Справа № 33-248/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010р. суддя судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області Урдюк Т.М. за участю правопорушника ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 03 березня 2010 року

встановив:

вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14.02.2010р. близько 17 год. 30 хв., знаходячись по вул. Колеси,8 у м. Львові, вчинив сварку з ОСОБА_3 При цьому виражався нецензурною лайкою та пошкодив автомобіль останнього, вирвавши дверну ручку.

Останнього визнано винним за ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гр.

На рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 та його захисником ОСОБА_2 подано апеляції, просять постанову районного суду скасувати, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Апелянти зазначають, що постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки не відображає дійсного опису обставин, встановлених при розгляді справи та містить неповні відомості про особу щодо якої розглядається справа. Зокрема, пояснення свідка ОСОБА_4, зазначені в постанові, не відповідають його дійсним поясненням.

Судом першої інстанції порушено вимоги ст. 245 КУпАП, не повно і не обєктивно зясовано обставини даної справи, не допитано ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_5, долучений до матеріалів справи товарний чек (копія) від 16.02.2010р. на дверну ручку зовнішню на суму 250 гр. не може бути достатнім доказом того, що ОСОБА_1 вирвав дверну ручку з автомобіля ОСОБА_3

Крім того, апелянти зазначають, що судом першої інстанції не перевірено можливу наявність обставин, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 247 КУпАП, зокрема, не осудність особи, яка вчинила протиправну дію, вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Заслухавши доводи ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції - 25.05.2010р. на підтримання апеляції, думку адвоката ОСОБА_2, яка просить апеляції задоволити, перевіривши матеріали справи N 33-248/10, та 3-869/10 Галицького районного суду м. Львова, вважаю, що внесена апеляція до задоволення не підлягає.

Допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_1 та в суді апеляційної інстанції не заперечив того, що 14.02.2010р. близько 17 год. 30 хв. перебував із своєю сімєю на вул. Колеси,17/41 у своєї сестри. На його автомобілі НОМЕР_1, припаркованого біля будинку 8 на цій же вулиці спрацювала сигналізація, вийшовши на балкон, побачив як пізніше стало відомо, ОСОБА_3, який ногою копав його автомобіль. Дії останнього супроводжувались лайкою, вимагав, щоб він (ОСОБА_1) забрав свій транспортний засіб з „його місця. Спустившись на вулицю він (ОСОБА_1) намагався припинити незаконні дії ОСОБА_3, однак останній продовжував лаятись в його адресу і копав автомобіль.

Особисто він (ОСОБА_1) ніяких протиправних дій не вчиняв, громадського порядку не порушував.

Однак дане спростовується матеріалами справи № 3-870/2010 та 3-869/2010р Зокрема, протоколом № 0038705 від 18.02.2010р., складеним дільничим інспектором Галицького РВ УМВСУ ОСОБА_6, показами ОСОБА_3, який не заперечив, що між ним та ОСОБА_1 виник конфлікт, щодо паркування автомобілів 14.02.2010р. по вул. Колеси 8 у м. Львові (а.с.5), під час якого власник припаркованого автомобіля (ОСОБА_1) нецензурно виражався на його адресу, намагався вдарити, і він вимушений був сісти в свій автомобіль і закрити двері. Після чого він (ОСОБА_1) схопив за ручку дверей та вирвав її (а.с.5).

З пояснень ОСОБА_5, які остання дала 16.02.2010р. дільничому інспектору Галицького РВ (а.с.6) і які письмово підтвердила суду апеляційної інсіанції, вбачається, що вона була свідком конфлікту 14.02.2010р. між ОСОБА_3 та власником припаркованого біля будинку автомобіля. ОСОБА_3 копав по колесу машину невідомого водія, щоб спрацювала сигналізація і, щоб останній забрав свій автомобіль, а з будинку N 17 по вул. Колеси з другого поверху вийшов мужчина із погрозами і нецензурною лайкою почав зясовувати „де написано, що це його місце?. В подальшому власник машини, на якій спрацювала сигналізація, вийшов на вулицю та із погрозами та нецензурною лайкою попрямував до ОСОБА_3 Побачивши поведінку водія ОСОБА_3 заховався у свою машину і закрив за собою двері. Власник машини, яку копав ОСОБА_3, схопив за ручку дверцят машини і силою вирвав її та жбурнув у сніг. Лише після того як підійшов знайомий особи, яка відірвала ручку у машині ОСОБА_3, останній заспокоївся.

Даний конфлікт тривав близько 15 хв. (а.с.6). Дане частково стверджується і поясненнями ОСОБА_7, який зазначив, що 14.02.2010р. у нього гостював ОСОБА_1 Почувши, що спрацювала сигналізація, ОСОБА_1 вийшов на балкон і крикнув до мужчини, який копав його машину. Після цього ОСОБА_1 вибіг на вулицю і що відбувалось дальше він не бачив, оскільки одягався і попрямував на вулицю. Вже на вулиці побачив, що ОСОБА_1 стояв біля машини, а невідомий, який до того кричав і копав машину ОСОБА_1, сидів у салоні свого автомобіля. Після чого свідок почав обох заспокоювати, ОСОБА_1 відвів у сторону, а його (ОСОБА_1) машину переставив (а.с.8).

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_9 підтвердили, що між ОСОБА_1 та, як стало в подальшому відомо, ОСОБА_3 14.02.2010р. по вулиці Колеси у м. Львові був конфлікт, щодо паркування автомобіля (а.с.13-15).

З матеріалів справи N 3-869/2010р., зокрема, постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 24 лютого 2010 року вбачається, що ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с.10).

Враховуючи вище наведене, вважаю, що доводи апеляції не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП.

Покликання апелянтів на те, що ОСОБА_1 під час інкримінованих йому дій перебував в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або в стані неосудності, судом не встановлено.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ЗЗ КУпАП.

Висновок суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується сукупністю зібраних доказів і перевірених у судовому засіданні.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

постановив:

постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 03.03.2010 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85 гр. - залишити без змін, а його апеляцію, та апеляцію захисника ОСОБА_2 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: