Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 33-29/10 Суддя по 1 інстанції -
Категорія ст. 124 ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2010 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення № 3-1065/09 відносно ОСОБА_2, що надійшли з Звенигородського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього, -

встановила:

Постановою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2009 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2 а, -

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, і до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

З постанови районного суду вбачається, що ОСОБА_2 30.10.2009 року о 19 годині 45 хвилин в м. Звенигородка Черкаської області, на перехресті проспекту Шевченка та вул. Чорновола, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по другорядній дорозі - по вул. Чорновола, не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався по головній дорозі - по пр.Шевченка, внаслідок чого зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3, що спричинило пошкодження автомобілів ВАЗ-2107 та МІТSUBISHI. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. п.16.1, 16.11 ПДР України.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати постанову місцевого суду, а провадження по справі закрити, мотивуючи це тим, що суддя неповно та необ'єктивно дослідив обставини справи, відповідно дійшов невірного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення та події адмінправопорушення.

Заслухавши думку потерпілого ОСОБА_3, який заперечив апеляцію ОСОБА_2С, перевіривши матеріали справи, і обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Твердження ОСОБА_2 про його невинуватість в даному адміністративному правопорушенні, спростовується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ( а.с. 1), схемою ДТП та протоколом огляду місця події від 30.10.09 р.( а.с. 2-3) з якими погодилися як апелянт, так і потерпілий ОСОБА_3, про що свідчать їх підписи на вказаних документах та їх пояснення в судовому засіданні під час розгляду справи судом першої інстанції, протоколами огляду і перевірки

технічного стану транспортних засобів, а також первинними поясненнями водіїв - учасників ДТП, в яких безпосередньо ОСОБА_2 пояснював, що під час руху не помітив автомобіль ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі, що й стало причиною їх зіткнення ( а.с. 6).

Відповідно до п.10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїздних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2С, рухаючись з другорядної дороги по вул. Чорновола в м. Звенигородка Черкаської області на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг - вул. Чорновола та пр. Шевченка , не впевнившись в безпечності даного маневру , проявивши неуважність, не надав дорогу автомобілю МІТSUBISHI під керуванням ОСОБА_3, що наближався до даного перехрещення проїздних частин по головній дорозі - пр. Шевченка та зіткнувся з ним.

Посилання апелянта на те, що потерпілий ОСОБА_3 керував автомобілем в темну пору доби без ввімкненого світла фар не є підставою для скасування постанови районного суду, оскільки суддя всебічно, повно та об'єктивно дослідив всі обставини справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, та прийшов до вірного висновку що вина ОСОБА_2 у вчиненому правопорушенні доведена повністю , а його дії його за ст. 124 КУпАП кваліфіковані вірно. ОСОБА_2 свідомо недбало віднісся до оцінки дорожньої ситуації, хоча повинен був і міг це зробити, що й призвело до вказаних наслідків.

Таким чином, постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення, накладене ОСОБА_2 у виді штрафу, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП, щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

постановила:

Апеляцію ОСОБА_2С- залишити без задоволення.

Постанову судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 грудня 2009 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Соломка