Апеляційний суд Одеської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2011р. м. Одеса

Суддя апеляційного суду Одеської області Сидоренко І.П., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.185-3 КУпАП України

ОСОБА_1, 1941року народження, що мешкає у АДРЕСА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

07 липня 2009р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КП «Білгород-Дністровське БТІ та РОН», Затоківської селищної ради про визнання неправомірними дій БТІ, скасування реєстрації нерухомого майна на імя ОСОБА_2

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01лютого 2011р. позивачу ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову (а.с.235, 236-238).

10.02.2011р. ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду, направити справу в суд першої інстанції для розгляду по суті іншим суддею, посилаючись на те, що суд необґрунтовано відмовив їй в задоволені позову, безпідставно не прийняв до уваги, що всі документи на імя ОСОБА_2 є підробленими, а саме: акт встановлення земельних меж від 21 червня 2007р., підписаний особами, які вже померли на час складення вказаного акту, не вірно вказаний розмір будівлі саме 28кв.м., в той час як розмір будівлі складає 55,6кв.м., судом не надана оцінка іншим обставинам по справі, що призвело до неправильного висновку суду про відмову їй у задоволені позову (а.с.243-245).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 червня апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення суду від 01.02.2011р. без змін.

До початку розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_1 через інформаційній центр апеляційного суду неодноразово подавала заяви про відвід судді Сидоренко І.П.

Так, в заяві про відвід судді Сидоренко І.П., поданої і зареєстрованої 06.04.2011р., ОСОБА_1 вказала, що 26 березня 2008року було винесено заведемо неправосудне рішення апеляційного суду головуючим суддею Каранфіловою В.М. за гроші ОСОБА_2 (Левченко). Суддя Сидоренко І.П. знала про рішення Білгород-Дністровського суду від 10 грудня 2007р., де власником спірної земельної ділянки була визнана ОСОБА_2 (Левченко), однак, приховала цей факт, так як має зацікавленість у вирішенні даного спору, також має дружні та ділові стосунки з ОСОБА_2 (а.с.283)

25.05.2011р. ОСОБА_1 подала заяву про відвід судді Сидоренко І.П., в якій вказала, що суддя Сидоренко І.П. виносила рішення суду від 26 березня 2008р. і ухвалу від 17.12.2008р. на підроблених документах на ділянку №625 в п. Затока, які надала суду ОСОБА_2 (а.с.294).

09.06.2011р. ОСОБА_1 знову подала заяву про відвід судді Сидоренко І.П. в порядку ст.20 ч.1 п.2, 4 ЦПК України (а.с.315).

В зазначеній заяві ОСОБА_1 допустила наступні вислови (викладено мовою заявника ОСОБА_1М.):

- «Судья Сидоренко И.П. прямо заинтересована в исходе рассмотрения дела, так как за взятку аферистки и мошенницы ОСОБА_3 17 декабря 2008г. вынесла определение на подложных и фальшивых ксерокопиях о выселении ОСОБА_1 с ее участка №625 и дома, расположенного на нем»;

- «По ее указанию во время выселения избили и подожгли моего сына, ограбили мою семью за все имущество. ОСОБА_4 продолжает и по сей день посещать судью Сидоренко И.П. в апелляционном суде. Видимо ей мало дала и она хочет еще заработать»;

- «Судья Сидоренко И.П. прекрасно знала, что ОСОБА_4, вела одно дело в двух судах одновременно по двум подложным и фальшивим госактам: в Белгород-Днестровском суде 08.12.2008р. и в апелляционном суде 17.12.2008р. по предварительной договоренности в судьей Каранфиловой В.Н., Фальчук В.П. и Сидоренко И.П., видимо судье Сидоренко И.П. хочется добиться моей смерти и она еще раз хочет ограбить меня и мою семью своими судебными решениями».

-«Выражаю полное недоверие судье Сидоренко И.П., потому что кровь, пролитая нами 10.04.2009г. на участке №625 по определению судьи Сидоренко И.П., Каранфилова В.Н., Фальчук В.П.».

В заяві про відвід від 23.06.2011р. заявник ОСОБА_1 також вказала про зацікавленість судді Сидоренко І.П. у розгляді вказаної справи (а.с.365).

Ухвалою апеляційного суду від 24 червня 2011р. заяви ОСОБА_1 про відвід судді Сидоренко І.П. залишені без задоволення, як безпідставні, а обставини, на які посилається заявник ОСОБА_1 в заявах про відвід судді Сидоренко І.П., нею не підтверджені, є голослівні та надумані (а.с.374-375).

Твердження заявника ОСОБА_1 відносно прийняття заведемо неправосудного рішення апеляційним судом в складі головуючого судді Каранфілової В.М., суддів Сидоренко І.П., Фальчук В.П. від 26 березня 2008року і ухвали апеляційного суду від 17.12.2008р. спростовуються відповідними ухвалами Верховного Суду України.

Так, рішення апеляційного суду від 26 березня 2008р. залишено без змін ухвалою Верховного Суду України від 25.09.2008р. (а.с.198, 217-218).

Ухвалою Верховного Суду України від 28.01.2009р. ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10.12.2007р., рішення апеляційного суду від 26.03.2008р., ухвали апеляційного суду від 17.12.2008р. (а.с.216).

Ухвалою апеляційного суду від 05 листопада 2009р. було закрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 10 грудня 2007р. у звязку з тим, що вона не має передбаченого ст.292 ЦПК України права на апеляційне оскарження вказаного рішення суду (а.с.222-224).

Відносно отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 10 квітня 2009р.(сином ОСОБА_1М.), слід зазначити, що ОСОБА_1 надала суду апеляційної інстанції відповідні довідки на а.с.318, 319, з яких вбачається, що зі слів хворого ОСОБА_5 10.04.2009р. на садовій ділянки спалахнув бензин і він отримав опік обличчя, від стаціонарного лікування відмовився, проходив лікування за містом мешкання.

Тобто ніяких доказів відносно того, що ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження 10.04.2009р. з вини суддів апеляційного суду Каранфілової В.М., Сидоренко І.П. і ОСОБА_6, заявником ОСОБА_1 не надано.

Також заявник ОСОБА_1 надала постанови про відмову у порушенні кримінальної справи за її заявою відносно дії ОСОБА_2 і ОСОБА_7 а.с.353, 354, 355. Третя особа надала постанову про зупинення провадження по кримінальній справі про підробку документів а.с.371-373.

Статтею 126 Конституції України передбачено, що незалежність і недоторканість суддів гарантуються Конституцією України і законами України. Вплив на суддів у будь-якій спосіб забороняється. Згідно ч. З ст.6 Закону «Про судоустрій та статус суддів» неповага до суду чи суддів, поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдання шкоди авторитету суддів чи впливу на безсторонність суду забороняється і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст. 185-3 КУпАП України вчинення будь-ким дій, які свідчать про неповагу до суду, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі п.4 ч. І ст.213, ст.221-1 КУпАП України суддя апеляційного суду має право винести постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 185-3 КУпАП України, яка є остаточною і оскарженню не підлягає. В даному випадку, згідно ст.254, ч.ч.1 і 4 ст.258 258 КУпАП України, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 185-3 КУпАП України, не складається.

Дослідивши викладені ОСОБА_1 вислови в заявах про відвід судді Сидоренко І.П., які вона взагалі необгрунтувала, та ніякими доказами не підтвердила, які спростовуються відповідними документами по справі, вважаю, що ОСОБА_1 проявила неповагу до суду та суддів апеляційного суду Одеської області, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. І ст. 185-3 КУпАП України.

Відповідно до ст.23 КУпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Враховуючи особу порушника ОСОБА_1, її матеріальній стан, а саме те, що вона є пенсіонеркою, ступінь її вини, характер дій щодо проявлення неповаги до суду, вважаю за необхідне з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до представників судової гілки влади та додержання Законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень правопорушником накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у межах санкції ч. І. ст. 185-3 КУпАП України у вигляді штрафу в сумі 400грн.

Керуючись ч.1 п.4 ст.213, ст.ст.221-1, 254, 258, 185-3 КУпАП України, -

п о с т а н о в и л а

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185-3 КУпАП України.

Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 400грн.(чотириста гривень) на користь держави.

Штраф вноситься в установу банку України.

Відповідно до ст.ст.307, 308 КУпАП України штраф має бути сплачений не пізніше як через пятнадцять днів з дня отримання ОСОБА_1 постанови, а в разі несплати штрафу у вказаний строк постанова підлягає примусовому виконанню Другим відділом Приморської державної виконавчою служби Одеського міського управління юстиції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Одеської області : (підпис) ОСОБА_8