АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

і м е н е м У к р а ї н и

30 серпня 2010 року Апеляційний суд Львівської області під головуванням судді апеляційного суду Марітчака Т.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2010 року, -

встановив:

постановою судді Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 (п'ятдесят одна) грн. в дохід держави.

Постановою судді М. Сливу притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 18.01.2010 року у м. Львові на АДРЕСА_1, вчинив насильство у сім'ї стосовно свого прийомного сина ОСОБА_2, яке проявилось у заміні замка на вхідних дверях квартири і не наданні потерпілому при цьому ключа для вільного користування даною квартирою та демонтажу газової і водяної розводок, водяного лічильника, кранів та іншого обладнання.

Скаржник звернувся до Апеляційного суду Львівської області з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2010 року скасувати. Крім того, апелянт звернувся з заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження постанови судді, оскільки його не викликали в судове засідання, а про постанову судді він дізнався лише при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої апеляції скаржник покликається на те, що судом не було досліджено всіх матеріалів справи, зокрема, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 4 грудня 2010 року, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язано привести до попереднього стану самовільно переобладнану квартиру за № 6 на вул. Ангеловича, 20 у м. Львові, крім того, не були допитані свідки згаданого конфлікту.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді, заслухавши доводи правопорушника на підтримку своєї апеляції та потерпілого ОСОБА_2 про залишення постанови судді першої інстанції без змін, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляції, суд вважає, що строк на подання апеляційної скарги ОСОБА_1 необхідно поновити, оскільки такий пропущено з поважних причин, а апеляцію задовольнити з наступних підстав.

Обставини, що перешкоджали ОСОБА_1 вчасному здійсненню права на апеляційне оскарження згаданої постанови суду є поважними, оскільки він участі в розгляді справи в суді не приймав, в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення ОСОБА_1 про час розгляду справи, про існування даної постанови він довідався лише 27 липня 2010 року, коли ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, тому строк, як такий, що пропущений з поважних причин, підлягає поновленню.

Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.

Однак, як убачається з матеріалів справи, під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суддею порушено .ці вимоги закону, внаслідок чого суддя помилково прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом першої інстанції ці вимоги закону проігноровано, оскільки з пояснення ОСОБА_1 вбачається, що його не було повідомлено про час розгляду справи, а в матеріалах справи відсутні жодні дані про повідомлення ОСОБА_1 про час розгляду справи. Таким чином, суддя Галицького районного суду розглянув дану адміністративну справу без участі правопорушника, позбавивши його можливості надавати пояснення суду, подавати докази і заявляти клопотання відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, що призвело до постановлення безпідставного рішення про визнання ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст. 1732 (УпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як убачається з пояснення ОСОБА_1, він проживає разом з дружиною, дочкою та онуками в м. Львові на вул. Ангеловича 20/6. Між ними та його прийомним сином ОСОБА_2, який зареєстрований у спірній квартирі, йде спір з приводу розміну квартири. ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає з 2007 року, а проживає у своєї дружини за іншою адресою. Він має ключі та інколи заходить у квартиру. Після одного з таких відвідувань ОСОБА_2, виявилось, що в квартирі неможна відчинити двері і діти йшли в школу через вікно. Він вийняв серцевину замка і ремонтував її, після чого поставив на місце і вже на другий день ОСОБА_2 міг відкрити вхідні двері своїм ключем. ОСОБА_2 використав цей випадок спеціально і звернувся до працівників міліції, які склали протокол про правопорушення. ОСОБА_2 в квартирі не проживає, а проживає у своєї дружини, тому він не міг чинити стосовно нього ніякого насильства.

Крім того, на думку ОСОБА_1, суддя першої інстанції не взяв до уваги того, що рішенням Залізничного районного суду ОСОБА_2 зобов'язано провести переобладнання за свій рахунок. скільки він раніше переобладнав водо і газопровідні розводки.

З поданих ОСОБА_3 додаткових доказів, а саме акта від 25.02.2009 року та акта обстеження житлово-побутових умов кв. № 6 на вул. Ангеловича, 20, у м. Львові від 03.03.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 хоча зареєстрований в квартирі за № 6 на вул. Ангеловича, 20, у м. Львові, однак фактично в ній не проживає.

З прояснень ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 є її рідним сином, з яким вона знаходяться у гприязних стосунках, оскільки він претендує на житло в квартирі, у якій вона проживає із чоловіком ОСОБА_5, дочкою та її дітьми. 18 січня 2010 року, після приходу ОСОБА_2, поламався замок і її чоловік ремонтував його, після чого на другий день ОСОБА_2 міг відчиняти двері своїм ключем. У спірній квартирі ОСОБА_2 не проживає і не ночує вже понад 3 роки.

З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що вона проживає з дітьми разом з батьками на вул. Ангеловича, 20/6, у м. Львові. В цій квартирі зареєстрований її брат ОСОБА_2, який там не проживає, а проживає у своєї дружини. Він інколи приходить і чинить їм різні перешкоди та завдає шкоду, оскільки між ними неприязні стосунки у зв'язку з тим, що не вирішено питання розподілу квартири між ОСОБА_2 та його батьками. 18 січня 2010 року, після приходу ОСОБА_2, зламався замок і діти йшли до школи через балкон, її батько ремонтував його, після чого ОСОБА_2 міг відкривати двері своїм ключем.

Таким чином, на думку суду, в діях ОСОБА_1 по тимчасовій заміні 18.01.2010 року сердечника замка вхідних дверей квартири відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, оскільки він не міг таким чином чинити насильство в сім'ї стосовно свого прийомного сина ОСОБА_2, так як в судовому засіданні встановлено, що останній лише зареєстрований у спірній квартирі на вул. Ангеловича, 20/6, у м. Львові, але понад 3 роки у ній не проживає. Дані правовідносини, на думку суду, є цивільно-правовими і вирішуються в судовому порядку.

Що ж до покликання у протоколі про адміністративне правопорушення та постанові судді на те, і ОСОБА_1 чинив насильство в сім'ї шляхом демонтажу газової і водяної розводок, водяного лічильника, кранів та іншого обладнання, то таке спростовується тим, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі та копією рішення Залізничного районного суду м. Львова від 4 грудня 2003 року, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов'язано провести переобладнання в квартирі за № 6 на вул. Агеловича, 20, у м. Львові за свій рахунок, оскільки він раніше незаконно переобладнав її.

З пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вбачається, що при незаконному переобладнанні квартири в 1999 році, ОСОБА_2 переобладнав газову і водяну розводку, оскільки обладнав окремі лічильники у і води на своїй частині квартири.

Протиправні дії за ч. 1 ст. 1732 КУпАП можуть мати характер фізичного, психологічного чи економічного насильства. Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення та постанови судді, ОСОБА_1 вчинив насильство у сім'ї стосовно свого прийомного сина ОСОБА_2, яке проявилось у заміні замка на вхідних дверях квартири і не наданні потерпілому при цьому ключа для вільного користування даною квартирою та демонтажу газової і водяної розводок, водяного лічильника, кранів та іншого обладнання, тобто економічне насильство.

Однак, економічне насильство в сім'ї- це умисне позбавлення одним членом сім'ї іншого члена житла, їжі, одягу та іншого майна чи коштів, на які постраждалий має передбачене законом право, що може призвести до порушення фізичного чи психічного здоров'я. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що В ОСОБА_2 фактично не проживає у спірній квартирі, то дії ОСОБА_1, зазначені в протоколі та постанові суду, не могли бути загрозою до порушення фізичного чи психічного здоров'я потерпілого ОСОБА_2. А судом встановлено, що ОСОБА_1 позбавив можливості ОСОБА_2 пройти в квартиру на короткий термін, під час ремонту замка, а переобладнання здійснював відповідно до рішення суду.

На підставі наведеного, постанова судді Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2010 року підлягає до скасування у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 1ст. 1732КУпАП

Керуючись ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд, -

постановив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2010 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 31.03.2010 року стосовно ОСОБА_1 - скасувати і провадження у справі закрити у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 295 КпАП України копію постанови протягом трьох днів надіслати ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя підпис ОСОБА_7