Апеляційний суд Житомирської області
№ 33-339/10
Постанова

Іменем України

13 жовтня 2010 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Заліщука М.С.,

з участю:

секретаря: Кемке Д.О.,

особи, яка притягується до

адміністративної відповідальності: ОСОБА_1,

представника скаржника: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративну справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 вересня 2010 року, -

встановив:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 вересня 2010 року на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, закладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 рік.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 12 червня 2010 року о 22 годині 20 хвилин він керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 в стані алкогольного спяніння.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд, приймаючи рішення про його винуватість не взяв до уваги обставини, що спростовують його вину. Зазначив, що транспортним засобом керував не він, а його матір, якій він і належить на праві власності. Також вважає, що судом не звернуто уваги на допущені при складанні протоколу працівниками ДАЇ численні порушення пунктів ПДР та Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВСУ. За результатами апеляційного розгляду просить скасувати постанову як незаконну, подальше провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Апеляційний суд, заслухавши пояснення скаржника та його представника, які підтримали подану апеляцію, пояснення свідка ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та обміркувавши доводи апеляційної скарги вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і обєктива зясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності із законом.

Проте у вказаній справі зазначені вимоги закону додержані не були.

Апеляційний суд відмічає, що суд першої інстанції не дав відповідної юридичної оцінки зібраним по справі доказам, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення та діям особи, яка його склала, не врахував положення ст. 280 КУпАП в частині того, чи достатньо було підстав для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення урахуванням існуючих у справі протиріч та порушень вимог законів.

Так, ст. 256 КУпАП передбачено, що в протоколі про адміністративне правопорушення, крім інших даних, зазначається точне місце вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначені вимоги закону при складанні працівником ДАЇ протокотоколу дотримані не були.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 12 черва 2010 року вбачається, що водій ОСОБА_1 12.06.2010 року о 22 год. 28 хв. в м. Бердичів по вул. С. Сломницьких керував автомобілем „Нісав Максіма в стані алкогольного сп'яніння, за що передбачена відповідальність згідно ст. 130 ч. 1 КУпАП.

По суті порушення ОСОБА_3 у протоколі зазначив, що автомобіль керував не він, а його мати ОСОБА_3.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 підтвердив попередні свої пояснення зазначивши, що автомобілем він не керував. Керувала автомобілем його мати ОСОБА_3, яка і зупинила його на вул. Чуднівській в м. Бердичеві, де у них в подальшому і виник конфлікт з працівниками ДАЇ, ж вважали, що саме він керував автомобілем.

Аналогічні показання у свідка ОСОБА_3.

З рапортів працівників ДАЇ ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5,6. вбачається, що місце вчинення ОСОБА_1 порушень правил дорожнього руху дійсно мало місце по вул. Чуднівській в м. Бердичеві, а не по вул. С Сломницьких, як про те зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення та в матеріалах трави відсутні будь-які дані про те, на яких підставах було зупинено І транспортний засіб, що суперечить вимогам п.7.3., 14 Інструкції з питань і діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС.

Відсутні в матеріалах справи дані і про те, з яких підстав працівник ДАЇ не виконав вимоги п.п. З, 5 „Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, та вимоги п.п. 2.1, 2.4, 2.5, 2.10, 2.12 „Інструкції про виявлення у водіїв " транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров'я від 9 вересня 2009 року № 400/666, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6 жовтня 2009 року за № 931/16947.

Згідно даних нормативних актів огляд водіїв транспортних засобів, щодо яких і уповноваженої особи Державтоінспекції є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп'яніння, проводиться уповноваженою особою державтоінспекції на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом. Результати огляду зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, а з метою забезпечення достовірності зі результатів огляду водіїв транспортних засобів, вони мають бути оглянуті в закладах охорони здоров'я.

В даному випадку працівником ДАЇ зазначена процедура дотримана не була, що підтверджується даними вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, в якому графа „Огляд на стан спяніння не заповнена.

Більше того, як свідчать матеріали справи, працівники ДАЇ, будучи впевненими, як вони про те стверджують, що ОСОБА_1 керував автомобілем перебуваючи в стані алкогольного спяніння, в порушення вимог діючих інструкцій та наказів не відсторонили його від керування транспортним засобом, дозволили йому ним керувати до медичного закладу.

Крім того, з урахуванням вимог п. 4 вищезазначеного порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного спяніння, не можуть братися до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_1, показання зазначених в протоколі свідків правопорушення ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які є працівниками міліції.

За результатами досліджених у судовому засіданні доказів, ні один із яких безспірно не доводить факт безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом до його зупинки працівниками ДАІ, з урахуванням виявлених допущених працівниками міліції порушень при складанні ними протоколу про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції, всупереч до вимог ст. 62 Конституції України, не взяв на користь обвинуваченої особи усі сумніви щодо доведеності її вини, та прийняв рішення щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, яке, за таких обставин, не може вважатися законним та обґрунтованим.

З урахуванням наведеного, постанова суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа, на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП, - закриттю за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляцію особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 вересня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: