АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст.41 ч.1 КУпАП
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2011 року м. Полтава

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на постанову судді Карлівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2011 року,-

в с т а н о в и в :

Цією постановою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватний підприємець, мешканець м.Карлівка Полтавської області, вул.Комісара Овчаренка 35,

визнаний винним та підданий адміністративному стягненню за ч.1 ст.41 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави.

Згідно постанови ОСОБА_3 визнаний винним в тому, що він, як фізична особа підприємець, використовуючи найману працю, не уклав трудового договору з працівником ОСОБА_4, чим порушив вимоги ст.2,21 п.6 ст.24, ст.24-1 КЗпП України.

В принесеній апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 ставить питання про скасування постанови Карлівського районного суду Полтавської області від 30.11.2011 року та прохає звільнити ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КЗпП України у звязку з малозначністю вчиненого діяння, обмежившись відносно нього усним зауваженням з тих підстав ? що суддею при розгляді матеріалу про адміністративне правопорушення не зясовано всіх обєктивних даних, трудові правовідносини між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оформлені у вигляді цивільно-правової угоди, яка є правомірною та не потребує реєстрації в Карлівському районному центрі зайнятості, окрім того, судом не враховано, що вчинене ОСОБА_3 правопорушення можливо вважати малозначним, оскільки він раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно та виявлені інспектором праці порушення усунуті.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи 20 жовтня 2011 року державним інспектором праці територіальної державної інспекції праці у Полтавській області було проведено планову первинну перевірку додержання законодавства про працю фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3, при цьому було виявлено, що ОСОБА_3 залучив до виконання роботи продавця найманого працівника ОСОБА_4, не уклавши з нею трудового договору. На підставі цього, 20.10.2011 р. державним інспектором праці було складено протокол про вчинення ОСОБА_3 правопорушення передбаченого ч.1 ст.41 КЗпП України. Вчинення такого правопорушення, особа яка склала протокол, підтверджує доданими актом перевірки від 20.10.2011 року та приписом від 20.10.2011 року.

Посилання представника ОСОБА_2 в апеляції на те, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 01.10.2011 року було укладено цивільно-правову угоду, тому ОСОБА_3 не допущено порушень законодавства про працю, не заслуговує на увагу, оскільки угода, на яку посилається представник, на час проведення перевірки не містила суми винагороди за виконання робіт, не була скріплена підписами сторін. Окрім того,ОСОБА_4 працює у ФОП ОСОБА_3 з 01.08.2011 року, про що свідчить довідка про обстеження робочого місця підприємця робочою групою легалізації заробітної плати та зайнятості населення Карлівської РДА Полтавської області від 03.10.2011 року.

За таких обставин, висновок судді щодо доведеності вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.41 КУпАП є правильним та відповідає матеріалам справи.

Посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування постанови суду від 30.11.2011 року на те, що суддею при розгляді матеріалу про адміністративне правопорушення не зясовано всіх обєктивних даних є безпідставним та не ґрунтується на досліджених матеріалах.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_3 в частині звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.41 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого ним діяння та обмеження при цьому усним зауваженням, задоволенню не підлягає, оскільки вказане порушення законодавства про працю не можна вважати малозначним в розумінні змісту ст.22 КУпАП, оскільки відсутність трудової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суттєво впливає на трудові права ОСОБА_4 та, відповідно на обовязки ОСОБА_3.

При вирішенні питання про відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, суддя врахував характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_3, ступінь його вини, ставлення до вчиненого та визначив адміністративне стягнення у вигляді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.41 КУпАП.

З огляду на викладене, апеляційна скарга представника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП , -

П О С Т А Н О В И В :

Залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 без задоволення, а постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2011 року відносно ОСОБА_3 без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: