Апеляційний суд Житомирської області
№ 33-381/10
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2010 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Михайловського В.І.

з участю секретаря Кемке Д.О.

скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира адміністративну справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Романівського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2010 року

ВСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 В А. притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.І КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Згідно змісту постанови суду, 28.09.2010 року о 21 год. 40 хв. в смт Романів по вул. Леніна ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ - 21061 державний номерний знак AM 1449 АС у стані алкогольного спяніння, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 ч.І КУпАП.

В апеляції ОСОБА_1 просить змінити постанову Романівського районного суду від 15.10.2010 року та застосувати інше стягнення, не повязане з позбавленням права на керування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляції ОСОБА_1 посилається на те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений з порушенням Інструкції, затвердженої наказом МВС України від 26.02.2009 року № 77, оскільки до протоколу не були долучені пояснення свідків, що є обовязковим у разі вчинення правопорушень, передбачених ст.ст.122 ч.4, 123 ч.3, 130 ч.ч. 1-4 КУпАП.

Не вказана у протоколі й частина ст.130 КУпАП. Суд також не прийняв до уваги, що ОСОБА_1 вперше притягається до адміністративної відповідальності, тяжких наслідків не настало, на утриманні він має 2-х неповнолітніх дітей та є одним працюючим членом в сімї, на посаді водія. А тому, на думку апелянта, суд мав можливість застосувати до нього стягнення у вигляді громадських робіт.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, який підтримав подану апеляцію з наведених мотивів, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що апеляція ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції неповно дослідив всі докази та обставини справи: протокол про адміністративне правопорушення, судово-медичний висновок від 28.09.2010 року, а також не прийняв до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення був складений без участі понятих, самого ОСОБА_1, пояснення будь-яких свідків в матеріалах справи взагалі відсутні.

Приймаючи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що зібраних та досліджених по справі доказів недостатньо для встановлення складу адміністративного правопорушення та вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.І КУпАП.

Складання протоколу про адміністративне правопорушення від 28.09.2010 р. та дії працівників ДАІ суперечить вимогам ст.266 КУпАП, п.п. 3, 5 „Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 грудня 2008 року № 1103 та „Інструкції про виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 9 вересня 2009 року та зареєстрованої Міністерством Юстиції України 6 жовтня 2009 року.

Так, у разі наявності ознак алкогольного спяніння, уповноважена особа Державтоінспекції МВС проводить огляд на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних заходів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, результати огляду на стан спяніння водія транспортного засобу зазначаються у відповідних графах протоколу про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що будь-яких пояснень у свідків чи понятих працівником ДАІ не відбиралося та вказані особи взагалі були відсутні під час безпосереднього здійснення медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного спяніння.

Крім того, належним чином не були відібрані й пояснення самого ОСОБА_1, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначене лише одне слово „Згоден.

Вищенаведене свідчить про грубе порушення вимог ст.266 КУпАП та вищевказаних Інструкції та постанови Кабінету Міністрів України, а тому, враховуючи викладене, постанова Романівського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_1 не може залишатися в силі та підлягає скасуванню за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.І КУпАП.

Керуючись ст.ст.293, 294 КУпАП України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляцію ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Романівського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.І КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: