Справа № 3-2496/11
П О С Т А Н О В А

іменем України

28 жовтня 2011 року м. Дрогобич

Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області - Курус Р.І., за участю секретаря Антоненко В.О. та прокурора Мельника А.І., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління по боротьбі з організованоюзлочинністю ГУ МВСУ у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, працюючого на посаді Станильського сільського голови, проживаючого на ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не притягувався до адміністративної відповідальності,

за ч. 1 ст. 1722 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, працюючи з 25 квітня 2006 року на посаді сільського голови с. Станиля Дрогобицького району Львівської області відповідно до рішення сесії Станильської сільської ради Дрогобицького району за №2 від 25.04.2006 року, будучи посадовою особою Станильської сільської ради, яка віднесена до 4 категорії (7 ранг) державного службовця, а відтак, являючись субєктом відповідальності за корупційні правопорушення у відповідності до вимог ч. 1 п. 1 пп "в" Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" від 07.04.2011 року, всупереч підпункту 4 пункту 1 статті 6 зазначеного Закону, використав свої службові повноваження та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, внаслідок чого заподіяно шкоду місцевому бюджету на суму 390,00 грн., що виразилось в наступному.

26.04.2010 року Станильська сільська рада, в особі сільського голови ОСОБА_1, уклала договір оренди земельної ділянки площею 0,5000 га з ФО-П ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування торгового комплексу, який знаходиться в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, в межах населеного пункту с. Станиля. Кадастровий номер ділянки - :01:004:0223. Згідно договору оренди орендна плата складала 523,13 грн./міс. Однак, на момент укладання зазначеного договору оренди землі нормативна грошова оцінка не була проведена по даному населеному пункту і така була введена в дію лише з 1 липня 2011 року. З огляду на вказане, Станильський сільський голова зобов'язаний був звернутись до ФО-П ОСОБА_2 з вимогою про зміну розміру орендної плати з 01.07.2011 року, яка згідно розрахунку ПП "Центр ринкових досліджень" від 29.09.2011 року повинна складати щомісячно по 653,04 грн., однак Станильський сільський голова ОСОБА_1 до ФО-П ОСОБА_2 з цього приводу не звертався, чим надав їй неправомірну вигоду у розмірі заниженої орендної плати по 130,00 грн. щомісячно, внаслідок чого в період з 01.07.2011 року по 01.10.2011 року до місцевого бюджету не надійшло 390,00 грн.

За даним фактом складено протокол №5-к від 29.09.2011 року, з яким ОСОБА_1 ознайомлений, його права йому розяснені. При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що у звязку із забезпеченням робочими місцями працівників села ФО-П ОСОБА_2, він їй не піднімав орендної плати за землю.

ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні даного правопорушення не визнав і пояснив, що 26.04.2010 року Станильська сільська рада, в його особі, уклала договір оренди земельної ділянки площею 0,5000 га з ФО-П ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування торгового комплексу в межах населеного пункту с. Станиля. Згідно договору оренди орендна плата складала 523,13 грн./міс. Цей договір проходив експертизу у Львівському обласному управлінні земельних ресурсів і істотні умови такого договору повністю відповідають вимогам ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" та ідентичні Типовому договору оренди земельної ділянки. Умовами зазначеного договору не закріплено його обовязку переглядати розмір орендної плати у випадку введення в дію нормативної грошової оцінки землі. Разом з тим, сторони досягли згоди, що розмір орендної плати повинен переглядатись з періодичністю в 5 років, чого ще не настало. Не заперечив факту введення в дію нормативної грошової оцінки земель с. Станиля з 01.07.2011 року та офіційного оприлюднення відповідного рішення сесії з цього приводу. Крім цього, вважає безпідставним включення в протоколі про адміністративне правопорушення розміру орендної плати за вересень до розрахунку неправомірної вигоди, позаяк на час його складання не було відомостей про сплачену орендарем орендну плату за цей місяць. Крім цього, при складанні адміністративного протоколу на нього чинився психологічний тиск представником УБОЗу. При таких обставинах вважає, що в його діях відсутній склад будь-якого корупційного правопорушення.

Прокурор вважає, що протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-2 ч. 1 КпАП України, є законним і обґрунтованим, що підтверджується дослідженими судом матеріалами адміністративної справи та запропонував піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу.

Представник УБОЗу ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_3, який складав зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення підтримав складений ним протокол, пояснив, що істотні умови укладеного 26.04.2010 року договору оренди не відповідають як Типовому договору оренди землі, так і вимогам Закону України "Про оцінку земель". Затвердивши з 01.07.2011 року нормативну грошову оцінку землі, сільський голова ОСОБА_1 зобовязаний був звернутись до ФО-П "ОСОБА_2 з пропозицією щодо внесення змін до договору в частині орендної плати, однак цього не зробив, чим надав їй неправомірну вигоду у розмірі заниженої орендної плати по 130,00 грн. щомісячно, а всього на загальну суму 390,00 грн. за період з липня по вересень 2011 року включно. Вважає безпідставним посилання правопорушника на те, що він не вправі був включати розмір орендної плати за вересень до розрахунку неправомірної вигоди, позаяк розмір орендної плати, яку сплачує орендар, визначений договором, а з пропозицією щодо зміни ціни договору, орендодавець (в особі ОСОБА_1В.) до орендаря (ФО-П ОСОБА_2) не звертався.

Вислухавши пояснення правопорушника, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, опитавши представника УБОЗу, приходжу до наступних висновків.

01.07.2011 року набув чинності Закон України "Про засади запобігання і протидії корупції", яким у п.п. в) п. 1 ч. 1 ст. 4 суб'єктами відповідальності за корупційні правопорушення зазначені державні службовці і посадові особи місцевого самоврядування.

При вирішенні питання щодо наявності вини особи у вчиненні будь-якого корупційного правопорушення необхідно керуватися не тільки диспозицією норми КпАП України (в даному випадку ч. 1 ст. 1722), а й враховувати загальне поняття корупції, що міститься в ст. 1 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" від 07 квітня 2011 року № 3206-VI (далі Закону).

Під корупцією в Законі розуміється використання особою, зазначеною в частині першій статті 4 цього Закону, наданих їй службових повноважень та повязаних із цим можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній в частині першій статті 4 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень та повязаних із цим можливостей.

Згідно положень ст. 6 Закону суть корупційного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1722 КпАП України, полягає в тому, що особам, зазначеним в пунктах 1-3 частини першої статті 4 Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження та повязані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди у розмірі, що не перевищує пяти н. м. д. г., або у звязку з прийняттям обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі: неправомірно сприяти фізичним чи юридичним особам у здійсненні ними господарської діяльності, одержанні субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів, пільг, укладанні контрактів (у тому числі на закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти); неправомірно сприяти призначенню на посаду особи; неправомірно втручатися в діяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування або посадових осіб; неправомірно надавати перевагу фізичним чи юридичним особам у звязку з підготовкою проектів, виданням нормативно-правових актів та прийняттям рішень, затвердженням (погодженням) висновків.

Під неправомірною вигодою відповідно до ч. 1 Закону слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, що їх без законних на те підстав обіцяють, пропонують, надають або одержують безоплатно чи за ціною, нижчою за номінальну ринкову.

Матеріалами адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 з 25 квітня 2006 року працює на посаді сільського голови с. Станиля Дрогобицького району Львівської області відповідно до рішення сесії Станильської сільської ради Дрогобицького району за №2 від 25.04.2006 року. Тим чином, ОСОБА_1 є посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка віднесена до 4 категорії (7 ранг) державного службовця, а відтак, являється субєктом відповідальності за корупційні правопорушення у відповідності до вимог ч. 1 п. 1 пп "в" Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" від 07.04.2011 року.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста. У статті 42 зазначеного Закону визначено повноваження сільського, селищного, міського голови, серед яких укладання від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договорувідповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подання їх на затвердження відповідної ради (п. 16). Разом з тим, сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

26.04.2010 року Станильська сільська рада, в особі сільського голови ОСОБА_1, уклала договір оренди земельної ділянки площею 0,5000 га з ФО-П ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування торгового комплексу, який знаходиться в с. Станиля Дрогобицького району Львівської області, в межах населеного пункту с. Станиля. При цьому сторони досягли усіхістотних умов Договору, зокрема, щодо ціни розміру орендної плати, що складає по 523,13 грн. щомісячно. Вказаний договір зареєстровано в державному реєстрі 07.07.2010 року.

Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому вказано, що далі у розділі XIII слова "орендна плати за земельні ділянки державної і комунальної власності" визначаються як "орендна плата".

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу XIII Податкового кодексу України.

Пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки, об'єктом оподаткування - земельна ділянка, надана в оренду (пункт 288.2 статті 288 ПКУ).

Відповідно до пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: - для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу; - для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється розділом XIII Кодексу.

Разом з тим, статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом XIII Податкового кодексу України, а у разі, якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок.

Згідно з підпунктом 14.1.125 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка земельних ділянок для цілей розділу XIII Податкового кодексу України - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначені Законом України від 11.12.2003 р. №1378-IV "Про оцінку земель" (із змінами та доповненнями, далі - Закон №1378-IV).

Відповідно до абзацу 5 статті 5 Закону №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель, а також юридичні та фізичні особи, заінтересовані у проведенні оцінки земельних ділянок (стаття 7 Закону №1378-IV).

Підставою для проведення оцінки земель є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування (стаття 15 Закону № 1378-IV). Згідно зі статтею 18 Закону №1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5 - 7 років.

Відповідно до статті 23 Закону №1378-IV технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною і міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Рішенням сесії Станильської сільської ради №42 від 24 травня 2011 року "Про затвердження технічної документації по нормативній грошовій оцінці с. Станиля" затверджено технічну документацію по нормативній грошовій оцінці земель с. Станиля, яка вводиться в дію з 01.07.2011 року.

Рішення ради нормативно-правового характеру згідно з пунктом 5 статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (із змінами та доповненнями) набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі" (зі змінами та доповненнями, далі - Закон №161), іншими законами України та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди.

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ст. 125, 126 Земельного кодексу).

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону №161).

Відповідно до статті 14 Закону №161 договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі (далі - Постанова КМУ N 2073), згідно з пунктом 2 якого державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів (пункт 3 Постанови КМУ N 2073).

Статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Істотні умови договору оренди землі визначені статтею 15 Закону №161, однією з яких є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Порядок зміни орендної плати встановлено статтею 23 Закону №161, відповідно до якої за згодою сторін орендна плата переглядається за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.

Типовий договір оренди землі затверджено постановою КМУ від 03.03.2004 р. N 220 (із змінами та доповненнями).

Форми розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких не проведена, і за земельні ділянки державної або комунальної власності, грошова оцінка яких проведена, затверджені постановою КМУ від 13.12.2006 р. №1724.

Пунктом 9 Типового договору оренди землі встановлено, що розмір орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності вноситься у грошовій формі та зазначається у відсотках нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку.

Таким чином суддею встановлено, що 26.04.2010 року ОСОБА_1, від імені Станильської сільської ради, було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,50 га в межах населеного пункту с. Станиля з ФОП ОСОБА_2. Вказаний договір зареєстровано 07.07.2010 року відповідним державним органом земельних ресурсів. Однак, як вбачається з укладеного 26.04.2010 року договору оренди землі, у ньому зазначено розмір орендної плати в сумі по 523,12 грн. щомісячно. При цьому, в порушення вимог 15 Закону №161, розрахунки, з яких сторони виходили щодо саме такого розміру орендної плати, - в договорі відсутні.

Розмір орендної плати за землю переглядається у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом (пункт 13 Типового договору оренди).

У разі зміни нормативної грошової оцінки землі, яка є базою оподаткування для плати за землю, змінюється річна сума податкового зобов'язання по земельному податку та орендній платі за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Однак, згідно довідки №194 від 30.09.2011 року, Станильська сільська рада з 01.07.2011 року по 30.09.2011 року до ФОП ОСОБА_2 з пропозицією щодо зміни розміру орендної плати не зверталась.

Згідно розрахунку ПП "Центр ринкових досліджень" від 29.09.2011 року розмір орендної плати орендованої ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки повинен складати щомісячно по 653,04 грн.

При цьому, не беру до уваги посилання правопорушника на ту обставину, що ПП "Центр ринкових досліджень" не наділений повноваженнями проводити такі розрахунки, позаяк згідно представленої копії ліцензії, виданої 15.04.2010 року Державним комітетом України із питань земельних ресурсів, ПП "Центр ринкових досліджень" вправі проводити землеоціночні роботи та роботи із землеустрою.

Таким чином, приходжу до переконання, що оскільки у населеному пункті рішенням ради запроваджена нова нормативна грошова оцінка землі, яка в установленому порядку оприлюднена, а відтак, ОСОБА_1, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка наділена правом укладати від імені громади договори щодо оренди землі, зобовязаний був звернутись до ФОП ОСОБА_2 з пропозицією зміни розміру орендної плати у зв'язку з введенням нормативної грошової оцінки землі. Зазначеними діями ОСОБА_1 надав ФОП ОСОБА_2 неправомірну вигоду у розмірі заниженої орендної плати по 130,00 грн. щомісячно, внаслідок чого в період з 01.07.2011 року по 01.10.2011 року до місцевого бюджету не надійшло 390,00 грн.

Разом з тим, не беру до уваги посилання ОСОБА_1, що в протоколі про адміністративне правопорушення неправомірно включено розмір орендної плати за вересень до розрахунку неправомірної вигоди, позаяк розмір орендної плати, яку сплачує орендар (ФОП ОСОБА_2), визначений договором, а з пропозицією щодо зміни ціни договору, орендодавець (в особі ОСОБА_1В.) до орендаря (ФО-П ОСОБА_2), як встановлено вище, - не звертався.

Крім цього, вважаю надуманим та необґрунтованим твердження правопорушника про застосування щодо нього психологічного тиску працівниками УБОЗу у Львівській області при складанні адміністративного протоколу, позаяк, як вбачається з листа прокуратури Львівської області від 28.10.2011 року за №04/3/1-563вих-11 за результатами проведеної перевірки по даному факту постановою від 28.10.2011 року у порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України.

З огляду на зазначене приймаю до уваги пояснення порушника, дані ним в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення про те, що дійсно ним не піднімалось питання про збільшення розміру орендної плати для ФОП ОСОБА_2 у звязку із забезпеченнями останньою робочими місцями мешканців села Станиля

З огляду на зазначене вважаю за доведеною вину ОСОБА_1 в порушенні пп. 4 п. 1 ст. 6 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" та вбачаю в його діях ознаки складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1722 КпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1722 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення особою обмежень, встановлених ч. 1 ст. 6 Закону "Про засади запобігання і протидії корупції", тягне за собою накладення штрафу від п'ятдесяти до ста п'ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру.

З врахуванням наведеного, характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника, який вперше притягується до адміністративної відповідальності, характер та обставини вчиненого правопорушення, розмір заподіяної шкоди, а тому вважаю за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 1722 КпАП України.

Що стосується стягнення у виді конфіскації незаконно одержаної неправомірної вигоди матеріального характеру, вважаю, що таку не слід застосовувати, позаяк така вигода не була реально одержана.

Керуючись ст. ст. 283, 284 КпАП України,

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1722 КпАП України та накласти на нього стягнення 850,00 грн. штрафу.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти днів з дня винесення постанови до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд.

Постанова вступає в законну силу після закінчення строку на її оскарження та підлягає предявленню до виконання протягом трьох місяців.

Суддя