Апеляційний суд Вінницької області
Суддя Апеляційного суду Вінницької області Сілаков С.М., витребувши ііністративну справу та розглянувши скаргу
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодружений, працював старшим державним податковим ревізором - інспектором відділу контролю за фінансовими установами та операціями в сфері ЗЕД ДПІ м. Вінниці, на даний час звільнений з органів ДПС, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,
постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 жовтня 2010 року про визнання х) винним за п.п. «а», «г» ч.І ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» та сладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі О грн., -
Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 жовтня 2010 року ісароша В.В. визнано винним за п.п. «а»,»г» чі ст.5 Закону України «Про боротьбу з зрупцією» та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід гржави в сумі 340 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду, як незаконну, оскільки важає, що склад корупційного діяння у його діях відсутній і закрити справу.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1, перевіривши іатеріали справи, вважаю, що скарга підлягає задоволенню.
* На думку ОСОБА_2 ОСОБА_1 вчинив правопорушення повязане з корупцією,
передбачене п.п. «а» «г» ч.І ст.5 Закону Уіфаїни «Про боротьбу з корупцією».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу з корупцію», під корупцією в цьому Законі розуміється діяльність осіб, уповноважених на виконання функцій держави, спрямована на протиправне використання наданих їм повноважень для одержання матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг. Пункт «а» ч.І ст.5 цього Закону забороняє державному службовцю сприяти, використовуючи своє службове становище, фізичним, юридичним особами у здійснені ними підприємницької діяльності, а також само в отриманні субсидій, субвенцій, дотацій, кредитів чи пільг з метою незаконного одержання за це матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 не одержав будь-яких матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг. Передачу їх ОСОБА_1 в своїх поясненнях заперечує і ОСОБА_3
В зазначеній вище статті 5 ч. 1 вище зазначеного Закону серед іншого в п. «г» зазначено, що державний службовець не має права відмовляти фізичним та юридичним особам в інформації, надання якої передбачено правовими актами, умисно затримувати їх, надавати недостовірну чи не повну інформацію.
Згідно п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.05.1998 року «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, пов»язані з корупцією», вирішуючи питання щодо винності особи в ненаданні, затримані або наданні "недостовірної чи неповної інформації (п.»г» ч.І ст.5 Закону), суди мають керуватися вимогами Закону України від 2 жовтня 1992 року «Про інформацію», а також відповідними правовими актами, які регулюють інформаційні відносили в державі. В Законі «Про інформацію» зазначено, він закріплює право громадян України на інформацію, закладає правові основи інформаційної діяльності.
За таких обставин вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого п.п. «а», «г» ч.І ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією», тому постанова суду підлягає скасуванню, та закриттю провадження у справі.
Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -
Апеляцію ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Ленінського районного суду м. Вінниці від 22 жовтня 2010 року, якою визнано винним ОСОБА_1 за п.п. «а», «г» ч.І ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340грн. скасувати, та закрити провадження у справі.
Суддя