Справа № 33-359/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Головуючий у 2-й інстанції - Румянцев П.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2011 року суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області Румянцев П.О., за участю особи, яка подала апеляцію, розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2011 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працюючого інспектором ДПІ у АНД районі м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнано винним та накладено на нього стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік,-

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2011 року постановою ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 31.01.2011 року о 22 годині, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Московська в м. Дніпропетровську з явними ознаками наркотичного спяніння та на вимогу працівника ДАІ пройти відповідний огляд на стан спяніння у присутності двох свідків відмовився, чином порушив п. 2.5 ПДР України.

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у встановленому ч. 4 ст. 294 КУпАП порядку, а саме 09 березня 2011 року через місцевий суд, з пропуском строку передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП. В своїй апеляційній скарзі порушує питання про скасування постанови суду через відсутність в його діях складу адміністративного проступку, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Зявившись в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що останній день оскарження постанови припадав на вихідний, а наступні за ними понеділок та вівторок (07 та 08 березня) святкові, а тому лише 09 березня 2011 року зміг подати свою апеляційну скаргу.

Вирішуючи питання стосовно заявленого клопотання, суд дослідив наявні в матеріалах справи докази, перевірив пояснення апелянта та прийшов до висновку, що дійсно строку був пропущений з поважної причини, а тому підлягає поновленню.

В ході перегляду постанови суду першої інстанції в судовому засіданні апеляційного суду був допитаний ОСОБА_2, який зазначив, що він дійсно в зазначений час та вказаному у протоколі місці був зупинений працівником ДАІ, який після перевірки документів почав стверджувати, що він керує транспортним засобом в стані спяніння, а тому йому необхідно пройти відповідний огляд на стан спяніння. У відповідь на зазначені доводи ОСОБА_2 почав стверджувати, що він тверезий і не має жодних ознак спяніння, а тому вважає, що немає достатніх підстав для направлення його на огляд. Пояснення ОСОБА_2 були сприйняті як відмова, що і було підставою для складання адміністративного протоколу. В судовому засіданні апелянт також зазначив, що дійсно визнає свою провину у відмові від проходження огляду на стан спяніння, запевнив суд, що він ухилився від огляду не з метою уникнення встановлення факту його спяніння, а тому, що був тверезий і вважав це не обовязково. Крім цього просив апеляційний суд змінити постанову в частині позбавлення його права керування транспортними засобами на громадські роботи, оскільки сплата штрафу навіть у мінімальному розмірі може поставити його у скрутне матеріальне становище.

Суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість постанови судді, дійшов висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи допущенних суддею порушень ст. ст. 279, 280 КУпАП, не вбачається. Вчинене ОСОБА_2 правопорушення, правильно кваліфіковане за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Проте, мотивуючи обрання стягнення, суддя призначає один з найсуворіших видів адміністративного стягнення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, при цьому не взявши до уваги особу правопорушника, те що правопорушення вчинено вперше, у вчиненому щиро кається, працює, ухилився від огляду на стан спяніння не з метою уникнення відповідальності за керування в стані від алкогольного спяніння. За таких обставин, в порушення ст. 33 КУпАП, суддею накладено занадто суворе адміністративне стягнення, яке не відповідає суспільній небезпечності особи правопорушника і не буде сприяти його вихованню у дусі дотримання закону, а тому апеляційний суд, враховуючи заявлене у судовому засіданні прохання, а також матеріальний стан, вважає за необхідне відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 294 КУпАП, скасувати постанову судді в частині накладеного адміністративного стягнення, призначивши громадські роботи.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 7, 33, 252, 294 КУпАП,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2011 року про накладення на ОСОБА_2 стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, скасувати, та прийняти нову, якою ОСОБА_2 визнати винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді сорока годин громадських робіт.

Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Румянцев