Справа № 33-348/2010р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах - ОСОБА_1

з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності. - ОСОБА_2 захисника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.І ст. 130 КУпАП за апеляцією ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2010 року,

встановив:

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2010 року

ОСОБА_2. 29.06.1984р.н.. уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_2, працює Компанія «Віктар». супервайзер, зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. І ст. 130 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення - позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, шо 26 лютого 2010 року о 21.30 год. в м. Ужгороді по вул. Легоцького керував транспортним засобом марки ВАЗ 21011. номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп'яніння, порушивши п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. І ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить постанову судді скасувати, у разі неможливості закриття провадження в справі, змінити застосований судом першої інстанції вид адміністративного стягнення на менш суровий - штраф. В обгрунтування апеляційної скарги покликається на те. що правопорушення, передбачене ч. І ст. 130 КУпАП він не вчиняв, відомості, викладені в протоколі медичного огляду для встановлення факту сп'яніння не відповідають дійсності, а суд при винесенні постанови не врахував його пояснень, даних в судовому засіданні. Крім того, вважає, що суддя, виносячи постанову не врахував, особливості його професії, а саме те. що він працює територіальним менеджером зі збуту в компанії «Віктар». і його робота полягає в довготривалих відрядженнях, а також позитивні характеристики з місця праці та місця проживання.

При розгляді справи апеляційним судом ОСОБА_2 дав пояснення, аналогічні наведеним в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу задоволити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд вважає, шо апеляційну скаргу слід залишил и без задоволення, виходячи з наступного.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. І ст. 130 КУпАП. є обгрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку й навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії АО 011508 від 26.02.2010р. (а.с.1); протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання гісихоактивної речовини та стану сп'яніння № 455 від 26.02.2010р. (а.с.2). довідкою-дослідженням № 96 від 01.03.2010р. (а.с.З).

Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення апеляційний суд до уваги не бере як безпідставні.

При апеляційному перегляді справи встановлено, що суддя місцевого суду, всебічно, повно й об'єктивно дослідивши всі обставини справи в їх сукупності, відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив зібрані у справі докази.

Обставин, які б виключали провадження в справі відповідно до ст. 247 КУпАП. не вбачається.

Оскільки ОСОБА_2 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, суддя правильно прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. І ст. 130 КУпАП.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 2 (два) роки накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.ст. 33, 36 КУпАП: відповідає характеру вчинених правопорушень, особі порушника, ступеню його вини та з врахуванням відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність.

Накладене на ОСОБА_2 адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_2 нових правопорушень.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність апеляційної скарги.

Постанова судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2010 року щодо ОСОБА_2 є обгрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП. апеляційний суд

постановив:

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч. І ст. 130 КУпАП залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: