Справа № 33-290/2011 Головуючий у 1 інстанції Розинко В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах - ОСОБА_1,

особи, притягнутої до адміністративної відповідальності - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2011 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. ст. 130 ч. 1, 1222 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.

Як встановив суд, 02.07.2011 р. о 03.30 год. ОСОБА_2 на перехресті вул. Київська - Пятницька, керуючи транспортним засобом марки „ВАЗ 21063 номерний знак НОМЕР_1 не виконав вимогу працівника міліції про зупинку транспортного засобу та був зупинений шляхом переслідування, при цьому керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, чим порушив п.п. 2.4, 2.9 „а Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 1222, ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду змінити в частині накладення стягнення та застосувати до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказує, що судом не було враховано, що він вину свою визнав повністю, щиро розкаявся. Звертає увагу суду на те, що основне джерело прибутку у нього повязане з водійськими правами, оскільки з 17.01.2011 року він працює на посаді водія у ФОП ОСОБА_3 та на його утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу, вину визнав повністю, пояснивши, що працює водієм і це є основним джерелом прибутку для утримання дружини, яка не працює та малолітньої дитини, переглянувши матеріали справи та дослідивши доводи, викладені у апеляційній скарзі вважаю, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та обєктивне зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом.

У справі щодо ОСОБА_2 ці вимоги закону були дотримані.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 130 ч. 1, 1222 КУпАП доведена повністю наданими та перевіреними в судовому засіданні доказами та ніким не оспорюється.

Відповідно до ст. 23 Кодексу України про адміністративне правопорушення, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.

Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Санкції ст. ст. 130 ч.1, 1222 КУпАП, за якими ОСОБА_2 підданий стягненню, є альтернативними, що дає суду можливість визначити стягнення з врахуванням форми вини, даних про особу правопорушника та даних, що помякшують відповідальність.

Зважаючи, що ОСОБА_2 вчинив два адміністративні правопорушення, справа про які одночасно розглядається судом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, а саме в межах ст. 130 ч. 1 КУпАП.

Вважаю, що постанова суду відносно ОСОБА_2 в частині виду та розміру накладеного на нього адміністративного стягнення підлягає зміні.

Враховуючи щире каяття ОСОБА_2 у вчиненому, наявність на утриманні малолітньої дитини, те, що позбавлення його права керування транспортним засобом позбавить єдиного джерела матеріального забезпечення його сімї і призведе до погіршення її матеріального становища, вважаю, що призначене йому стягнення у вигляді позбавлення керування транспортними засобами є занадто суворим.

За таких обставин вказану постанову суду щодо ОСОБА_2 необхідно змінити в частині розміру штрафу, призначивши стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 2550 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 серпня 2011 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 1222 , ст. 130 ч.1 КУпАП в частині призначеного адміністративного стягнення змінити.

Накласти на ОСОБА_2 стягнення за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 1222, ст. 130 ч.1 КУпАП штраф у розмірі 2550 гривень.

В решті зазначену постанову суду залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Чернігівської області ОСОБА_1