконання функцій держави, та
одночасно працюючи у ФОП ОСОБА_3 з
отриманням відповідного заробітку,
займався іншою оплачуваною діяльністю,
чим порушив вимоги пункту 1 частини 1
статті 7 Закону України «Про засади
запобігання і протидії корупції»,
тобто вчинив адміністративне
корупційне правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
частиною 1 статті 172-4 КУпроАП.

Враховуючи обставини правопорушення,
особу правопорушника, який працює, має
на утриманні неповнолітню дитину,
раніше до адміністративної та
кримінальної відповідальності не
притягувався, покарання ОСОБА_2 слід
визначити у вигляді штрафу в
мінімальному розмірі, передбаченому
санкцією частини 1 статті 172-4 КУпроАП.

Керуючись ст.. ст.. 23, 33, 248, 249, 251, 252, 280, 283,
284 КУпроАП, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 172-4 КУпроАП та
піддати адміністративному стягненню у
вигляді штрафу на користь держави в
розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) грн.

Постанову може бути опротестовано
прокурором, оскаржено особою,
притягнутою до адміністративної
відповідальності, та її захисником
протягом десяти днів з дня винесення
постанови до апеляційного суду
Дніпропетровської області.

Суддя: