Справа № 33-30/10 р. Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року. Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_2,

з участю апелянта ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.3 ст.122 КУпАП за апеляцією ОСОБА_3 на постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року,

встановив:

Постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений /на утриманні має 2-х дітей: 2003 та 2008 років народження/, працюючий менеджером ТОВ "НПБ", військовозобовязаний, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 680 гривень.

ОСОБА_3 визнаний винним у тому, що 17 вересня 2009 року, о 06 год. 20 хв., керуючи автомобілем "Шкода Октавія", номерний знак НОМЕР_1 у Рівненській області на 373 км автодороги Київ-Чоп перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.4, рухався зі швидкістю 115 км/год., чим порушив вимоги п.12.4 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_3 із вказаною постановою судді не погодився і подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді від 17 грудня 2009 року скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що рішення суду прийняте без урахування характеру вчиненого правопорушення, при розгляді справи не з'ясовано та недоведено обставин, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Зокрема, покликається на те, що в порушення статті 14-1 КУпАП технічний засіб, за допомогою якого було здійснено фіксацію, перебував у руці працівника ДАІ, що робить можливим рух на зустріч автомобілю, швидкість якого вимірюється, внаслідок чого швидкість автомобіля збільшується. Вважає, що суд безпідставно не врахував його пояснення з приводу того, що керований ним автомобіль рухався зі швидкістю 75 км/год., і у постанові не вказав доказів належності вимірюваної швидкості саме його автомобілю. Крім того, покликається на порушення посадовою особою ДАІ, яка складала протокол, вимог ст.ст.254,258 КУпАП, оскільки йому не було вручено ні копії протоколу, ні копії постанови про адміністративне правопорушення і тим самим позбавлено можливості оскаржити їх у встановленому законом порядку. Також вважає, що в порушення вимог ст.106 КАС України йому не надіслано копії позовної заяви та не повідомлено про розгляд справи в судовому засіданні. Крім того, покликається на порушення вимог ст.ст.10-15 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" від 11.02.1998 р., п.13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України від 13.11.2006 р., оскільки працівником ДАІ не було надано документів на підтвердження своєчасного проходження перевірки та державної метрологічної атестації вимірювального приладу "Беркут", яким замірювалася швидкість керованого ним автомобіля, а також його не було ознайомлено із характеристиками можливих похибок у вимірах.

В судовому засіданні ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просить постанову судді скасувати, а провадження в справі закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 на підтримку апеляційної скарги, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок судді про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку й навів їх у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВК №040716 від 17.09.2009 р. (а.с.1); рапортом інспектора Рівненської роти ДПС УДАІ Управління ОДДЗ ОСОБА_4 від 17.09.2009 р. (а.с.2).

Дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.122 КУпАП.

Викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_3 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, апеляційний суд до уваги не бере як безпідставні.

Покликання в апеляційній скарзі на прийняття судом рішення без урахування характеру вчиненого правопорушення та недоведеність обставин, які б свідчили про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, спростовуються сукупністю зібраних у справі та наведених у постанові зазначених вище доказів на підтвердження вини ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення.

Твердження в апеляційній скарзі про безпідставне неврахування судом першої інстанції швидкості, з якою рухався правопорушник не дають підстав для висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а тому суд до уваги їх не бере.

Апеляційний суд не бере до уваги покликання в апеляційній скарзі на те, що технічний засіб, за допомогою якого було здійснено фіксацію, перебував у руці працівника ДАІ, оскільки дане твердження спростовується матеріалами справи та не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім цього, твердження апелянта про порушення посадовою особою ДАІ, яка складала протокол, вимог ст.ст.254,258 КУпАП, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ВК №040716 від 17.09.2009 р. (а.с.1), в якому ОСОБА_3 надав пояснення по суті порушення та засвідчив їх своїм підписом.

Крім того, покликання апелянта на порушення норм Кодексу адміністративного судочинства України є необґрунтованими, оскільки відповідно до вимог Глав 22,24 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються та оскаржуються в порядку передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн. накладене на правопорушника з дотриманням вимог ст.ст.33,36 КУпАП, відповідає характеру вчинених правопорушень, особі порушника, ступеню його вини та з врахуванням відсутності обставин, що пом'якшують відповідальність.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про безпідставність апеляційної скарги.

Постанова судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року щодо ОСОБА_3 є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.294 КУпАП, суд

постановив:

Постанову судді Франківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2009 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ч.3 ст.122 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя: