ПОСТАНОВА

іменем України

02 листопада 2010 року апеляційний суд Львівської області в складі:

Судді Галапаца І.І.

з участю правопорушника ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляцію ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2010 року,

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком два роки.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 16 серпня 2010р. о 12 год. в м. Львові на пр. Чорновола, 101 керував транспортним засобом марки "ВАЗ 1102", р/н НОМЕР_1, в стані алкогольного спяніння, чим порушив п.2.9 "а" ПДР України.

В апеляції ОСОБА_1 покликається на те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а також порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вважає, що всупереч вимог ст.ст. 23, 30, 33, 34 КУпАП, вирішуючи питання про вид та міру відповідальності, суд не досліджував жодних відомостей про нього, конкретні обставини справи, причини правопорушення та його наслідки.

Акцентує, що рішення суду необгрунтоване та немотивоване.

Зазначає, що судом також не взято до уваги, що в результаті вчиненого ним правопорушення, негативних наслідків та шкоди не завдано і те, що раніше він до адміністративної відповідальності не притягувався, на момент вчинення правопорушення був зайнятий суспільно-корисною працею, проживає з матір'ю, яка не працює та братом, що навчається.

Наголошує, що він є єдиним годувальником сімї, його професійна діяльність була пов'язана з постійним використанням автотранспорту і, виносячи постанову, суд фактично позбавив його та родину засобів для існування, так як притягнення до адміністративної відповідальності унеможливлює його подальше перебування на посаді, в зв'язку з чим він був вимушений звільнитися за власним бажанням.

Крім цього вважає, що суд не врахував те, що він свою вину визнав та розкаявся у вчиненому.

Просить скасувати постанову судді районного суду в частині накладеного стягнення, замінивши його на громадські роботи, враховуючи його матеріальне становище.

Заслухавши правопорушника, який підтримав апеляцію, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, суд вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як в апеляції, так і в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечив вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, і така стверджена протоколом про адміністративне правопорушення серії ВС1 №063507 від 16 серпня 2010 року (а.с.1) та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №4868 від 16 серпня 2010 року (а.с.2), з якого вбачається, що останній перебував в стані алкогольного спяніння, які ніким не оскаржувались у встановленому законом порядку.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно з врахуванням особи ОСОБА_1 та матеріалів справи притягнув останнього до адміністративної відповідальності за ст. 130 ч.1 КУпАП, обравши стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами в межах санкції даної статті і не вбачає підстав для зміни такого.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

постановив:

постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2010 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком два роки, залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя судової палати

у кримінальних справах ОСОБА_2

апеляційного суду

Львівської області