Справа № 3/2207/600/11
П О С Т А Н О В А

Іменем України

"23" червня 2011 р. м. Ізяслав

Суддя Ізяславського районного суду Хмельницької області Матвієць Я.С., розглянувши матеріали, які надійшли від Ізяславського РВ УМВС в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, працюючого охоронцем, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3,

- за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 біля 07.00 годин 19.05.2011 року керував скутером Стінгерна 254 км а/д Р 05 з явними ознаками алкогольного сп'яніння: запах алкоголю з ротової порожнини. Пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою алкотестера та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Однак, з таким висновком погодитися не можна, оскільки він є помилковим та не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не визнав та пояснив, що без законних на те підстав був зупинений працівниками ДАІ, які звинуватили його в порушенні вимог ПДР України і внаслідок того, що він виражав незгоду з їхніми неправомірними діями, але останніми на нього були складені адміністративні матеріали. Категорично відмовився виконувати будь-які пропозиції працівників ДАІ з приводу продування алкотестера, або проходження медичного огляду на стан сп'яніння в медичному закладі.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов'язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Однією із підстав притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння або лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. За змістом цього закону до адміністративної відповідальності може бути притягнуто особу тільки тоді, коли вона відмовилася від проходження медичного огляду лише у встановленому чинним законодавством порядку. Такий порядок визначений ст. 266 КУпАП та постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Постанова).

Відповідно до названих нормативних актів оглядові підлягають лише водії транспортних засобів, щодо яких в уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного чи іншого сп'яніння, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС (тобто ознаки, які не установлені МОЗ і МВС, не можуть бути підставами вважати, що особа перебуває в стані сп'яніння). Сам огляд водія проводиться безпосередньо працівниками міліції на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків з використанням технічних засобів. Результати огляду, проведеного уповноваженою особою Державтоінспекції, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення (ч. ч. 1 і 2 ст. 266 КУпАП, пункти 2-5 Постанови). І лише у разі незгоди водія на проведення такого огляду працівником міліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров'я, але не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. Перелік закладів охорони здоров'я, яким надається право проведення огляду особи на стан сп'яніння, затверджується управлінням охорони здоров'я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан сп'яніння в інших випадках забороняється (ч. З ст. 266 КУпАП, пункти 6-7 Постанови). Огляд же особи на стан алкогольного сп'яніння, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним (ч. 5 цієї статті).

Проте, як видно з матеріалів справи, всупереч вказаних вимог закону, працівники Державтоінспекції на місці зупинки ОСОБА_1 не пропонували йому пройти огляд на встановлення стану сп'яніння за допомогою спеціальних технічних засобів у присутності двох свідків.

На це зокрема, вказав, ОСОБА_1, що працівники ДАІ відразу запропонували йому проїхати в медичний заклад на стан сп'яніння, при цьому повністю проігнорувавши перевірку спеціальними технічними засобами, як те вимагає законодавство, свідків при складені протоколу не було.

Зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликають об'єктивні сумніви у їх достовірності, оскільки останні вже були вписані особою, яка відбирала пояснення, вже після того коли протокол було складено, на судові виклики до суду не зявилися.

Натомість ОСОБА_1 в процесі розгляду справи дав послідовні покази, пояснивши суду що він був допущений до керування скутером після того, як було складено протокол. Такі пояснення Мельника повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення. До того ж у протоколі не зазначено у якому конкретному медичному закладі він відмовився пройти огляд на стан сп'яніння і чи уповноважений цей заклад на його проведення.

Крім того, відповідно до ст. 260 КУпАП у випадках прямо передбачених законами України, з метою припинення адміністративного правопорушення, допускається відсторонення водіїв від керування транспортними засобами.

Зокрема, відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, працівник ДАІ тимчасово затримує транспортний засіб, після чого зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та своє місце знаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації.

Згідно ж із ст. 256 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами.

Проте, як встановлено в процесі розгляду справи, вказаних заходів з метою припинення адміністративного правопорушення працівниками ДАІ щодо ОСОБА_1 вжито не було. У протоколі про адміністративне правопорушення відомості про вжиття таких заходів відсутні. Більше того, ОСОБА_1 з відома працівників ДАІ безперешкодно поїхав з місця його зупинки та особисто доправив транспортний засіб відповідно маршруту, що дає можливість зробити висновок, що останній спиртні напої не вживав і в стані алкогольного спяніння він не був.

Такі дії працівників ДАІ вже самі по собі викликають сумніви у тому, що в той час у ОСОБА_1 були ознаки сп'яніння і відповідно підстави для його огляду.

Наведене свідчить, що працівники ДАІ при порушенні щодо ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення діяли не у відповідності до своїх повноважень та способу, що передбачені чинним законодавством.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За таких обставин, враховуючи даний конституційний принцип, вважаю, що відомості у протоколі про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп'яніння та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп'яніння в медичному закладі відмовився саме до встановленого законом порядку, не можуть бути визнані ні достовірними, ні допустимими доказами, оскільки фактично ґрунтуються виключно на твердженнях інспектора ДАІ, який є прямо зацікавленою особою.

В справі не встановлено жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, які б вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП, не встановлено таких і в процесі розгляду справи.

Сама ж по собі принципова позиція особи і її відмова від проходження огляду, без дотримання вимог закону - ст. 266 КУпАП, вказаного складу правопорушення не утворює.

За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 247 КУпАП, вважаю, що порушене відносно ОСОБА_1 провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, керуючись ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв'язку з відсутністю в Його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області протягом 10 днів з моменту її проголошення через Ізяславський районний суд Хмельницької області.

Суддя: Я.С. Матвієць.