АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №33-203/11 Суддя 1-ї ін-т. ОСОБА_1
Категорія: ст.122 КупАП
ПОСТАНОВА

іменем України

12 квітня 2011 року м.Харків

Суддя апеляційного суду Харківської області Ємець О.П., за участю особи яка притягнена до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Ленінського районного суду м.Харкова від 14.02.2011р. про притягнення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП, -

встановив:

Вказаною постановою суду, ОСОБА_2, був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців.

Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_2 17.01.2011р. о 23год. 45хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1 на пл. Свободи в м. Харкові не надав перевагу в русі пішоходам, що переходили проїзну частину на пішохідному переході, позначеному дорожніми знаками 5.35.1-5.35.2, вимусивши їх зупинитись та повернутись на тротуар, чим для пішоходів була створена перешкода та небезпека.

Тим самим ОСОБА_2 своїми діями допустив порушення вимог, встановлених п.18.1 ПДР України.

На постанову судді Ленінського районного суду м.Харкова від 14.02.2011р. ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість постанови, просив її скасувати та закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази його вини, а саме дані та пояснення потерпілих для яких нібито була створена аварійна ситуація, яка змусила учасників руху змінити швидкість та напрямок руху.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши апелянта, який підтримав доводи своєї апеляції у повному обсязі, просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі у звязку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, перевіривши доводи апеляції, вважаю, що апеляція ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а постанова судді скасуванню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про наявність в діях ОСОБА_2 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення, суддя не в повному обсязі врахував вимоги ст.245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративне правопорушення, а саме: всебічне, повне і обєктивне зясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Так, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав свої пояснення, надані ним під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи в суді першої інстанції і пояснив, що ніякої аварійної обстановки, небезпеки чи перешкоди для пішоходів він не створив.

Диспозиція ч.4 ст.122 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності внаслідок порушення водіями ПДР України, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що підтверджені фактичними даними, в тому числі й поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, показань технічних приладів та засобів фото- і відеоспостереження та іншими документами.

У даній справі окрім протоколу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2, рапорту інспектора ДПС ОСОБА_3, який власне і складав вказаний протокол та інспектора ДПС ОСОБА_4, інших документів, які б встановлювали факт вчинення ОСОБА_2 правопорушення, не міститься. Особи, для яких ОСОБА_2 нібито створив аварійну обстановку на дорозі, службовими особами, навіть не встановлені.

Для зясування обставин складення відносно ОСОБА_2, протоколу серії АХ1 161938 від 17.01.2011 року про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, апеляційним судом неодноразово, у т. ч. з повідомленням УДАІ з обслуговування м. Харкова, викликались в судове засідання вищезазначені працівники, які склали вказаний протокол. Проте, в судове засідання вони так і не зявилися, хоча згідно з повідомленнями про відправлення їм поштових відправлень від 18.03.2011 р., 30.03.2011 р., вони вчасно були повідомлені про виклик їх до суду.

Апеляційний суд намагався і в телефонному режимі викликати вказаних працівників ДАІ, втім забезпечити їх явку в судове засідання так і не вдалося.

Після того, як всі можливі заходи для отримання пояснень від вказаних осіб були вичерпані, апеляційний суд, уникаючи тяганини у справі, вимушений розглянути справу з постановленням в ній рішення у їх відсутність.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про недоведеність факту наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а тому постанова судді підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

Що стосується вимоги апелянта про визнання незаконними дій працівника ДАІ який вилучив його водійське посвідчення, то слід зазначити, що законність і правильність складання протоколу була перевірена під час апеляційного розгляду справи і знайшла своє вирішення у відповідності з вимогами ст. 278, 280 КУпАП.

Керуючись ст.294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м.Харкова від 14.02.2011 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя