Апеляційний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2011 року м.Житомир
головуючого судді Прокопчука С.М.
прокурора Рихлюка О.В.
секретаря Воробей Д.О.
правопорушника ОСОБА_1
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та протестом військового прокурора Житомирського гарнізону на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2011 року, -
в с т а н о в и в:
зазначеною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хочин, Олевського району, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності у відповідності з вимогами ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням.
Згідно постанови суду, 17 жовтня 2011 року помічником військового прокурора Житомирської гарнізону старшим лейтенантом Раздобаровим П.П. було складено протокол про адміністративне правопорушення вчинене військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 , про порушення вимог ст. ст. 9,14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», які передбачають його обов`язок, як суб`єкта відповідальності за корупційні правопорушення, уживати заходи щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та повідомляти керівника про наявність конфлікту інтересів.
Відповідно до протоколу, підполковник ОСОБА_1 з 16.12.2010 року проходить службу на посаді військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_2 та в його безпосередньому підпорядкуванні працює його дружина ОСОБА_3 на посаді спеціаліста першої категорії. Підполковник ОСОБА_1 за посадою є начальником для всього особового складу військового комісаріату та, як начальник має право застосовувати заохочення та дисциплінарні стягнення, надавати вказівки, доручення та контролювати їх виконання.
Однак, підполковник ОСОБА_1 з моменту виникнення конфлікту інтересів перебування у його безпосередньому підпорядкуванні дружини ОСОБА_3 , що впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень, маючи об`єктивну можливість у встановленні законом строки вжити заходів щодо його усунення, умисно не повідомив про конфлікт інтересів свого безпосереднього керівника, тобто своїми діями підполковник ОСОБА_1 вчинив адміністративне корупційне правопорушення, передбачене ст. 172-7 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
На постанову суду ОСОБА_1 внесено апеляцію, в якій він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та скасувати її, а провадження по справі закрити. В обґрунтування причини пропущення строку наводить те, що повний текст постанови був виготовлений 22 листопада 2011 року і саме в цей день йому була вручена її копія. Сама ж постанова, на думку апелянта, не відповідає фактичним обставинам справи та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Військовий прокурор в своєму протесті на постанову суду просить апеляційний суд змінити зазначену постанову суду першої інстанції в частині призначення виду та міри адміністративного стягнення ОСОБА_1 , обґрунтовує це тим, що постанова щодо визнання малозначним вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не відповідає матеріалам справи та нічим не обґрунтована, а застосування ст. 22 КУпАП застосовано без урахування суспільної небезпеки скоєного правопорушення.
Апеляційний суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляцію в повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції та просив задовольнити його апеляційні вимоги, перевіривши матеріали справи та обміркувавши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшов висновку про те, що апеляція ОСОБА_1 та протест прокурора підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнено до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти діб з дня винесення постанови.
Апеляція особи визнаної винною у вчиненні адміністративного правопорушення ОСОБА_1 та протест військового прокурора Житомирського гарнізону на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 17 листопада 2011 року подані до суду в строки визначені законом. Апелянтом ОСОБА_1 апеляцію подано безпосередньо до суду 28.11.2011 р., як видно з квитанції про уплату ним судового збору (а. с.40). Протест прокурора направлено почтою, як видно з почтового штампу також 28.11.2011 р.( 56 ). Вказана дата є першим робочим днем, після вихідних, на які припав строк закінчення подачі апеляції, протесту, тому апеляційний суду вважає, що вони подані у строк визначений ст.294 КУпАП.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно ст. 250 ч.2 КУпАП при провадженні у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 172-2 - 172-9 цього кодексу, участь прокурора у розгляді справи судом є обов`язковою.
Однак, суд під час розгляду справи, вказані вимоги закону не виконав, належним чином не дослідив всі обставини справи і доводи учасників процесу, розглянув справу без участі прокурора, хоча прокурор був запрошений в судове засідання, тим самим порушив його права передбачені ст. 250 ч.1 КУпАП, постановив невмотивоване та необґрунтоване рішення, яке апеляційний суд скасовує і постановляє своє рішення.
Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 5.10.2011 р. № 755 ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаді районного військового комісара з 16 грудня 2010 року (наказ заступника обласного військового комісара від 9.12.2010 р. № 513). ( а. с.19).
На час вступу на посаду районного військового комісара ОСОБА_1 , в штаті ІНФОРМАЦІЯ_5 , як видно з довідки Олевського РВК від 5.10.2011 р. № 757 працює на посаді спеціаліста І категорії з 31 жовтня 2006 року (наказ РВК від 31.10.2006 р. №118) ОСОБА_3 дружина ОСОБА_1 ( а. с. 20).
Відповідно до вимог ст.12 Закону України „Про державну службу від 16 грудня 1993 року із змінами та діючого, на той час Закону України „Про боротьбу з корупцією від 5 жовтня 1995 р., серед обмежень, щодо роботи близьких осіб у безпосередньому чи іншому підпорядкуванні, було визначено, що не можуть бути обраними або призначеними на посаду в державному органі та його апараті особи, які в разі прийняття на службу будуть безпосередньо підпорядковані або підлеглі особам, які є їх близькими родичами чи свояками.
Згідно витягу з наказу № 118 від 31.10.2010 р. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_4 . ОСОБА_3 інспектор (з обліку та бронювання) переведена за її згодою постійно на посаду спеціаліста І-ї категорії з 31 жовтня 2006 року.( а. с. 46).
Однак, у відповідності з прикінцевими положеннями Закону України „Про запобігання і протидії корупції (далі Закону) від 7 квітня 2011 року, відповідно до якого ОСОБА_1 визнано судом винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП, даний закон набрав чинності і став діяти з 1 липня 2011 року.
Статтею 9 п.1 цього Закону визначено обмеження щодо роботи близьких осіб, а саме вказано, що особи, зазначені у підпунктах „а, в-„ж п.1 та підпункті „а пункту 2 частини першої ст.4 цього закону не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкованими у зв`язку з виконанням повноважень близькими їм особами.
Згідно з вимогами цієї ж статті 9 Закону п.2 у разі виникнення обставин, що порушують вимоги частини першої цієї статті відповідні особи, близькі їм особи вживають заходів щодо усунення таких обставин у 15 - денний строк. Якщо в зазначений строк ці обставини добровільно не усунуто, відповідні особи або близькі їм особи в місячний строк з моменту виникнення обставин підлягають переведенню в установленому порядку на іншу посаду, виключає безпосереднє підпорядкування. У разі неможливості такого переведення особа, яка перебуває у підпорядкуванні, підлягає звільненню із займаної посади.
ОСОБА_1 в порушення вимог ст.14 вказаного Закону, про урегулювання конфлікту інтересів, тільки 13.09.2011 р. та 29.09.2011 р. телеграмами №№ 294,308 повідомив Житомирського обласного військового комісара про те, що у в Олевському райвіськкоматі в безпосередньому підпорядкуванні близьких осіб не має. У військовому комісаріаті на посаді спеціаліста І-ї категорії (відповідальна за ведення військового обліку прапорщиків, сержантів, солдатів запасу ) працює дружина військового комісара державний службовець ОСОБА_3 і її безпосередні начальники головний спеціаліст та заступник військового комісара.( а. с. 47,48 ).
Відповідно функціональних обов`язків затверджених військовим комісаром Олевського райвіськкомату ОСОБА_1 25.11.2011 р., спеціаліст І-ї категорії ОСОБА_3 підпорядкована головному спеціалісту та заступнику військового комісара. (а. с. 49-51).
Згідно функціональних обов`язків військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , затверджених військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , він є прямим начальником усього особового складу райвіськкомату і зобов`язаний керувати діяльністю військового комісаріату, утримувати особовий склад військкомату в тому числі організовувати та контролювати роботу спеціаліста І ї категорії (з обліку військовозобов`язаних) в мирний та воєнний час, який відповідає за своєчасний і якісний облік військовозобов`язаних, за проведення бронювання військовозобов`язаних за національною економікою та своєчасне розбронювання осіб, які втратили право на відстрочку.(а. с.3-9).
Відповідно до вимог ст.1 п.1 вказаного Закону безпосереднє підпорядкування це відносини прямої організації або правової залежності підлеглої особи від її керівника, в тому числі через вирішення (участь у вирішенні) питань прийняття на роботу, звільнення з роботи, застосування заохочень, дисциплінарних стягнень, надання вказівок, доручень, контролю за їх виконанням.
Як видно з копій наказів військового комісара Олевського району ОСОБА_1 № 95 від 30.09.2011 р., № 96 від 03.10.2011 р. він неодноразово заохочував та встановлював посадові оклади серед інших працівників райвіськкомату і своїй дружині спеціалісту І-ї категорії ОСОБА_3 ( а. с. 16-17 ).
У відповідності з вимогами ст.14 вказаного Закону ОСОБА_1 , як особа зазначена у п.1 частини 1 ст.4 Закону був зобов`язаний ужити заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів, чого завчасно не зробив.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 в апеляції про те, що в його діях відсутній склад правопорушення передбачений ст.172-2 КУпАП і він незаконно визнаний винним у вчиненні цього правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Однак, врахувавши всі обставини справи, а також вимоги норм вищевказаних законів, щодо розгляду цієї справи і особи, яка визнана винною у вчиненні зазначеного правопорушення, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності за правопорушення, за яке його визнано винним, так як на момент слухання справи ОСОБА_1 виявлений конфлікт інтересів він намагався усунути. Він, відповідно до рішення Олевського районного суду від 24.10.2011 р. розірвав шлюб з ОСОБА_3 (а. с. 25-26). ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані по паспортним даним за різними місцями проживання, він виключно позитивно характеризується за місцем служби, на час розгляду справи в суді першої інстанції і в апеляційному суді відпали підстави притягнення його до адміністративної відповідальності за дане правопорушення, а тому апеляційний суд прийшов до висновку про звільнення його від адміністративної відповідальності, застосувавши вимоги ст. 22 КУпАП, у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Доводи прокурора в протесті про те, що в матеріалах справи наявні свідчення того, що ОСОБА_1 вчинено суспільно небезпечне правопорушення, він проявив упередженість, не вжив заходів щодо усунення конфлікту інтересів, і що на нього слід накласти адміністративне стягнення нічим не обгрунтовані і не вмотивовані, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
апеляцію ОСОБА_1 та протест військового прокурора Житомирського гарнізону задовольнити частково.
Постанову Олевського районного суду від 17 листопада 2011 року щодо ОСОБА_1 скасувати, як незаконну.
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 172-7 КУпАП звільнивши його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого, обмежившись усним зауваженням.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя: