АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №33-720/11 Суддя 1-ї ін-т. ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.172-2 КУпАП
ПОСТАНОВА

іменем України

08 листопада 2011 року

Суддя апеляційного суду Харківської області Ємець О.П., за участю прокурора Бєлашова А.М., особи яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 та її захисника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.09.2011р. про притягнення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючої на посаді начальника відділу державного інспектора відділу контролю за додержанням законодавства №2 Територіальної державної інспекції праці в Харківській області Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України, що відноситься до 5 категорії посад службовців, державного службовця 11 рангу, раніше не засудженої, до адміністративної відповідальності не притягувалася, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-2 КУпАП, -

встановив:

09.09.2011р. постановою Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-2 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Суд першої інстанції в своїй постанові зазначив, що ОСОБА_2 обіймаючи посаду начальника відділу державного інспектора відділу контролю за додержанням законодавства №2 Територіальної державної інспекції праці в Харківській області Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерства праці та соціальної політики України, що відноситься до 5 категорії посад службовців, будучи державним службовцем 11 рангу, допустила порушення обмежень щодо використання службового становища та повязаних з цим можливостей з прийняттям обіцянки одержати неправомірну вигоду при наступних обставинах.

14.07.2011р. на підставі листа від 14.07.2011р. №01-19-3539 начальником відділу державним інспектором праці Територіальної державної інспекції праці у Харківській області Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю Міністерстава праці та соціальної політики України ОСОБА_2 здійснений виїзд у с.Липці Харківського району Харківської області в районі Травянського водосховища з метою перевірки субєкта господарської діяльності ФО-П ОСОБА_4 під час проведення перевірки у звязку з відсутністю на місці ОСОБА_4, ОСОБА_2 передано листа її чоловікові ОСОБА_5 з вимогою надати до Теритріальної державної інспекції праці у Харківській області за адресою: м.Харків пл.Свободи, 5 Держпром, 7 підїзд, 6 поверх у термін до 20.07.2011р. для проведення перевірки відповідні документи.

У подальшому, 18.07.2011р., ФО-П ОСОБА_4 разом з ОСОБА_6, з яким укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги від 01.05.2011р., приблизно о 20год. у приміщенні Територіальної інспекції праці у харківській області зустрілась з державним інспектором Політучою Р.І. Під час усної розмови були оговорені питання проведення перевірки та суть виявлених інспектором порушень. Під час подальшої розмови з ОСОБА_2 ними були оговорені питання передачі останній грошової винагороди у розмірі 2000 гривень за припинення перевірки і не продовження її у майбутньому.

Перевірка, що була розпочата ОСОБА_2 на підставі листа від 14.07.2011р. на час складання протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення не закінчена, акти про виявлені порушення вимог законодавства про працю, або про відсутність порушень не складено.

19.09.2011р. ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.09.2011р., яку просила скасувати, а провадження у справі закрити у звязку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що зазначена постанова є незаконною та необґрунтованою. Апелянт зазначила, що висновок суду про те, що вона своїми умисними діями допустила порушення обмежень щодо використання службового становища та повязаних з цим можливостей з прийняттям обіцянки одержати неправомірну вигоду є надуманим, оскільки вона взагалі не мала права проводити цієї перевірки. Перевірка діяльності ОСОБА_4 проводилася прокурором Харківської міжрайонної прокуратури, до якої вона була залучена в якості спеціаліста і не могла її завершити складанням акту чи приписом без прокурора, що проводив перевірку. Що стосується висновку суду про те, що вона наче погодилась за обіцяну винагороду зупинити перевірку то це не відповідає дійсності і спростовується поясненнями ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Вислухавши доводи апелянта, її захисника адвоката ОСОБА_3, прокурора Бєлашова А.М., перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що апеляція ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Стаття 172-2 ч.1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення особою встановлених законом обмежень щодо використання службових повноважень та повязаних з цим можливостей з одержанням за це неправомірної вигоди у розмірі, що не перевищує пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2011р. старшим оперуповноваженим в ОВС УБОЗ ГУМВС України в Харківській області майором міліції ОСОБА_7 був складений протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення відносно ОСОБА_2

З тексту протоколу вбачається, що у різних його частинах дії ОСОБА_2 кваліфікуються як за ч.1 так і за ч.2 ст.172-2 КУпАП.

У звязку з тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на суперечливий зміст даного протоколу та з метою забезпечення права на захист, вважаю, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню.

Скасувавши постанову суду, протокол та матеріали про адміністративне корупційне діяння слід повернути до УБОЗ ГУМВД України в Харківській області, для правильного складання протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення.

Приймаючи таке рішення, апеляційний суд також виходить із рекомендацій які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 де вказано, що слід визнати правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення складені не уповноваженою на те особою або без додержання вимог ст. 256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.

Для упередження впливу на суд, який проведе новий розгляд справи по суті, після усунення недоліків протоколу, апеляційний суд інші доводи апеляції не аналізує та рішень по цим доводам не приймає.

Керуючись ст.ст.278, 294 КУпАП, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.09. 2011р., щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.172-2 КУпАП скасувати, та прийняти нову постанову, якою матеріали справи через суд першої інстанції, повернути в УБОЗ ГУМВД України в Харківській області, для правильного складання протоколу про вчинення адміністративного корупційного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Ємець