Справа № 33-429/10 29.10.2010 29.10.2010 29.10.2010
Номер провадження: 33-429/10
Справа № 33-429 «протест»/10 Категорія: ст. 349 МК
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2010 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

При секретарі судового засідання Єфимцевій К.О.

За участю прокурора Куліша Д.І.

представника ОСОБА_2

розглянув справу за протестом заступника прокурора Миколаївської області на постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2010 року, якою відносно

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, одруженого, працюючого судноремонтником на судноремонтному заводі в м. Таллін Естонія, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_3; -

- закрито провадження по адміністративній справі за ст. 349 МК України за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про порушення митних правил № 143/50400/10 від 19 серпня 2010 року в цей день при проведенні спільних оперативних заходів СБК та ПМП Миколаївської митниці з співробітниками ДПС ВДАІ УМВС України в Миколаївській області в м. Миколаєві були перевірені документи на автомобіль марки «Ford Mondeo» 1993 року випуску, реєстраційний номер 096ARJ, кузов №WF0FXXGBBFPP66717, який був затриманий і яким керував громадянин України ОСОБА_3

Під час проведення перевірки було встановлено, що 21.07.2010 р. вказаний автомобіль був ввезений на митну територію України в митному режимі «транзит» через коридор спрощеного митного контролю «зелений коридор» пункту пропуску «Нові - Яриловічі» Чернігівської митниці громадянином України ОСОБА_3, якого було проінформовано про необхідність вивезення автомобілю протягом 10 діб, тобто до 31.07.2010 року.

Однак станом на 19.08.2010 року вищевказаний транспортний засіб ОСОБА_3 за межі митної території України не вивіз, до митних органів України з заявою щодо подальшого продовження строку вивезення автомобілю не звертався.

Закриваючи провадження по адміністративній справі, суддя зазначив, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 349 МК України, посилаючись на те, що субєктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 349 МК України характеризується виключно умисною формою вини. А ОСОБА_3 порушив митні правила з необережності, а саме неумисно, і тому в його діях немає складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 349 МК України.

Мотивуючи своє рішення, суддя зазначив, що ОСОБА_4 є громадянином України, автомобіль марки «Ford Mondeo» 1993 року випуску належить йому на праві власності, зареєстрований на території іноземної держави і ввезений на митну територію України вперше без мети його подальшої реалізації, передачі іншій особі та надання в оренду. При цьому ОСОБА_4 вважав, що автомобіль він ввозить згідно змін, передбачених Законом України № 2275-Vl від 20.05.2010р. «Про порядок ввезення в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України», тобто на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року і не знав, що митні органи пропустили його в режимі «транзит».

В протесті прокурор просить скасувати постанову судді, як незаконну, та прийняти нову постанову про застосування до правопорушника адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 грн.

На думку апелянта, висновки судді про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 349 МК України, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки постанова суду винесена з урахуванням лише пояснень ОСОБА_3, правдивість яких судом не перевірена. Посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік відомостей, що оголошуються громадянами у разі переміщення ними через митний кордон предметів», якими встановлено, що саме громадянин заявляє режим переміщення предметів через митний кордон України: вїзд, виїзд, транзит; і що громадяни, які вїжджають в Україну, здійснюють декларування предметів, що переміщуються ними через митний кордон України, в усній формі.

А тому прокурор стверджує, що саме ОСОБА_3, заявив про ввезення транспортного засобу на митну територію у режимі транзиту, оскільки не мав законного права на ввезення його у будь - якому іншому митному режимі внаслідок того, як він сам пояснив суду, що не перебував на тимчасовому консульському обліку у консульській установі України згідно Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», і у нього було відсутнє право скористатися пільгами, передбаченими вищевказаним законом для громадян України, які перебувають на тимчасовому консульському обліку у консульській установі України щодо тимчасового ввезення під зобовязання про зворотне вивезення одного власного транспортного засобу на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року, без сплати ввізного мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при ввезенні автомобілів.

З урахуванням вищезазначеного прокурор вважає, що ОСОБА_3 добре знав вимоги закону, усвідомлював, що порушує терміни вивозу за межі України транспортного засобу, однак, з, урахуванням необхідності сплати штрафу у розмірі 8500 грн. обрав у суді позицію про незнання закону та введення його в оману працівниками митниці.

Заслухавши прокурора Куліша Д.І., що підтримав протест прокурора; представника ОСОБА_3 ОСОБА_2, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає протест підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав.

Стаття 349 МК України передбачає відповідальність за порушення зобовязання про транзит, а саме: за не вивезення за митний кордон України транспортних засобів, ввезених з метою транзиту через територію України, в строки, встановлені митним органом.

Матеріали справи підтверджують виявлене і зафіксоване в протоколі про порушення митних правил № 143/50400/10 від 19 серпня 2010 року допущене ОСОБА_3 порушення щодо не вивезення протягом 10 діб (тобто до 31.07.2010 року) автомобілю марки «Ford Mondeo» 1993 року випуску, реєстраційний номер 096ARJ, кузов №WF0FXXGBBFPP66717, який 21.07.2010 р. був ввезений ОСОБА_3 на митну територію України в митному режимі «транзит» через коридор спрощеного митного контролю «зелений коридор» на пункту пропуску «Нові - Яриловічі» Чернігівської митниці.

Як вбачається з протоколу судового засідання ОСОБА_3 судді Центрального районного суду м. Миколаєва пояснив, що є громадянином України, постійно проживає в м. Миколаєві, а тимчасово працює в Таллінні. Вперше 21.07.2010 р. на своєму автомобілі, який зареєстрований на території Естонії, відвідав Україну. На білорусько - українському кордоні співробітники митниці зясували у нього питання, чи вперше він перетинає митний кордон і розяснили йому , що він як громадянин України має право вїхати на територію України на своєму особистому автомобілі на строк, що не перевищує 60 днів на протязі одного календарного року, без сплати ввізного держмита та других податків. Режиму пропуску «транзит» він не заявляв. Твердить, що співробітники української митниці не розяснили йому, що він повинен був покинути територію України через 10 днів, бо в такому б разі він не погодився з таким режимом, оскільки приїздив у відпустку до сімї на один місяць. 19.08.2010 р. його затримали співробітники митниці.

Представник ОСОБА_2 апеляційному суду також пояснив, що ОСОБА_3, вперше перетинаючи кордон України на власному автомобілі і маючи при собі відповідний текст Закону України «Про порядок ввезення в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України» із змінами від 20.05.2010 р., звернувся до працівників української митниці за розясненнями щодо можливості перетнути кордон в порядку ст. 11 цього Закону.

Вказані пояснення узгоджуються з поясненнями головного інспектору СМО № 3 митного посту «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ОСОБА_5 від 07.10.2010 року, згідно яких саме ним 21.07.2010 р. було здійснено оформлення у митному режимі «транзит» автомобілю «Ford Mondeo» 1993 року випуску, реєстраційний номер 096ARJ, під керуванням ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_3 хотів перетнути митний кордон у митному режимі «тимчасове ввезення». У звязку з тим, що ОСОБА_3 не знаходився на обліку в консульстві України, розяснив йому, що в цьому режимі він може вїхати тільки після сплати ввізного мита та інших податків і зборів. І на питання ОСОБА_3 щодо можливості вїзду в режимі «транзит» розяснив, що це можливо, але граничний строк перебування на території України становить 10 діб. Після рішення ОСОБА_3 про вїзд в режимі «транзит» розяснив наслідки порушення вказаних строків і відповідальність, передбачену ст. 349 МК України.

Твердження представника ОСОБА_3 ОСОБА_2 про недопустимість як доказу пояснень вказаного свідка не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність

адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи; і ці дані встановлюються, окрім іншого, поясненнями свідків та іншими документами.

ОСОБА_1 того, свідок ОСОБА_6 апеляційному суду пояснив, що він склав протокол щодо ОСОБА_3, який керував вказаним автомобілем і був затриманий в м. Миколаєві під час оперативного відпрацювання автошляхів м. Миколаєва спльно з працівниками ДПС ВДАІ УМВС України в Миколаївській області. Під час перевірки документів було виявлено зазначене в протоколі порушення ОСОБА_3 строку вивезення за кордон України його транспортного засобу. ОСОБА_1 того, свідок пояснив, що при перетинанні кордону питання щодо митного режиму вирішується як особою, що перетинає кордон, так і працівником митниці, оскільки у разі заявлення особою наміру перетнути кордон у тому митному режимі, на який він не має права, працівник митниці розяснює причини неможливості такої дії і інші можливості, з урахуванням особливостей кожного митного режиму.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази у справі, суд приходить до висновку про вказані в протоколі порушення є підставою для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 349 МК України.

Твердження ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_2 про необізнаність першого про перетинання ним кордону у митному режимі «транзит» та його особливості щодо десятиденного строку перебування транспортного засобу на території України безпідставні і спростовуються його ж власними поясненнями.

Так, він сам пояснював суду першої інстанції, а апеляційному суду його представник ОСОБА_2, що мав текст ст. 11 Закону України «Про порядок ввезення в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України» із змінами від 20.05.2010 р., якою передбачений порядок тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів на митну територію України, згідно якого громадяни України, які перебувають на тимчасовому консульському обліку у консульській установі України, у разі відвідання України мають право тимчасово під зобовязання про зворотнє вивезення ввезти один власний транспортний засіб на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року, без сплати ввізного мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при ввезенні автомобілів.

Таким чином, ці положення закону мають чітку вказівку, що ці особливості стосуються лише тих громадян України, які перебувають на консульському обліку у консульській установі України. ОСОБА_3, як він сам пояснював, на такому обліку не перебував, а тому не мав права на вищезазначений митний режим без сплати ввізного мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством при ввезенні автомобілів.

Ввізне мито та інші податки (збори), передбачені законодавством при ввезенні автомобілів, ним також не сплачувалися.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_3 митних правил з необережності та відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 349 МК України є передчасними та такими, що не ґрунтуються на законі.

З огляду на вищевикладене є доказаним факт вчинення ОСОБА_3 порушення митних правил щодо строку вивезення транспортного засобу за митний кордон України, а тому він підлягає притягненню до відповідальності за ст. 349 МК України, і тому протест прокурора в цій частині підлягає задоволенню.

Однак, відповідно до ст. 328 МК України адміністративні стягнення у виді попередження та штрафу можуть бути накладені не пізніше ніж через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні два місяці з дня його виявлення.

Тому на момент розгляду апеляційним судом даної справи скінчилися передбачені ст. 328 МК України строки накладення на винну особу адміністративного стягнення і протест прокурора в цій частині не підлягає задоволенню.

За таких обставин, провадження по даній справі підлягає закриттю в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Керуючись п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, ст. 328 МК України ,суд -

ПОСТАНОВИВ:

Протест заступника прокурора Миколаївської області задовольнити частково.

Постанову судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2010 року відносно ОСОБА_3 скасувати.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 349 МК України.

Закрити провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_3 в звязку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_7