Справа № 3-1170/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Безсмолий Є.Б. розглянувши адміністративну справу про притягнення до адміністративної відповідальності: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжньої, працюючої секретарем Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3 раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася,-

за п.г, ч.1 ст.5 Закону України Про боротьбу з корупцією,-

ВСТАНОВИВ:

Відносно секретаря Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене п. «г» ч. 1 ст. 5 Закону України Про боротьбу з корупцією.

В протоколі зазначено, що ОСОБА_1, перебуваючи на посаді секретаря Комишуватської сільської ради Новоукраїнського району з 2006 року по теперішній час, будучи посадовою особою органу місцевого самоврядування та учасником інформаційних відносин, відповідно до положень Закону України «Про інформацію», здійснюючи повноваження по реєстрації осіб, які прибувають у відрядження до даного органу місцевого самоврядування, під час здійснення службової діяльності, в порушення вимог Постанови КМУ від 23.04.1999 року № 663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон» та Інструкції про службові відрядження в межах України від 13.03.1998 року № 59 (зі змінами та доповненнями), шляхом неправомірного завірення особистим підписом та печаткою Комишуватської сільської ради посвідчення про відрядження, виданого начальнику Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів ОСОБА_2, умисно підтвердила недостовірну інформацію щодо перебування зазначеної посадової особи у відрядженні в грудні 2009 року в с. Комишувате Новоукраїнського району та надала її до вказаного органу виконавчої влади з метою неправомірного отримання даним посадовцем коштів у вигляді добових витрат за відрядження.

Зокрема, начальником Головного управління Державного комітету України із земельних ресурсів ОСОБА_3 03 грудня 2009 року підписано наказ про своє відрядження до Новоукраїнського району з метою контролю за виконанням постанови Кабінету Міністрів України № 844 «Деякі питання реалізації права власності на землю громадянами України у 2009 році».

Згідно даного наказу ОСОБА_3 підписано і отримано посвідчення про відрядження до Новоукраїнського району Кіровоградської області. Однак, останній у відрядження до вказаного району 03.12.2009 року не відбув та роботу, передбачену метою відрядження не проводив, що підтверджується поясненнями голови Комишуватської сільської ради ОСОБА_4 та секретаря вказаної сільської ради ОСОБА_1, листом № 01-12/688 від 04.12.2009 року за підписом начальника Держкомзему у Новоукраїнському районі ОСОБА_5, направленого на адресу заступника начальника Головного управління Держкомзему у Кіровоградській області ОСОБА_6

Крім того, 03.12.2009 року заступниками начальника головного управління Держкомзему в Кіровоградській області ОСОБА_7, ОСОБА_6 та головним спеціалістом відділу державної землевпорядної експертизи та контролю за дотриманням ліцензійних умов головного управління Держкомзему у Кіровоградській області ОСОБА_8, заактовано факт відсутності ОСОБА_3 на робочому місці без поважних причин з 8:00 до 14:00 години.

Того ж дня, з 14:00 до 16:00 години ОСОБА_3, згідно доповідної № 321 від 03.12.2009 року, перебував у своєму робочому кабінеті. При цьому, межі установи він не залишав та у відрядження не виїздив.

Разом з тим, ОСОБА_1, являючись посадовою особою органу місцевого самоврядування та учасником інформаційних відносин, відповідно до положень Закону України «Про інформацію», в порушення вимог Постанови КМУ від 23.04.1999 року № 663 «Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон» та Інструкції про службові відрядження в межах України від 13.03.1998 року № 59 (зі змінами та доповненнями), 5,6 грудня 2009 року на прохання невідомих їй осіб, які представилися співробітниками головного управління Держкомзему у Кіровоградській області, шляхом неправомірного завірення особистим підписом та печаткою Комишуватської сільської ради посвідчення про відрядження, виданого зазначеному посадовцю, умисно підтвердила недостовірну інформацію щодо перебування ОСОБА_3 03.12.2009 року у відрядженні в с. Комишувате Новоукраїнського району та надала її до вказаного органу виконавчої влади з метою неправомірного отримання даним посадовцем коштів у вигляді добових витрат за відрядження.

В суді ОСОБА_1 свою вину не визнала. Вважає, що адміністративний протокол складено безпідставно. В заперечення вказала, що невідомі їй особи попросили зробити відповідні відмітку у посвідченні про відрядження на ім»я ОСОБА_3 Чи надавав посвідчення про відрядження особисто ОСОБА_3, вона не цікавилась, оскільки особам, які прибувають у відрядження до Комишуватської сільської ради, печать та підпис у посвідченні ставиться у сільській раді Вважає, що будь-які докази наявності прямого умислу та особистого інтересу в її діях у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене п.г ч.1 ст.5 Закону України „Про боротьбу з корупцією, відсутні. Тому, будь-яких порушень з її боку чинного законодавства допущено не було, також умислу на вчинення правопорушення у неї не було.

Перевіривши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1, вважаю, що в діях останньої відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого п.г, ч.1 ст.5 Закону України Про боротьбу з корупцією за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України „Про боротьбу з корупцією, під корупцією в цьому Законі розуміється діяльність осіб, уповноважених на виконання функцій держави, спрямована на протиправне використання наданих їм повноважень для одержання матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

Таким чином, орган по боротьбі з корупцією складає протокол, а суддя накладає адміністративне стягнення лише у тому разі, коли буде доведено факт протиправного використання повноважень та наявність в діях особи мети одержання матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг.

Суть спеціального обмеження, встановленого п.г, ч.1 ст.5 Закону України Про боротьбу з корупцією, полягає в тому, що державний службовець або інша особа, уповноважена на виконання функцій держави, не має права відмовляти фізичним та юридичним особам в інформації, надання якої передбачено правовими актами, умисно затримувати її, надавати недостовірну чи неповну інформацію.

При вирішенні питання про наявність в діях особи складу такого корупційного правопорушення, суд виходить з того, що відповідальність за цією нормою закону настає лише в тому разі, коли субєкт умисно не надає інформацію, затримує її, або надає недостовірну чи неповну інформацію, керуючись при цьому власними корисливими чи іншими інтересами, або діє в такий спосіб в інтересах інших осіб.

Проте в даному випадку, в справі немає жодних даних, що особа була обізнана, що їй надають фіктивне посвідчення про відрядження, про наявність у відповідача корисливого умислу чи будь-якої іншої особистої заінтересованості в отриманні певних пільг, послуг чи переваг за завірене особистим підписом та печаткою Комишуватської сільської ради посвідчення про відрядження, виданого на ОСОБА_3, що підтверджує необґрунтованість притягнення її до відповідальності за вчинення корупційного діяння.

Керуючись п.1 ч.1 ст.247 КУпАП,-

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу корупційного правопорушення, передбаченого п.г, ч.1 ст.5 Закону України Про боротьбу з корупцією.

Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її захисником, або на неї може бути винесено протест прокурора протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Є.Б. Безсмолий