Апеляційний суд Кіровоградської області
Постанова

Іменем України

23 квітня 2010 року. Суддя апеляційного суду Кіровоградської області Бевз Ю.Л. за участю прокурора відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_1, особи, яка притягнута до адміністративної

відповідальності - ОСОБА_2 та її захисника адвоката - ОСОБА_3, розглянув справу про адміністративне правопорушення відносно

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки, громадянки України, прожив: ІНФОРМАЦІЯ_2, працюючої

секретарем Василівської сільської ради,

за п. а ч.2 ст.1 Закону України Про боротьбу з корупцією.

23 березня 2010 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області розглянута дана справа по звинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого п. а ч. 2 ст.1 Закону України Про боротьбу з корупцією. Постановою районного суду вона визнана винною у вчиненні правопорушення, передбаченого п. а ч. 2 ст.1 Закону України Про боротьбу з корупцією, та звільнена від адміністративної відповідальності в звязку з малозначністю адміністративного

правопорушення на підставі ст. 22 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11 березня 2010 року, ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді секретаря Василівської сільської ради, являючись державним службовцем 11 рангу і згідно ст.2 Закону України Про боротьбу з корупцією, особою уповноваженою на виконання функцій держави, 26.01.2010 року, фактично перебуваючи впродовж цього дня на робочому місці, надала в бухгалтерію Василівської сільської ради, складений

власноручно звіт про використання коштів, наданих на відрядження, а також

посвідчення про відрядження за 26.01.2010 р. до Онуфрієвської районної ради терміном на один день та 28.01.2010 року в бухгалтерії Василівської сільської ради отримала відрядні у сумі ЗО грн., чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене п. а ч.2 ст. 1 Закону України Про боротьбу з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 7 Закону України Про боротьбу з корупцією.

У своїй апеляції ОСОБА_2 просить постанову районного суду скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що рішення районного суду винесене з суттєвим порушенням нині діючих норм КУпАП.

Прокурор Онуфрієвського району також звернувся із протестом на вказану постанову суду, в якому просить її скасувати як незаконну і прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п. а ч.2 ст.1 Закону України Про боротьбу з корупцією та притягнути її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в межах, передбачених санкцією ч.І ст.7 Закону України Про боротьбу з корупцією, посилаючись на те, що згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25.05.1998 року «Про практику розгляду справ про корупційні діяння та інші правопорушення повязані з корупцією», Кодекс України про адміністративні правопорушення не передбачає застосування адміністративного стягнення нижче від найнижчої межи, передбаченої санкцією відповідної норми Закону.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку прокурора про необхідність задоволення його апеляції, пояснення ОСОБА_2 та її захисника адвоката ОСОБА_3, які підтримали апеляцію, вважаю, що її апеляція підлягає задоволенню, протест прокурора не підлягає задоволенню, а постанова районного суду скасуванню, виходячи з наступного:

Відповідно до п. а ч.2 ст.1 Закону України «Про боротьбу з корупцією», визначено поняття корупційного діяння, яким є незаконне одержання особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у звязку з виконанням таких функцій матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, у тому числі прийняття чи одержання предметів (послуг) шляхом їх придбання за ціною (тарифом), яка є істотно нижчою від їх фактичної (дійсної) вартості.

Проте відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення повязані з корупцією» від 25 травня 1998 року, правопорушення повязані з використанням посадовими особами в особистих чи інших службових цілях державних коштів, наданих їм у службове користування приміщень, засобів транспорту чи звязку, техніки або іншого державного майна, до корупційних діянь в розумінні цього Закону не належать. Відповідальність за такі правопорушення передбачена ст. 184-1

КУпАП, а відповідальність за корупційні діяння передбачена лише Законом України Про боротьбу з корупцією.

Відповідно до п.7 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України відповідальність за незаконне одержання особою матеріальних благ, послуг, пільг та інших переваг настає лише за умови вчинення зазначених дій у звязку з виконанням функцій держави.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення та матеріалів справи, дії які поставлені у провину ОСОБА_2 не можна вважати корупційними діяннями у тому розумінні, яке визначено у п. а ч.2 ст.1 Закону України Про боротьбу з корупцією, оскільки вони ніяким чином не повязані з виконанням функцій держави.

Отже, виходячи з наведеного, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого п. а ч.2 ст.1 Закону України «Про боротьбу з корупцією», а тому постанову суду слід скасувати, а провадження по справі закрити.

Апеляцію ОСОБА_2 - задовольнити.

Протест прокурора Онуфрієвського району Кіровоградської області

залишити без задоволення, а постанову Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області від 23 березня 2010 року відносно ОСОБА_2

Іванівни - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене п.«а» ч.2

ст.1 Закону України «Про боротьбу з корупцією» щодо ОСОБА_2

Іванівни - закрити за відсутністю в її діях складу адміністративного

правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду *

Керуючись ст.ст. 293, 294, 247 п.1 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення»

ПОСТАНОВИВ:

Кіровоградської області

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області

ОСОБА_4