overthelex/edrsr-kupap huggingface dataset:
Справа №2-а-2699/2010р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 284655 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 284655 від 26.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 26.10.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 11.5 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; відсутності доказів, які б підтвердили факт порушення відповідачем ПДР України і як наслідок скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, вина позивача відповідачем не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 284655 від 26.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 284655 від 26.10.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності-. субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя:
Справа № 2-а 2703/2010р.
ПОСТАНОВА ІменемУкраїни

15 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 309153 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 309153 від 10.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 10.11.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 12.4 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову спираючись на показання приладу «Іскра», фактично не надавши ніяких доказів порушення саме ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що прилад «Іскра» не має функцій фото-, відеозапису та підтвердження того, що порушення правил було здійснено саме автомобілем під керуванням ОСОБА_1 відповідачем суду не надано, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 309153 від 10.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 309153 від 10.11.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.І КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним та оскарженню не підлягає.

Суддя :
Справа № 2-а-2682/2010 р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Херсонській області про скасування постанови ВТ 168332 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

10.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Херсонській області про скасування постанови ВТ 168332 від 12.07.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 12.07.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення нею Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., з чим вона не погоджується, оскільки правил дорожнього руху не порушувала. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення нею правил дорожнього руху.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що відсутні пояснення свідків, яки б могли підтвердити факт правопорушення, матеріалів фото- чи відеофіксації відповідачем суду не надано, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Херсонській області про скасування постанови ВТ 168332 від 12.07.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВТ 168332 від 12.07.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.І КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :
Спрва №2-а-2707/2010р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Дніпропетровській області про скасування постанови АЕ1 056950 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Дніпропетровській області про скасування постанови АЕ1 056950 від 21.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 21.10.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 11.2, 11.6 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 500 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС, не зважаючи на заперечення позивача, склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; відсутності доказів, пояснення свідків, фото- чи відеофіксації, які б підтвердили факт порушення відповідачем ПДР України і як наслідок скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, вина позивача відповідачем не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області про скасування постанови АЕ1 056950 від 21.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову АЕ1 056950 від 21.10.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :
13.12.2010 Справа № 2-а-2688/2010 р.
ПОСТАНОВА Іменем України

13 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 299189 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 299189 від 18.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 18.10.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 14.6 В Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; відсутності доказів, які б підтвердили факт порушення відповідачем ПДР України і як наслідок скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, вина позивача відповідачем не доведена

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 299189 від 18.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 299189 від 18.10.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя:
Справа №2-а-2694/2010р.
ПОСТАНОВА Іменем України

13 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 298300 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 298300 від 02.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 02.11.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним вимог дорожнього знаку 4.1 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; враховуючи, що відсутні пояснення свідків, яки б могли підтвердити факт правопорушення, матеріалів фото- чи відеофіксації відповідачем суду не надано, вина позивача не доведена ніякими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Миколаївській області про скасування постанови ВЕ 298300 від 02.11.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВЕ 298300 від 02.11.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.І КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя:
Справа №2-а-2705/2010р.
ПОСТАНОВА Іменем України

15 грудня 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Костюченко Г.С., при секретарі - Ордановій М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до Управління ДАІ МВС України в Херсонській області про скасування постанови ВТ 203620 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

11.11.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ДАІ МВС України в Херсонській області про скасування постанови ВТ 203620 від 31.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 31.10.2010 року відносно ОСОБА_1 інспектором ДАІ було складено протокол про порушення ним п. 11.5 Правил дорожнього руху та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., з чим він не погоджується, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Однак інспектор ДПС склав протокол та виніс постанову, фактично не надавши ніяких доказів порушення ним правил дорожнього руху.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст.69 КАС України, доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При повному невизнанні ОСОБА_1 своєї провини у вчиненні правопорушення; відсутності доказів, пояснення свідків, фото- чи відеофіксації, які б підтвердили факт порушення відповідачем ПДР України і як наслідок скоєння ним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, вина позивача відповідачем не доведена.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління ДАІ УМВС України в Херсонській області про скасування постанови ВТ 203620 від 31.10.2010 р. по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову ВТ 203620 від 31.10.2010 р., винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.2 КУпАП - скасувати.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя :