Справа № 33-140 Головуючий у І інстанції Лисенко В. В.
Категорія 132 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011 року суддя Апеляційного суду Київської області Миколюк О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2011 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: Київська обл., Києво Святошинський район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, 24Б/28,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до позбавлення права керування транспортними засобами на 6(шість) місяців.

Згідно постанови судді, 16.12.2010 року о 14 годині ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в смт. Іваничі по вул. 8-го Березня, допустив зіткнення з металевою огорожею.

Внаслідок ДТП автомобіль отримав незначні механічні пошкодження, тілесних ушкоджень отримано не було.

Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою, в апеляційній скарзі ОСОБА_2, просить її скасувати та постановити нову, якою призначити адміністративне стягнення у вигляді штрафу, вважає, що постанову було винесено без всебічного, повного і обєктивного врахування всіх обставин справи та особи правопорушника, вказує, що про розгляд справи він повідомлений не був, в той час перебував у відрядженні, чим було порушено його права, свою вину визнав повністю та щиро розкаявся, під час ДТП нікому з сторонніх осіб не було спричинено ні матеріальної ні моральної шкоди, позбавлення його водійського посвідчення фактично залишає родину без засобу існування, оскільки робота повязана з поїздками у відрядження а також позбавляє можливості допомагати членам сімї, які потребують сторонньої допомоги, зокрема пересуванню транспортним засобом, просить суд звернути увагу, що правопорушення повинно нести виховну функцію, тому позбавлення його права керування транспортним засобом, як вид покарання не буде справедливим та не принесе жодної кориті суспільству.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягується до адмінвідповідальності, має право давати пояснення, подавати докази і заявляти клопотання та інші, передбачені цим законом права.

У відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Зазначені вимоги закону суддею дотримані не були, що призвело до порушення прав ОСОБА_2, але ця обставина не вплинула на законність прийнятого рішення, оскільки висновок суду про наявність в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП відповідає матеріалам справи і підтверджений обєктивними доказами, які зібрано у передбаченому законом порядку, належним чином оцінених судом і апелянтом не заперечуються.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності (7 разів за період з 20.02.2010 року по 16.12.2010 року, дані про сплату ним штрафу за вчинені правопорушення в матеріалах справи відсутні), та знову вчинив правопорушення, яке являється грубим порушенням правил дорожнього руху і становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю та здоровю.

Тому з метою виховання особи, яка вчинила адмінправопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, вважаю, що суд вірно дійшов до висновку щодо виду адміністративного стягнення та призначив ОСОБА_2 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 6 (шість) місяців.

Керуючись ст. 294 КУпАП апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15 лютого 2011 року щодо нього без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Миколюк