справа № 2 «а» - 48/2010
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2010 року Біловодський районный суд Луганської області

В складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Торби Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом гр. ОСОБА_1 на постанову

головного державного інспектора праці відділу контролю за додержанням законодавства гр.. ОСОБА_2 про зміну постанови про накладення штрафу та застосування усного зауваження,-

ВСТАНОВИВ:

12 .01.2010 року до суду надійшла позовна заява, яка підтримана у повному обсязі позивачем у справі гр. ОСОБА_1, який повністю посилався на обставини, викладені ним у письмовому адміністративному Позові.

Позивач пояснив, що 25 грудня 2009 року головний державний інспектор праці відділу контролю за додержанням законодавства гр.. ОСОБА_2 виніс постанову щодо позивача про накладення штрафу в сумі 850 гривень за ст. 188-6 КУпАП. Вважаючи , що трудові угоди між позивачем та відповідачем складені на підставі типових договорів , які зареєстровані в Біловодському районному центрі зайнятості, та ніяких перепон при їх реєстрації не виникало зі сторони контролюючих органів, та оплата праці один раз на місяць проводиться на підставі особистих заяв підпорядкованих підприємцю найманих робітників , поданих ними 14.01.2009 року, а аванс виплачується за необхідністю при наявності звернення робітника, гр. ОСОБА_1 вважає, що накладений на нього штраф за невиконання припису від 22 .07.2009 року є суворим , тому він вважає, що ніяких порушень трудового законодавства не вчиняв, своєї вини в перелічених у приписі порушеннях не вбачає, але просить суд змінити постанову інспектора та застосувати до нього усне зауваження.

Відповідач - гр. ОСОБА_2 за цим позовом в судове засідання викликався, про слухання справи повідомлений належним чином, прибув в судове засідання , також надав письмові заперечення щодо позову , посилаючись на те, що фізична особа - підприємець гр. ОСОБА_1 використовує найману працю, тому вважається посадовою особою, яка не виконала вказівок інспектора , оформлених у вигляді припису, та який контролює інспектор до його повного виконання, а саме станом на 25.12.2009 року позивачем не були виконані вимоги ст.9, 24, ч. 1 ст. 115 КзПП та вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок , а саме не було зроблено внесення даних в трудові книжки працівників з назвою роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, та які виконуються відповідно до назви професій і посад, визначених у Класифікаторі професій, бо працівники працюють монтажниками, а фактично виконують роботу шино монтажників. Також заробітна плата виплачується раз на місяць.

Як вбачається з предмету позову, позивачем оскаржується постанова про притягнення до адміністративної відповідальності про накладення на нього

адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 188-6 КУпАп , вину у вчиненні якого він визнас частково .

Суд приходить до висновку, що сам факт укладення трудових договором : найнятими підприємцем на роботу особами зареєстрований позивачем у відповідності діючим законодавством України, тобто на підставі Наказу Мінпраці та соціальна політики України «Про затвердження форми трудового договору міх працівником і фізичною особою»( № 260 від 08.01.2001 року зі змінами від 29.06.2005 року), за яким і п.З визначено, що розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру заробітної плати ( цей наказ виданий у звязку з внесенням змін у ст. ст. 24, 24 -ІКзПП України), тобто угоди між роботодавцем -| позивачем та його найманими працівниками підписані обома сторонами - працедавцем т*| відповідним працівником, тому вони не можуть бути зміненими в односторонньому порядку гр. ОСОБА_1- без реєстрації нових угод,з відповідним внесенням записів у| трудові книжки працівників. Даних про визнання трудових договорів судом не дійсними! відповідачем також не надано дому саме твердження про порушення гр. ОСОБА_1 норм| КзПП не є тим доказом, який міг би підтвердити вину позивача у скоєнні ним; адміністративного правопорушення, щодо якого інспектором був складений протокол.

Окрім того, в п.10 договору зазначено, що посадова особа центу зайнятості повинна ознайомити сторони під розпис щодо порядку реєстрації та зняття з реєстрації договору та внесення відповідних записів в трудовій книжці. За таких обставин суд приходить до висновку, що при складенні протоколу та винесенні постанови № 12-17- 62/0070-0033 від 29.12.2009 року у вигляді накладення штрафу на позивача, гр. ОСОБА_2 не враховані вимоги вищевказаного нормативного акту та ст. ст. 251,252,268 ч.І КУпАП.

Однак судом встановлено, що заява одного з робітників про бажання отримувати і ним заробітну плату датована 14.01.2009 року, а трудовий договір укладений та І зареєстрований 29.01.2009 року, що свідчить про наявність порушень ст. 115 КзПП

Виходячи з вимог ч.З ст. 11 КАС України кожна сторона , яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на власний розсуд, крім випадків, встановленим КАС України.

Суд за ч. 2 ст. 11 КАС України розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до вищевказаного Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

За ст.. 71 ч. 1 кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а за ч. 2 ст. 71 КАС України по справах цієї категорії обовязок щодо доказування правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для 1 повного захисту прав і свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони 1 просять.

В даному випадку позивач просить суд змінити постанову від 29 грудня 2009 року № 12-17-062/0070-0033 про накладення штрафу, застосувавши до нього ст. 22 КУпАП, що не суперечить його заявленим та підтриманим позовним вимогам, тобто вказує, що такі дії будуть відповідати його інтересам ,тобто за якими позивач згоден, що він скоїв деякі не суттєві порушення норм законодавства про працю, але він не може змінити їх в односторонньому порядку, тому вони не спричинили і не могли спричинити суттєву шкоду суспільним та державним інтересам, правам та свободам громадян або іншим цінностям, охоронюваним законом, або ж він не заперечує про можливу формальну наявність порушення ним деяких норм закону , але при малозначності вчиненого ним правопорушення орган(посадова особа), уповноважена вирішувати справу , може

звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Така позиція позивача, підтримана ним в судовому засіданні, за вищевказаного аналізу наявних у цій у справі доказів та викладених обставин справи також може бути врахованою судом в межах заявлених ним позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 18 чЛ п.2,94, 99,158 ч.І, 162- 163,167, 185,186 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст.22, 188-6. ч. 1, ст.251,252, 288, п.3,289, 293 ч.І п.4 КУпАП , суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити . Скасувати постанову від 29.12.2009 року № 12-17-62/0070-0033, винесену за ст. 188-6 КУпАП головним державним інспектором відділу контролю за додержанням законодавства № 1 гр. ОСОБА_2 про накладення штрафу на позивач гр. ОСОБА_1 в сумі 850 гривень.

За малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 188-6 КУпАП , вказаного у протоколі від 25 грудня 2009 року № 12-17-062/0070 від адміністративної відповідальності позивача гр. ОСОБА_1 звільнити, обмежившись усним зауваженням.

Копію цієї постанови вручити позивачу, відповідачу, до відома відділу ДВС Біловодського районного управління юстиції , скасувавши призупинення виконання постанови за ухвалою Біловодського районного суду як адміністративного суду 13.01.2010 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Донецького адміністративного апеляційного суду на протязі 10 днів .

Суддя : О. Д.Ткаченко