Апеляційний суд Житомирської області
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Житомир

14.04.2011 року. Суддя апеляційного суду Житомирської обл. Шенін П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 /який 14.12.2010 року згідно до оглянутого паспорту одержав його за новими даними, а раніше мав прізвище Полянський/, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, розлученого, до адмінвідповідальності не притягувався, за ст. ст. 122-4 і 124 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28.03.2011 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вказаними законами і позбавлено права керувати транспортними засобами на 1 рік за те, що він, рухаючись 22.02.2011 року о 18 год. 20 хв. на автомобілі НОМЕР_1 на перехресті вулиць Київська - Шелушкова в м. Житомирі, не врахував погодні умови, стан проїзної частини, не обрав небезпечну швидкість руху, не дотримувався безпечної дистанції, зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 Від цього удару останній автомобіль зіткнувся з автомобілем „Рено № НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 Після чого порушник змінив напрямок руху і наїхав на дорожнє огородження. Внаслідок цього ДТП вказані автомобілі і огородження одержали механічні пошкодження. Після чого ОСОБА_1 на автомобілі самовільно залишив місце пригоди. Тим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1, 10.1, 2.10 /а/ „ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 /Полянський/ просить скасувати постанову суду. Вказує, що він визнає вину у заподіяному, однак суд не зовсім вірно встановив обставини справи: він не одразу залишив місце пригоди, а коли поспілкувався з водієм ОСОБА_2, з яким зіткнувся, і вони „знайшли порозуміння. Суд не врахував його складний сімейний стан, необхідність возити на лікування хворого батька, інваліда 1 групи, позбавив його права керувати усіма видами транспортних засобів. Просить обрати йому інше стягнення.

Дослідивши матеріали справи і заслухавши в судовому засіданні ОСОБА_1, який апеляцію підтримав, хоча її доводи двічі змінював, потерпілого ОСОБА_2 та його захисника /фахівця у галузі права/ ОСОБА_4, які надали для огляду висновок товарознавчої експертизи №2951 від 16.03.2011 року про розмір шкоди автомобілю цього потерпілого в сумі 9912,87 грн., а також потерпілого ОСОБА_3, які заперечили проти апеляції, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні апеляції з наступних мотивів.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1, як зазначено вище, спочатку заявив, що він їхав на автомобілі свого батька і дійсно в порушення вимог ПДР залишив місце пригоди, однак у ДТП винен частково, разом із водієм ОСОБА_2, який несподівано виїхав з лівого ряду праворуч і перекрив йому рух. Після зіткнення він зупинився, обговорив усі питання з останнім і, оскільки ушкоджень ні на авто ОСОБА_2, ні ОСОБА_3, з яким той зіткнувся, не було і люди в ДТП не постраждали, він не повідомив ДАІ, не дочекався їх працівників, повернув праворуч на вул. Шелушкова та уїхав.

В подальшому ОСОБА_1 заявив, що його вини у ДТП взагалі немає, а є вина ОСОБА_2. Апелянт вважає себе винним лише у відїзді з місця пригоди. Наприкінці розгляду справи порушник знову заявив про обопільність вини у ДТП з боку його та ОСОБА_2.

Заслухавши усіх учасників процесу, вважаю, що місцевий суд розглянув дану справу правильно та її обставини встановив вірно.

В апеляційному суді версію порушника щодо конкретних деталей руху і ДТП спростували інші двоє його учасників. Так, потерпілий ОСОБА_2 заперечив версію ОСОБА_1 і заявив, що їхав попереду, повільно переїхав у правий ряд, гальмував на перехресті на червоне світло і несподівано отримав удар ззаду від авто ОСОБА_1, який не зупинявся, не виходив з машини і не зясовував обставини ДТП, наїхав ще на дорожню огорожу, повернув праворуч на вул. Шелушкова і уїхав. Від удару авто його, ОСОБА_2, зіткнулось із автомобілем ОСОБА_3, що їхав ліворуч.

Показання ОСОБА_2 підтвердив потерпілий ОСОБА_3 Як він бачив, наближаючись до перехрестя, машина ОСОБА_2 їхала в одному з ним напрямку по вул. Київській на їх смузі руху посередині, приймала праворуч з увімкнутим показником повороту, зі швидкістю 10-20 км/год. Автомобіль ОСОБА_1 їхав з більшою швидкістю, не звернув увагу на маневр ОСОБА_2, який вже зайняв праву смугу, не гальмував, вдарив авто останнього ззаду, навіть не зупинився і уїхав. Внаслідок цього автомобіль ОСОБА_2 зіткнувся з його автомобілем і останній отримав удар у колесо.

Обидва потерпілих викрили ОСОБА_1 в порушенні вимог ПДР. Їх показання збігаються з показаннями очевидця ДТП, свідка ОСОБА_5 /а.с. 1-15/, які дослідив суд 1-ої і апеляційної інстанції.

Що стосується решти доводів апеляції, то вони також задоволенню не підлягають. Наявність у порушника хворого і похилого віку батька не може бути підставою для зміни або скасування судового рішення. Діями ОСОБА_1 спричинена шкода 3-ом автомобілям, він самовільно залишив місце пригоди, не поцікавився станом його учасників, постійно змінює по справі свою позицію, шкоду не відшкодовує.

Тому він був обгрунтовано позбавлений прав водія на певний строк.

Керуючись ст. 294 КУпАП ,-

Постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського райсуду м. Житомира від 28.03.2011 року щодо нього без зміни.

Постанова оскарженню не підлягає .

Суддя: