Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 33-108/10
Категорія ст. 124 КУпАП
Суддя по 1 інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

"21"квітня 2010 р. м. Черкаси

Суддя апеляційного суду Черкаської області НЕДІЛЬКО М.І., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_2, -

встановив:

Постановою судді Черкаського районного суду від 19.02.2010 р. ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Згідно вказаної постанови, він 5.02.2010 р. в 10 год. 20 хв., керуючи автомобілем ВАЗ-21075, держномер 55631МЕ по вул. Гагаріна в с. Білозір'я Черкаського району не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечного інтервалу і скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2121, держномерний знак Г0858ЧК, який зупинився в зустрічному напрямку, чим порушив п. п. 2.3(6), 12.1, 13.1 ПДР України.

В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Не погоджуючись із таким судовим рішеншїм ОСОБА_2 в скарзі ставить питання про його скасування.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції дана невірна оцінка наявним у справі доказам.

Стосовно обставин ДТП вказав, що під час роз'їзду його автомобіля і зустрічного останній рухався незвично, - то зупинявся, то знову продовжував рух.

Внаслідок таких дій та враховуючи погодні умови сталося зіткнення автомобілів.

Після цього місце ДТП водій зустрічного автомобіля залишив, не дочекавшись приїзду працівників ДАІ.

Цього ж дня відносно нього був складений адмінпротокол, в якому зазначена його вина в цій пригоді.

На його думку, не розібравшись в цих обставинах, суд дійшов до помилкового висновку поро його вину в тому, що трапилося.

Винним в цьому вважає водія зустрічного автомобіля ОСОБА_3

З цих підстав просить постанову суду скасувати і провадження по справі закрити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою апеляцію підтримав і розповів обставини цієї ДТП. При цьому підтвердив, що вона трапилась з вини водія ОСОБА_3, який рухався посередині дороги, в зв'язку з чим, з метою уникнення зіткнення, він змушений виїхати правими колесами на узбіччя і в зв'язку з тим, що його смуга була похилою, то його автомобіль зсунувся і відбулося бокове зіткнення транспортних засобів.

Після цього він викликав працівників ДАІ і залишився їх чекати, а ОСОБА_3 місце пригоди самовільно залишив і поїхав додому.

Вислухавши скаржника, свідків та дослідивши матеріали справи вважаю, що скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суддя при розгляді даної справи належним чином оцінив зібрані по справі докази і обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 в порушенні п. п. 2.3(6), 12.1 і 11.3 ПДР внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів, його посилання на те, що ОСОБА_3 рухався по центру дороги і, таким чином, позбавив його можливості рухатися по своїй смузі руху спростовуються показами останнього та його дружини ОСОБА_4 про те, що вони рухалися по своїй смузі. При зближенні із зустрічним автомобілем під керуванням ОСОБА_2 їхній автомобіль зупинився. ОСОБА_2 в цей час продовжував рухатися. Але в зв'язку з тим, що його смуга руху мала нахил, то при роз'їзді його автомобіль зсунувся і відбулося бокове зіткнення автомобілів.

Після цього ОСОБА_2 визнавав себе винним в тому, що сталося в зв'язку з чим

він, ОСОБА_3, залишив місце ДТП і поїхав додому.

Пізніше за це порушення на нього і було накладене адмінстягнення.

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що він, як працівник ДАІ, разом із ОСОБА_6 виїжджали на місце цієї ДТП і оформляли всі необхідні документи. На той час дорожня обстановка була дуже складна, було багато снігу і проїзною частиною рухатися необхідно було обережно.

Опитавши учасників цієї ДТП та оглянувши місце пригоди вони дійшли до висновку про винність ОСОБА_2 в зіткненні автомобілів, оскільки він належним чином не оцінив складну дорожню обстановку, не дотримався безпечного інтервалу і продовжував рухатися, внаслідок чого його автомобіль зсунувся, що призвело до таких наслідків.

В даному випадку він зобов'язаний був зупинитися і прийняти міри для безпечного роз'їзду.

Враховуючи ту обстановку, в діях ОСОБА_3 таких порушень не встановлено. Він заздалегідь зупинився і прийняв залежні від нього міри для безпечного роз'їзду.

Вважаю, що вказані свідчення в сукупності з матеріалами справи повністю підтверджують вину ОСОБА_2 в цій ДТП.

Дії його за вказаною статтею КУпАП кваліфіковані вірно, а стягнення, накладене в межах санкції даної статті закону, є розмірним скоєному.

В зв'язку з цим посилання скаржника про вину в цій ДТП ОСОБА_3 суперечить наявним по справі доказам і на увагу не заслуговує.

Керуючись ст. ст. 293, 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Постанову судді Черкаського районного суду від 19.02^2010 р., якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладене стягненні у вигляді штрафу в сумі 340 грн. - залишити без зміни, а скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.