АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

7 жовтня 2010 року Апеляційний суд Львівської області під головуванням судді апеляційного суду Марітчака Т.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 23.07.2010 року, -

встановив:

постановою судді Миколаївського районного суду Львівської області від 23.07.2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік.

Відповідно до постанови судді Миколаївського районного суду, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 30.06.2010 року близько 19.55 год. у м. Миколаєві на вул. Львівське шосе, 1, Львівської області керував автомобілем марки «ВАЗ 21011» н.з. ВС 4810 АО в стані алкогольного сп'яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР України.

ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Львівської області з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 23.07.2010 року стосовно нього скасувати, а провадження у справі закрити з наступних підстав.

В обгрунтування поданої апеляції скаржник покликається на те, що в момент його затримання працівниками ДАІ автомобіль був припаркований біля будинку за місцем його проживання (м. Миколаїв, вул. Грушевського, 8/33), і його, як водія, у транспортному засобі не було. Після паркування автомобіля біля свого житлового будинку, наміру їхати не мав, був затриманий працівниками міліції під час того, як відкрив дверцята автомашини, для того щоб забрати з неї речі, як свої так і В. Бльока, який стояв поруч.

Крім того, апелянт зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б стверджували його перебування у стані алкогольного сп'яніння, оскільки медичний огляд з виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не проходив, він також не був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення і відповідно був позбавлений можливості давати письмові пояснення.

Водночас апелянт, вказує на те, що при застосуванні адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів строком на 1 (один) рік, судом не було враховано ряд обставин, зокрема, те, що він є безробітнім, має на утриманні батьків похилого віку, а транспортний засіб є основним джерелом для існування.

Розглянувши матеріали адміністративної справи та доводи апеляції, заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання поданої ним апеляції, суд вважає, що апеляція підлягає до задовольнення з наступних підстав. Суд першої інстанції, під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення належним чином не дослідив всіх доказів у справі, внаслідок чого помилково прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні ОСОБА_1, не заперечує про те, що на час затримання вживав алкогольні напої, однак заперечує, що в стані алкогольного сп'яніння керував транспортним засобом. Відповідно до його пояснення, він 30.06.2010 року приїхав своєю додому автомашиною разом з В. Бльоком та Я. Гамайдою з центру міста. Припаркувавши автомашину недалеко від під'їзду свого будинку, він разом із своїми знайомими пішов у бар, де випили пива і по 100 гр. горілки, оскільки наміру куди-небудь їхати він уже не мав. Вийшовши з бару, вони підійшли до автомашини, щоб забрати свої речі і після відкриття дверцят до нього підійшли працівники міліції, возили його на освідування в м. Львів, де склали протокол про те, що він керував транспортним засобом у нетверезому стані. Його затримали працівники міліції на вул. Грушевського, 8, а не на вул. Львівське шосе, як вказано в протоколі і яка знаходиться за 500-600 метрів. При цьому, жодних свідків, окрім В. Бльока та ОСОБА_3, не було.

Ці показання ОСОБА_1 підтвердив в судовому засіданні і свідок В. Бльок.

Для встановлення істини у справі судом неодноразово викликались в судове засідання свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення як мешканці м. Львова вул. Наукова, 49, однак останні в судове засідання не з'явились, направлені їм повістки повернулись з відміткою, що такі за вказаною адресою не проживають.

Відповідно до довідок за № 1397, 1398 від 22.09.2010 року ЛКП «Сокільницьке» ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за адресою м. Львів вул. Наукова, 49, не зареєстровані, а даний будинок є багатоквартирним.

Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення за № 1 139 серія ВС 233961 вбачається, що він складений 30.06.2010 року близько 20.25 год. у м. Львові на вул. Науковій, 49, про правопорушення, вчинене 30.06.2010 року близько 19.55 год. в м. Миколаєві. В протоколі вчинення адміністративного правопорушення як свідки зазначені ОСОБА_4 та Н. ОСОБА_5, які на час затримання ОСОБА_1 знаходились в м. Львові на вул. Наукова, 49, і не могли бути очевидцями події. Дані свідки могли бути очевидцями відмови ОСОБА_1 від проходження медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння, однак ОСОБА_1 і не заперечує, що він вживав алкоголь.

Якщо ж автор протоколу мав на меті притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, то й протокол необхідно було складати про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження освідування та відібрати пояснення у свідків і зафіксувати відмову правопорушника проходити медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп'яніння.

Таким чином, працівником ВДАЇ з ОАТ Миколаївського району та АТІ при ГУМВСУ у Львівській області в протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 були внесені неправдиві дані, що позбавило суд перевірити фактичні обставини справи викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, а з пояснень ОСОБА_1 та свідка В. Бльока вбачається, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім того, як в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, так і в постанові судді не міститься жодних доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. ОСОБА_7 судді про винуватість ОСОБА_1 в управлінні транспортним засобом в стані алкогольного сп'янінні винесена лише на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в який було внесено неправдиві дані, щодо свідків, які на час конфлікту перебували в м. Львові і висновку щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду - всього 2 аркуші. В адміністративній справі немає жодного пояснення очевидців.

При таких обставинах, суд не може надати віри фактичним обставинам справи, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_8 і вважає за необхідне задовольнити апеляцію ОСОБА_1 та скасувати постанову судді Миколаївського районного суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 1 рік, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 23.07.2010 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

Посвідчення водія на право керувати транспортними засобами, вилучене у ОСОБА_1, повернути власнику.

Відповідно до вимог ст. 295 КпАП України копію постанови протягом трьох днів надіслати ОСОБА_7 остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду підпис ОСОБА_9.