П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2010 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1

з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова Донченка Ю.В. від 21 квітня 2010 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2010 року

Г о ї н ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, працює

фахівцем із спеціального обслуговування

підприємства з іноземними інвестиціями

"Віп-Рент", вул. Ямська,72, м. Київ,

проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що він 25 березня 2010 року о 11 год. 30 хв. на вул. Стрийській у м. Львові в порушення вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху в стані алкогольного сп'яніння керував автомобілем марки "Форд Мондео".

25 травня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду Львівської області з апеляційною скаргою, а 20 липня 2010 року подав до неї доповнення, в яких просить постанову судді змінити й накласти на нього стягнення, не пов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що напередодні він вживав спиртні напої, а зранку сів за кермо та був зупинений працівниками ДАІ; вину у вчиненні правопорушення визнає; щиро розкаюється; він єдиний працюючий у сім'ї, батьки пенсіонери; робота в нього безпосередньо пов'язана з керуванням транспортними засобами і позбавлення його водійських прав становить загрозу втратити єдине джерело доходу; просить врахувати позитивні характеристики з місця роботи та проживання.

Просить також поновити строк на апеляційне оскарження як такий, що пропущений ним з поважних причин. Своє клопотання мотивує тим, що 12 квітня 2010 року він не з'явився на виклик суду, так як перебував на лікарняному, а повістку з викликом на 21 квітня 2010 року отримав уже після судового розгляду. Копію постанови одержав в суді значно пізніше і відразу подав апеляційну скаргу.

У судовому засіданні ОСОБА_2, покликаючись на доводи, викладені в доповненні до апеляційної скарги, просить постанову судді змінити й накласти на нього стягнення, не пов'язане з позбавленням права керування транспортними засобами.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, постанову судді в частині накладення адміністративного стягнення змінити з таких підстав.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження (а.с.20-22). Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Разом з тим при накладенні адміністративного стягнення суддя не в повній мірі врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом'якшують відповідальність, і без достатніх підстав та обґрунтування застосував найбільш суворий вид стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП.

У суді першої інстанції справа розглянута у відсутності правопорушника за відсутності даних про його належне повідомлення про час і місце розгляду справи.

При апеляційному перегляді ОСОБА_2 вину у вчиненні правопорушення визнав, у скоєному розкаявся, раніше до адміністративної відповідальності не притягався, що є пом'якшуючими відповідальність обставинами, працює фахівцем із спеціального обслуговування підприємства з іноземними інвестиціями "Віп-Рент"; його робота є єдиним джерелом доходу і безпосередньо пов'язана із керуванням транспортними засобами, за місцем роботи і проживання ОСОБА_2 характеризується виключно з позитивної сторони, має батьків-пенсіонерів і є єдиним працюючим в сім'ї (а.с.23-31).

Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відсутні.

За таких обставин справи та з врахуванням пом'якшуючих відповідальність обставин апеляційний суд приходить до висновку, що стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами накладене на ОСОБА_2 без дотримання визначених ст. 33 КУпАП правил і таке стягнення за своєю суворістю не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі правопорушника.

Тому накладене стягнення слід змінити на штраф в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, що буде необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобіганню вчинення ОСОБА_2 нових правопорушень.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 квітня 2010 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 130 КУпАП змінити.

Накладене на ОСОБА_2 стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки змінити на штраф у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Калиняк