Справа № 33- 298/10
ПОСТАНОВА

іменем України

25 травня 2010 року апеляційний суд Львівської області у складі:

Судді Партики І.В.

З участю правопорушника ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляцію ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 березня 2010 року, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 будучи директором Першого українського театру дія дітей та юнацтва, що на вул. Гнатюка. 11 в м. Львові, здійснив порушення вимог законодавства про працю, а саме всупереч вимог ст.ст. 47, 492 ч.1, 492 ч.3, 166 ч.1 КЗпПУ та ст. 52 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням", запропонував ОСОБА_2 взяти участь у конкурсі на посаду директора-розлорядника, а не запропонував даної посади, не довів до відома державну службу зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці; не дотримався терміну вивільнення; не представив жодних документів, які б свідчили про оплату листка непрацездатності ОСОБА_2; не виплатив розрахункові кошти ОСОБА_2 в день звільнення; не видав ОСОБА_2 в день звільнення трудової книжки.

В апеляції ОСОБА_1 покликається на те, що він виконував наказ свого роботодавця, а тому інспекція праці зобовязана була врахувати цю обставину і притягнути не його, а посадових осіб управління.

Зазначає, що на день розгляду справи Галицьким районним судом скасовано наказ № 04-к від 15 січня 2010 року про звільнення ОСОБА_2

Наголошує, що зміна штатного розпису і приведення його у відповідність до Статуту театру, не зменшила загальну чисельність працюючих, що теж є визначальним для служби зайнятості.

Вважає, що суд та інспекція праці проігнорували докази того, що ОСОБА_2 свідомо покинула місце праці за 20 хвилин до закінчення роботи, коли взнала, що її просять прийти ознайомитися з наказом. Інспекції праці було надано доказ цього факту, а саме, складений акт від 15 січня 2010 року за підписами трьох осіб, які засвідчили відсутність ОСОБА_2 на роботі о 16 год. 40 хв.

Також зазначає , що під кінець робочого дня були підготовлені всі необхідні документи та була необхідна кількість грошей у касі, проте ОСОБА_2 за декілька хвилин пішла перед тим, як їй мали вручити наказ та провести розрахунок.

Акцентує, що всупереч ст. 285 КАпАП йому не було надано копію постанови суду, хоч він звергався в суд 01 квітня 2010 року та не було надіслано її поштою.

Просить постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення.

Заслухавши правопорушника, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Вина ОСОБА_1 стверджена матеріалами справи про адміністративне правопорушення №3-661/10, зокрема протоколом №13-01- 032/0208 про адміністративне правопорушення від 25 лютого 2010 року (а.с.10), який ніким не оскаржувався у встановленому законом порядку, актом перевірки № 13-01-032-0266 від 25 лютого 2010 року (а.с.1-9) та приписом № 13-01 -032/0266-0179 від 25 лютого 2010 року.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КАпАП, обравши стягнення в межах санкції даної статті.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП України, суд. -

постановив:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 24 березня 2010 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави, залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя