ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2010 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Ротмістренко М.В., розглянувши матеріали УБОЗ ГУМВС України в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, обіймаючого посаду голови Копиновецької сільської ради, будучого посадовою особою місцевого самоврядування 4 категорії 7 рангу

за та ст.1 ч. 2 п „а Закону України Про боротьбу з корупцією, -

встановив:

ОСОБА_1, перебуваючи на посаді голови Копиновецької сільської ради Мукачівського району, являючись посадовою особою місцевого самоврядування 7 рангу 4 категорії, 22 грудня 2009 року видав розпорядження № 71 згідно якого було прийнято рішення про виплату матеріальної допомоги на соціально побутові умови посадовим особам Копиновецької сільської ради. Відповідно до відомості № 2 від 24 грудня 2009 року ОСОБА_1 отримав матеріальну допомогу на покращення соціально побутових умов у розмірі 2196, 02 грн. Матеріальна допомога була нарахована та виплачена без відповідного рішення сесії Копиновецької сільської ради, хоча рішення про зазначені виплати приймається виключно відповідною радою.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене п.а ч. 2 ст.1 Закону України Про боротьбу з корупцією, що стверджується даними протоколу про корупційне діяння № 1м від 25.01.2010 року та іншими матеріалами справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, не повідомив суд про причини неявки, а тому суд розглядає справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до переконання, що в даному випадку відсутній склад та подія адмінправопорушення, передбачений ст.1 ч.2 п.а Закону України „Про боротьбу із корупцією, а тому дана справа підлягає закриттю на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП.

Відповідно до розяснень, даних у п.1 постанови Пленуму Верхового Суду України від 25.05.1998 року № 13 «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязаних з корупцією», дії посадових осіб, повязані з використанням в особистих цілях державних коштів, наданих їм у службове користування приміщень, засобів транспорту чи звязку, техніки або іншого державного майна, до корупційних діянь не належать. Зокрема, суть корупційного діяння, передбаченого п. «а» ч.2 ст.1 Закону України «Про боротьбу з корупцією», полягає в тому, що особа, уповноважена на виконання функцій держави одержує матеріальні блага, послуги чи інші переваги, які надаються їй саме за те, що вона перебуває на даній конкретній посаді і виконує певні функції. Тобто протиправні діяння, які вчинюються такою особою, набувають характеру корупційних в тому разі, коли матеріальні блага, послуги чи інші переваги дійсно надаються їй іншою фізичною чи юридичною особою, а вона їх незаконно одержує. У тому разі, коли особа, уповноважена на виконання функцій держави, зловживає владою або службовим становищем, неправомірно використовує державне (чуже) майно чи обертає його певним способом на свою або іншої особи користь, то відповідальність може настати за іншими нормами адміністративного чи кримінального законодавства, але не за нормами Закону України «Про боротьбу з корупцією».

На підставі наведеного та керуючись ст.1 ч.2 п.а Закону України Про боротьбу з корупцією, ст. ст. 247 п.1 КпАП України, суддя, -

постановив:

Провадження по справі за № 3- 2291/10 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 1 ч. 2 п а Закону України „Про боротьбу з корупцією закрити на підставі ст. 247 п. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_2