Справа №3-78/11
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2011 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Муругов В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше до адміністративної відповідальності притягувався постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.09.2010 року за ст. 130 ч. 1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт,

про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

13.12.2010 року о 09.40 год. на автодорозі Добре-Лоцкине Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_1, керуючи автомобілем Ауді 100 (н.з.ВН3019СА) з ознаками алкогольного спяніння (запах алкоголю з порожнини рота), в порушення вимог п. 2.5 ПДР України, в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан спяніння у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні вказаного порушення визнав при розгляді справи в суді, пояснивши, що дійсно керував транспортним засобом невеликий проміжок часу та за крайньої необхідності, оскільки автомобіль застряг на певній ділянці дороги, й тому він допомагав водієві його витягти, при цьому від нього було чутно запах алкоголю з рота, але він був тверезим та почував себе добре. На пропозицію працівників ДАІ пройти огляд на стан спяніння в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, а на місці зупинки працівники ДАІ проходити огляд йому не пропонували. Також ОСОБА_1 пояснив, що на даний час не працює й тому не має стабільного доходу, також просив не позбавляти його права керування транспортним засобами, оскільки посвідчення водія необхідне йому для керування автомобілем, на якому він возить до школи своїх малолітніх доньок, оскільки проживають вони на значній відстані від школи, а також, щоб возити до лікарні доньку, яка потребує догляду та медичної допомоги, оскільки є інвалідом. У скоєному розкаюється, усвідомлює неправомірність свого діяння та вважає його ганебним з точки зору моральних принципів.

Згідно з вимогами п. 2, 8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, - огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані спяніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ та МВС. Відмова водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоровя в присутності двох свідків є підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності, в такому разі уповноважена особа Державтоінспекції складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки спяніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до п. 1.7 Iнструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я України N 400/666 від 9 вересня 2009 р., у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан спяніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції МВС, огляд на стан спяніння проводиться в найближчому закладі охорони здоровя, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Оскільки фактичні дані, що містяться в матеріалах справи, однозначно вказують на те, що ОСОБА_1 за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, зовні виявляючи ознаки стану спяніння (запах алкоголю з порожнини рота) відмовився в присутності двох свідків від проходження огляду на стан спяніння тому ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП за відмову від огляду на стан спяніння при керуванні транспортом з ознаками спяніння незалежно від мотивів такої відмови.

Своїми діями особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила правопорушення, передбачене ст. 130 ч.2 КУпАП, оскільки протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

При визначенні виду та міри адміністративного стягнення суддя враховує особу ОСОБА_1, який не працює (не має стабільного доходу), за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, обєктивну потребу ОСОБА_1 в збереженні йому права керування транспортним засобом та обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, ступінь його суспільної шкідливості, суддя також враховує щирість розкаяння ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, категоричне засудження ним своєї поведінки.

Крім того, суддя визначає міру та вид адміністративного стягнення з врахуванням визначеної ст. 23 КУпАП мети такого стягнення та вважає, що в даному конкретному випадку адміністративним стягненням, яке буде співмірним ступеню суспільної шкідливості вчиненого діяння та, на переконання судді, буде достатнім та дієвим засобом виховання ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню ним нових правопорушень, - буде адміністративне стягнення у виді громадських робіт (яке за побудовою ст. 24 КУпАП та, виходячи зі змісту ст.321-4 КУпАП, є одним з найбільш суворих стягнень після адміністративного арешту, оскільки полягає в обовязку особи зазнати певних обмежень, позбавлень та негативних наслідків особистісного характеру, повязаних з необхідністю публічно виконати суспільно корисні роботи та зазнати у звязку з цим громадського осуду своєї поведінки), що дасть змогу особі, яка вчинила правопорушення, усвідомити неправомірний характер своїх дій та переоцінити свою поведінку.

Такий вид стягнення є співмірним, справедливим та достатнім для досягнення визначеної законом мети накладення адміністративного стягнення - виховання особи у дусі точного і неухильного додержання законів України, поваги до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків та відповідальності перед суспільством.

На підставі викладеного та ст. 130 ч.2 КУпАП, керуючись ст.ст. 252,280,283,284,285 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч. 2 КУпАП і накласти на нього стягнення у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя: