ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 3-519/11

01.03.2011 року, суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши в м. Кременчуці справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, приватний підприємець, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2/52 кв.13, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності

за ч.1 ст.41 КпАП України,

ВСТАНОВИВ:

20.01.2011 року в м. Кременчуці при перевірці приватного підприємця ОСОБА_2 були встановлені порушення вимог законодавства про працю, а саме: порушено вимоги ст.24 КЗпП України щодо обовязкового укладення трудового договору в письмовій формі (типова форма затверджена наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року №260). При виході 19.01.2011 року на місце здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_2 на робочому місці знаходився працівник ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Згідно письмового пояснення працівника ОСОБА_3 встановлено, що вона працює у приватного підприємця з 14.01.2011 року, трудовий договір в письмовому вигляді не укладався, в центрі зайнятості не реєструвався.

Порушено ст.30 Закону України «Про оплату праці» в частині забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи і бухгалтерського обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку. Підтвердження про виконану працівником ОСОБА_3 роботу (графіки роботи, табеля обліку робочого часу, наряди чи інше) а також бухгалтерський облік витрат на оплату праці (нарахування та виплата заробітної плати: книга нарахувань заробітної плати, відомість нарахувань заробітної плати, особові рахунки працівників, відомості виплати заробітної плати, видатково касові ордера чи інше) у приватного підприємця ОСОБА_2 на працівника ОСОБА_3 відсутні (при перевірці не надано).

Порушено вимоги ст.83 КЗпП України якою передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Так, відповідно табелів обліку робочого часу за 2010 рік працівнику ОСОБА_4 за період роботи з 16.02.2010 року по день звільнення 21.12.2010 року відпустка не надавалась. Згідно відомості нарахувань заробітної плати за грудень 2010 року компенсація за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні не нараховувалась. Підтвердження відсутнє (при перевірці не надано).

Статтею 6 Закону України «Про відпустки» передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору, при цьому відповідно до ст.5 даного Закону визначено, що святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних відпусток та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, не враховуються.

Згідно табеля обліку робочого часу за січень 2010 року працівнику надана відпустка в період з 01.01.2010 року по 24.01.2010 року з зазначенням тривалості відпустки 24 календарні дні. 01.01.2010 року та 07.01.2010 року є святковими днями, які не враховуються при визначенні тривалості щорічної відпустки,тому фактично загальна тривалість наданої відпустки становить 22 календарних дні.

Порушено вимоги ст.106 КЗпП України, якою передбачено, що робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі. Так, норма тривалості робочого часу в березні 2010 року становить 176 годин, в червні 168 годин, в серпні 167 годин, в серпні 167 годин. Згідно табелів обліку робочого часу продавець ОСОБА_4 відпрацювала: в березні 184 години, в червні 176 годин, в серпні 176 годин. Нарахування та виплату за роботу в надурочний час ОСОБА_4 не проведено. Підтвердження відсутнє (при перевірці не надано).

Порушено вимоги ст.107 КЗпП України в частині оплати роботи у святкові і неробочі днів подвійному розмірі. В табелях обліку робочого часу за 2010 рік зазначено, що продавець ОСОБА_4 8 березня 2010 року (Міжнародний жіночий день) відпрацювала 8 годин (відпрацьовано за місяць 184 години), 28 червня 2010 року (ОСОБА_5 України) 8 годин (відпрацьовано за місяць 176 годин), 24 серпня 2010 року (ОСОБА_5 незалежності України) 8 годин (відпрацьовано за місяць 176 годин). Нарахування та виплату в подвійному розмірі за години роботи у святкові і неробочі дні не проведено (розрахункові відомості за березень, червень, серпень 2010 року). Підтвердження про надання іншого дня для відпочинку відсутнє (при перевірці не надано).

Порушено вимоги ст.33 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» в частині проведення індексації заробітної плати працівникам. Індексація нараховується та виплачується водночас з нарахуванням та виплатою заробітної плати за місяць, доходи за який згідно з Порядком підлягають індексації. Так, згідно розрахунково платіжних відомостей протягом грудня 2008 року березня 2009 року проведено нарахування і виплату заробітної плати із розрахунку мінімальної заробітної плати 605 грн., підвищення заробітної плати у вказаний період не проводилось. За даних умов повинна нараховуватися індексація заробітної плати починаючи березня 2009 року на величину приросту індексу споживчих цін 2,9 %. Наступне підвищення заробітної плати було у квітні на 20 грн. Сума індексації у квітні мала бути нарахована на індекс 4,4 % і становить 27,50 грн., тобто відбулося перевищення суми підвищення заробітної плати, тому повинна продовжуватися індексація відповідно до п.5 Порядку. Згідно розрахункової відомості індексація заробітної плати не нараховувалась та не виплачувалась. Підтвердження відсутнє (при перевірці не надано).

ОСОБА_2 вину визнав.

Вина правопорушника доведена письмовими матеріалами справи: актом перевірки №160383/12 від 20.01.2011 року, письмовими поясненнями.

В звязку з вищевикладеним, суд, вивчивши матеріали і обставини справи, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь вини, особу правопорушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне застосувати до притягнутого адміністративне стягнення у вигляді штрафу в прибуток держави.

керуючись ч.1 ст.41 КпАП України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.41 КпАП України, застосувавши адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в прибуток держави.

Штраф підлягає добровільній сплаті протягом пятнадцяти днів з дня вручення копії постанови.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з ОСОБА_2 підлягає стягненню подвійний штраф в розмірі 1020 грн.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня її винесенням шляхом подачі скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги чи протесту прокурора і підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.307 КпАП України та може бути предявлено до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя: