overthelex/edrsr-kupap huggingface dataset:
Справа № 2-а-2693/2010 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 315875 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 315875 від 02.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 02.11.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним вимог п. 11.2 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, просить в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що відсутні пояснення свідків, яки б могли підтвердити факт правопорушення, матеріалів фото- чи відеофіксації відповідачем суду не надано, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ У МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 315875 від 02.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 315875 від 02.11.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльностЬх субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності/є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :
Справа №2-а-2701/2010р.
ПОСТАНОВА Іменем України

15 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ВДАІ м. Миколаєва про скасування постанови ВЕ 293193 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВДАІ м. Миколаєва про скасування постанови ВЕ 293193 від 23.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 23.10.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 1.5 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС, не зважаючи на його заперечення, склав протокол, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; відсутності доказів, пояснення свідків, фото- чи відеофіксації, які б підтвердили факт порушення відповідачем ПДР України і як наслідок скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.9 ст. 133/1 КУпАП, вина позивача відповідачем не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ВДАІ м. Миколаєва про скасування постанови ВЕ 293193 від 23.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 293193 від 23.10.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ч.9 ст. 133/1 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :
Справа №2-а-2704/2010р.
ПОСТАНОВА Іменем України

15 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 289652 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 289652 від 01.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 01.11.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 16.8 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС, не зважаючи на його заперечення, склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, від нього надійшли письмові заперечення, відповідно до яких він просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що відповідачем не надано ніяких доказів на підтвердження того, що позивачем було здійснено порушення правил дорожнього руху, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ У МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 289652 від 01.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 289652 від 01.11.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя:
Справа №2-а-2678/2010
ПОСТАНОВА Іменем України

20 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засідані в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВ України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 355666 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 355666 від 07.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 07.11.2010 року відносно ОСОБА_1Л інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 12.4 Правил дорожнього рух та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 260 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що відповідачем не надано показань свідків або інших доказів та підтвердження того, що порушення правил дорожнього руху було здійснено саме автомобілем під керуванням ОСОБА_1, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 355666 від 07.11.2010р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 355666 від 07.11.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.І КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального'суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :
Справа №2-а-2695/2010р.
ПОСТАНОВА Іменем України

15 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 294570 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 294570 від 27.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 27.10.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 11.2, 11.5 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; відсутності доказів, які б підтвердили факт порушення відповідачем ПДР України і як наслідок скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, вина позивача відповідачем не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ У МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 294570 від 27.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 294570 від 27.10.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :
Спрва №2-а- 2706/2010р.
ПОСТАНОВА Іменем України

20 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Полтавській області про скасування постанови ВІ 125250 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Полтавській області про скасування постанови ВІ 125250 від 25.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 25.10.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС, не зважаючи на його заперечення, склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що відповідачем не надано ніяких доказів на підтвердження того, що позивачем було здійснено порушення правил дорожнього руху, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Полтавській області про скасування постанови ВІ 125250 від 25.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВІ 125250 від 25.10.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.І КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя:
Справа № 2-а-2679/2010 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 312084 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 312084 від 04.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 04.11.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 16.2 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що відповідачем не надано показань свідків або інших доказів та підтвердження того, що порушення правил дорожнього руху було здійснено саме автомобілем під керуванням ОСОБА_1, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69,71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 312084 від 04.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 312084 від 04.11.2010 р„ винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :