Апеляційний суд Житомирської області
№ 33-6/10
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 січня 2010 року м. Житомир

Суддя апеляційного суду Житомирської області Єрещенко А.М., з участю ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2, розглянувши матеріали адміністративної справи щодо ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду від 8 грудня 2009 року ОСОБА_1 визнано винною у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП і провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито у звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 23 липня 2009 року приблизно о 20 год. 30 хв. у м. Бердичеві по вул. Леніна керувала автомобілем ,,Опель Тігра. В заїзному кармані навпроти магазину „Наш край, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснила наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка переходила проїзну частину дороги справа наліво відносно руху автомобіля, тобто ОСОБА_1, в порушення Правил порожнього руху України, створила аварійну обстановку, змусивши інших часників дорожнього руху вжити заходів щодо забезпечення особистої безпеки.

На постанову суду ОСОБА_1С подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду і провадження по справі закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення за недоведеністю вини, посилаючись на те, що суд допустив неповноту, не дав належної оцінки обставинам, при яких сталася дана дорожньо-транспортна пригода. Вважає, що суд не дав оцінки діям пішохода, яка переходила вулицю у невстановленому місці, безпідставно послався на покази працівника ДАІ та судово-медичного експерта.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 у судовому засіданні своєї вини не визнала і пояснила, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини самого пішохода та її батька.

Доводи ОСОБА_1 про недоведеність вини є безпідставними. Її вина доведена протоколом про адміністративне правопорушення, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, постановою органу дізнання про відмову у порушенні кримінальної справи від 29 липня 2009 року, яка ніким не оскаржена, актом судово-медичного освідування ОСОБА_3, згідно якому потерпілій були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на тильній поверхні першого пальця та тильній поверхні лівої ступні.

Вина ОСОБА_1 доведена також поясненнями інспектора ДАІ який підтвердив у суді першої інстанції, що водій ОСОБА_1 повинна була врахувати дорожню обстановку і діяти згідно вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, чого не зробила.

Судово-медичний експерт не виключає, що отримані тілесні ушкодження у ОСОБА_3 могли утворитися від наїзду автомобіля.

При таких обставинах, повно і обєктивно дослідивши всі матеріали адміністративної справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП.

На підставі наведеного , керуючись ст. 293, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Бердичівського міськрайонного суду від 8 грудня 2009 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 4 КУпАП залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після їй винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: