Справа № 33-516/10 30.12.2010 30.12.2010 30.12.2010
Номер провадження: 33-516/10
Справа № 33-516/10 Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП
Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_1
Головуючий апеляційного суду: Гребенюк В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2010 року Апеляційний суд Миколаївської області в складі:

Головуючого судді Гребенюк В.І.

При секретарі судового засідання Березняку В.В.

За участю особи, яка притягнута до

адміністративної відповідальності ОСОБА_2

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2010 року, якою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, що має неповнолітню дитину, працюючого завідуючим Єланецького навчального відділення Миколаївського державного аграрного університету, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, що раніше притягувався до адміністративної відповідальності; -

- притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) грн.

Відповідно до постанови судді Гасанов А.Т. 25.10.2010 року о 18.50 год. по вул. Дзержинського в смт. Єланець керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі.

Вважає постанову судді незаконною через необєктивно і однобічно оцінені докази, не врахування ряду факторів, які впливають на прийняття рішення по даній адміністративній справі.

Твердить, що не був за кермом автомобіля; що перебування його за кермом є припущенням, а не доведеним в суді фактом; що суддею невірно трактовані свідчення свідка ОСОБА_3 Посилається на давні неприязні відносини з інспектором ДАІ ОСОБА_4, якого вважає заінтересованою у цій справі особою. Крім того, вказує, що не вбачає законних підстав для його медичного обстеження; що саме він змусив дружину зупинити автомобіль, оскільки працівники ДАІ непевним рухом руки зупиняли його.

Вважає, що протокол про вчинення ним правопорушення складений з грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП, посилаючись на не розяснення йому його прав та на не відображення в протоколі пояснень свідків.

Твердить про порушення судом вимог ст. 280 КУпАП та про відсутність обєктивних даних і доказів, які б могли підтвердити вчинення ним даного правопорушення, посилаючись також на положення ст. 62 Конституції України щодо того, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; і що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2 на підтримку апеляційної скарги, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважаю апеляцію не підлягаючою задоволенню з таких підстав.

Твердження апелянта ОСОБА_2 про відсутність обєктивних даних і доказів, які б могли підтвердити вчинення ним даного правопорушення, безпідставні і суперечать закону, оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на

основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа)

встановлює наявність чи відсутність адміністративного

правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і ці дані встановлюються, окрім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, тощо.

Суддя суду першої інстанції дав належну оцінку аналогічним твердженням ОСОБА_2 і вірно вказав, що він порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП правопорушення.

Ці висновки судді є вірними.

Мотивуючи своє рішення, суддя послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, на показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яким дав належну оцінку.

Так, з протоколу про адміністративне правопорушення від 25.10.2010 року серії ВЕ 1 № 057494 вбачається, що ОСОБА_2 в цей день о 18.50 год. по вул. Дзержинського в смт. Єланець керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_1 з ознаками алкогольного спяніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, невиразна мова). Від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного спяніння відмовився в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, чим порушив п. 2.5 ПДР.

Під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу і заперечував факт керування ним в той день своїм автомобілем, і стверджував, що автомобілем на момент зупинки керувала його дружина ОСОБА_8

Однак ці твердження ОСОБА_2 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили і суду першої інстанції і суду апеляційної інстанції факт керування автомобілем саме ОСОБА_2, який перебував в той час у стані алкогольного спяніння. Обидва бачили ОСОБА_2 за кермом його автомобіля безпосередньо перед зупинкою, коли той проїздив повз них на відставні 1 2 м. і вийшов з автомобілю саме з місця водія.

Доводи апелянта про неприязні відносини з інспектором ДАІ ОСОБА_4 не приймаються до уваги, оскільки про ці обставини ОСОБА_2 при розгляді справи в суді першої інстанції не заявляв. А крім того, не ОСОБА_4 був ініціатором його зупинки, а зробив це за наказом начальника Єланецького ВДАІ ОСОБА_5, який першим виявив неадекватну поведінку вказаного водія незадовго до його зупинки і за наказом якого ОСОБА_4 склав вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у вказаних свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відсутні підстави обмовляти ОСОБА_2, що він сам підтвердив в апеляційному суді.

Твердження ОСОБА_2 про складання протоколу про адміністративне правопорушення з грубим порушенням вимог ст. 256 КУпАП безпідставне і спростовується даними вищезазначеного протоколу, згідно яких ОСОБА_2 розяснені зазначені ним в апеляції права та обовязки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що він засвідчив своїм підписом (а. с. 2). Що стосується твердження про відсутність пояснень свідків у вказаному протоколі, то ст. 256 КУпАП не передбачає занесення до протоколу пояснень свідків, а тільки потребує занесення до протоколу прізвищ та адрес свідків, якщо вони є. Крім того, вказана стаття закону не потребує обовязковості підпису свідками протоколу про адміністративне правопорушення, а містить вказівку щодо можливості його підпису свідками у разі їх наявності.

Ці вимоги закону інспектором ДАІ ОСОБА_4 виконані.

Що стосується відмови ОСОБА_2 від проходження огляду на стан спяніння, то ці обставини підтвердили суду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Сам ОСОБА_2 також не заперечував ані факт перебування у стані алкогольного спяніння, ані факт відмови від проходження огляду на стан спяніння.

Заперечення ОСОБА_2 факту керування автомобілем у момент зупинки автомобілем суддею вірно оцінені критично і розцінені як спроба уникнути відповідальності.

Також суддею аналогічно оцінені і пояснення свідків ОСОБА_8, яка є дружиною апелянта, та ОСОБА_3, у якого з апелянтом дружні стосунки.

Така оцінка суддею свідчень ОСОБА_8 та ОСОБА_3 також є вірною.

Крім того, свідчення ОСОБА_3 суперечать свідченням правопорушника ОСОБА_2 в частині того, з якої сторони він вийшов з автомобіля. Сам ОСОБА_2 стверджував, що вийшов з автомобіля з лівої сторони, а свідок ОСОБА_3 і в суді першої інстанції і в апеляційному суді стверджував, що той вийшов з автомобіля з правої сторони.

Таким чином, свідчення ОСОБА_3 взагалі не узгоджуються з матеріалами справи, а тому і не могли бути прийнятими суддею як достовірні.

З огляду на вищевикладене, суддя суду першої інстанції прийшов до вірного висновку про вчинення ОСОБА_2 порушення п. 2.5 Правил дорожного руху, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Твердження апелянта про припущення суду та про необхідність тлумачення всіх сумнівів на його користь необґрунтовані, оскільки у справі відсутні сумніви щодо обставин та факту вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до грубих порушень ПДР України як таке, що безпосередньо впливає на безпеку дорожнього руху та її учасників, особу та ступінь вини правопорушника, вважаю, що адміністративне стягнення, вид та розмір якого є мінімальним з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначене ОСОБА_2 за вчинення даного адміністративного правопорушення, є справедливим і відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 КУпАП.

За таких обставин, відсутні підстави для скасування або зміни постанови судді.

Керуючись п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 23 листопада 2010 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області: ОСОБА_9