Справа № 33-63 Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Категорія 368 Доповідач у 2 інстанції Миколюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2011 року суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В., з участю прокурора Калітенка С.О., Марущак О.В. та її захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2010 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, проживаючу в ІНФОРМАЦІЯ_2,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 339 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації готівки у розмірі 19 300 доларів США.

Згідно постанови судді, 6 грудня 2010 року приблизно о 1 годині 05 хвилин ОСОБА_2 прилетіла з Росії, м. Москва, до України літаком авіакомпанії «Аеросвіт», рейсом №416. При проходженні митного контролю вона обрала спрощену форму («зелений коридор»), в зоні якої забороняється переміщувати готівку, розмір якої перевищує 10 000 євро. Після перетину білої лінії, якою позначається початок зони спрощеного митного контролю, у ОСОБА_2 в залі «Приліт»терміналу «Б»ДМА «Бориспіль», була виявлена готівка у розмірі 32 546 доларів США, які знаходились в ручній поклажі пасажирки та перевищувала розмір готівки, яку допустимо переміщувати через зону спрощеного митного контролю, на 19 300 доларів США. Тому на підставі ст. 377 МК України ці кошти були вилучені у ОСОБА_2, а решта готівки пропущена.

Порушенням порядку проходження митного контролю в зоні спрощеного митного контролю, ОСОБА_2 скоїла правопорушення, передбачене ст. 339 МК України.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 просить постанову змінити в частині накладення стягнення твердить, що стягнення лише у вигляді конфіскації, як додаткове стягнення, передбачене ст. 339 МК України є порушенням вимог та порядку, передбаченого ч.3 ст. 323 та ч.1 ст. 327 МК України, зазначає, що визначаючи ступінь вини ОСОБА_2, суд не спирався та не використовував чинні норми законодавства України встановлені ст. ст. 10 та 11 КУпАП, а застосував скасовані норми кримінального законодавства, судом не було враховано збіг тяжких обставин, що змусили ОСОБА_2 порушити митні правила, які вона вчинила з необережності, не було встановлено, яку саме шкоду суспільству країни завдало повернення громадян України з грошима до рідної країни, суд не врахував обставин, що характеризують особу правопорушниці, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей та вперше притягається до відповідальності щодо порушення митних правил.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення ОСОБА_2 та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Факт порушення порядку проходження митного кордону в зонах спрощеного митного контролю підтверджується протоколом про порушення митних правил, даними про вилучення валюти і в апеляційній скарзі не заперечується.

Таким чином, враховуючи наявні у справі докази, суддя обґрунтовано прийшов до висновку про наявність у правопорушника складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 339 МК України та у відповідності до вимог адміністративного законодавства наклав стягнення, передбачене санкцією цієї статті.

Посилання апелянта на відсутність у ОСОБА_2 умислу на порушення митних правил, належність вилучених грошей іншим громадянам, не може бути врахована у якості обставин, які помякшують відповідальність за порушення митних правил.

У відповідності зі ст. 81 МК України обовязок декларування покладений на декларанта, який повинен заявити за встановленою формою точні відомості про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також надати відомості необхідні для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно до ч.2 ст. 68 МК України, спрощений митний контроль застосовується у випадках переміщення громадянами через митний кордон України товарів, що не підлягають обовязковому декларуванню та оподаткуванню і не належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлена заборона чи обмеження.

Постановою Правління НБУ №148 від 27.05.2008 року обмежено переміщення через митний кордон України фізичною особою готівки в сумі що перевищує еквівалент 10 000 євро без письмового декларування.

Дані обставини ОСОБА_2 повинна була знати, оскільки, як вона пояснила в апеляційній інстанції, що митний контроль України вона перетинала і раніше.

Таким чином, рішення судді про конфіскацію вилученої у ОСОБА_2 валюти прийнято у відповідності до вимог ст. ст. 322, 326 МК України, згідно з якими конфіскація товарів, тобто примусове вилучення товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, застосовується незалежно від того, чи є ті товари власністю особи, яка вчинила правопорушення. Всі інші доводи апеляційної скарги не спростовують законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, підстав для скасування чи зміни постанови судді не вбачаю.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 грудня 2010 року щодо ОСОБА_2 без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: