АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 33-83/2010 Номер провадження 33-83/2010Головуючий у 1-й інстанції Куліш
ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року м. Полтава

Суддя Апеляційного суду Полтавської області Давиденко Е.В., розглянувши за апеляційною скаргою ОСОБА_1 матеріали адміністративної справи,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 26 серпня 2009 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, який працює директором головою правління Колективного підприємства «Полтавській м'ясокомбінат» та мешкає по вул. Коцюбинського буд. №22 с. Розсошенці Полтавського району Полтавської області,

справу про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП, закрито, відповідно до вимог ст. 247 п.7 КУпАП, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2009 року щодо ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 41 ч.1 КУпАП, в якому зазначено що він працюючи директором головою правління Колективного підприємства «Полтавській м'ясокомбінат» допустив порушення вимог законодавства про працю, а саме: ст. 24 ЗУ «Про оплату праці» та ст.115 КЗпП порушив встановлені терміни виплати заробітної плати працівнику ОСОБА_2, та ст.32 ч.3 КЗпП несвоєчасно повідомив ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці щодо встановлення тривалості робочого тижня.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просив скасувати постанову Київського районного суду м. Полтави та закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 КУпАП, оскільки він працює директором КП «Полтавський м'ясокомбінат» з 30 квітня 2008 року, проте працівник ОСОБА_2 був переведений на роботу в умовах неповного робочого тижня з 02 квітня 2001 року без обмеження строком на підставі його особистої заяви, що відповідає вимогам ст.56 КЗпП.

Заслухавши скаржника ОСОБА_1, який просив скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, оскільки підприємство було переведено на режим роботи з неповним робочим часом ще з 2001 року задовго до того часу, коли він почав працювати на посаді директора, у зв'язку із зменшенням кількості сировини, що поступає на переробку, та зниженням купівельної спроможності населення, а тому і заробітна плата працівникам нараховувалася відповідно до відпрацьованого робочого часу, ОСОБА_1 просив врахувати те, що не зважаючи на кризові явища, які мають місце в країні і в тому числі фінансові труднощі на очолюваному ним підприємстві, заробітна плата виплачується працівникам щомісячно, розглянувши матеріали адміністративної справи, перевіривши доводи скарги, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Суд обов'язково повинен установити обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть мати певні цивільно-правові наслідки.

Так, згідно із ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення підвідомчі суду, стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а у разі відмови в порушенні кримінальної справи не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про відмову в порушенні кримінальної справи, але тільки за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення.

Вказані вимоги закону судом не виконані.

Зокрема, справа про адміністративне правопорушення закрита з нереабілітуючих підстав у зв'язку із закінченням строків накладення стягнення, проте постанова районного суду не містить опису установлених при розгляді справи обставин правопорушення, в яких особа, що притягується до адміністративної відповідальності, визнана винуватою.

Наведене порушення вимог ст.245, 252 КУпАП, коли суд з достатньою повнотою не з'ясував всі обставини справи, не дослідив та не дав належної оцінки доказам, є безумовною підставою для скасування постанови судді.

В ході апеляційного розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 займає посаду директора голови правління КП «Полтавській м'ясокомбінат» з 30 квітня 2008 року (наказ №71 від 30.04.2008 р.), посадовим обов'язком якого є здійснення повсякденного безпосереднього керівництва поточно господарсько-фінансовою діяльністю Підприємства, діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси у фірмах і установах, розпоряджається коштами, затверджує штати, видає накази, в тому числі на прийом і на звільнення з роботи і дає вказівки, обов'язкові для всіх працівників Підприємства.

Громадянин ОСОБА_2 перебуває у трудових відносинах з КП «Полтавській м'ясокомбінат» з 01 серпня 1996 року, остання посада з 01 грудня 2000 року начальник планово-економічного відділу (наказ від 01.12.2000 року).

Відповідно до вимог ст. 56 КЗпП України, за угодою між працівником і власником або уповноваженим ним органом може встановлюватись як при прийнятті на роботу так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. Оплата праці в цих випадках проводиться пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку. Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.

Норма статті 56 КЗпП України тривалість робочого дня має встановлюватися за угодою між працівником і роботодавцем. Неповний робочий час може встановлюватися на певний період (на визначений строк) або без обмеження строком. Власник зобов'язаний на прохання працівника, що має право на неповний робочий час, встановити робочий час тієї тривалості, про яку просить працівник.

У свою чергу і власник має право на встановлення неповного робочого часу без погодження працівника. Роботодавець може змінити тривалість неповного робочого часу чи замінити його на повний за умови, що на підприємстві проводяться зміни в організації виробництва і праці, і з додержанням процедури , передбаченої ст.32 ч.3 КЗпП України. Про зміну істотних умов праці (встановлення або скасування неповного робочого часу) працівник має бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 за його особистою заявою з 02 квітня 2001 року , відповідно до вимог ст. 56 КЗпП України, був переведений на режим роботи з неповним робочим тижнем (наказ Підприємства від 04.04.2001 року №37-К). Цим наказом режим роботи працівника ОСОБА_2М, з неповним робочим тижнем був встановлений без обмеження строком (а.с.18-19).

Даний наказ працівником ОСОБА_2 не оскаржувався, підприємством не скасовувався, а тому вважається таким, що діє і по теперішній час.

Згідно з актом перевірки територіальної державної інспекції праці Полтавської області №16-01-3/179 від 15.05.2009 року та складеному відповідно до нього протоколу про адміністративне правопорушення №16-01-3/135 від 15.05.2009 року, вбачається, що на КП «Полтавській м'ясокомбінат» стосовно працівника ОСОБА_2 було порушено вимоги ст.32 ч.2 КЗпП України, а саме: названого працівника не було повідомлено не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці (встановлення або скасування неповного робочого часу). Так, протягом січня 2008 р., липня грудня 2008 р., січня-квітня 2009 р., ОСОБА_2 працював в умовах неповного робочого часу, а з травня по червень 2008 р. ОСОБА_2 щомісячно відпрацював норму тривалості робочого часу.

Проте, ані держаним інспектором праці, ані суддею районного суду не було враховано, що ОСОБА_1 був призначений на посаду директора голови правління КП «Полтавській м'ясокомбінат» з 30 квітня 2008 року, а тому не має підстав вважати його винуватим в неповідомленні ОСОБА_2 не пізніше ніж за 2 місяці про зміну істотних умов праці, які мали місце в січні 2008 року та в травні, липні 2008 року.

Крім того, як вбачається з акту перевірки територіальної державної інспекції праці Полтавської області №16-01-3/179 від 15.05.2009 року на КП «Полтавській м'ясокомбінат» було порушено вимоги ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», ст.115 КЗпП України. Так, заробітна плата ОСОБА_2 за лютий 2009 року в сумі 391,00 грн. проведено 27.03.2009 року без виплати авансу, заробітна плата за березень 2009 року в сумі 1930,00 грн. проведено 22.04.2009 року без виплати авансу, виплату авансу за квітень 2009 року в сумі 50 грн. проведено 28.04.2009 року.

Проте ані державним інспектором охорони праці, ані районним судом не було враховано те, що відповідно до наказу №32-К від 26.03.2001 року у зв'язку із зменшенням кількості сировини, що поступає на переробку, продовжено на невизначений строк дію наказу №18 від 29.01.2001 року на квітень, травень, червень про роботу всіх структурних підрозділів підприємства з меншою нормою тривалості робочого часу, за відповідною згодою профспілкового комітету.

А тому з врахуванням режиму роботи працівників підприємства, в тому числі і бухгалтерії, на умовах неповного робочого часу, а також з врахуванням розміру оплати праці, які є незначними і навіть іноді менше розміру мінімальної заробітної плати, виплата якої, незважаючи на фінансові труднощі підприємства, хоча і затримувалась на незначний строк, але все ж таки сплачувалась щомісячно.

А тому в діях ОСОБА_1 не вбачається умислу на невиплату заробітної плати у визначений законом строк.

Враховуючи наведене, в діях голови правління КП «Полтавський м'ясокомбінат» ОСОБА_1 не вбачається умисного порушення вимог законодавства про працю, та відповідно і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КК України.

З огляду на наведене, апеляція ОСОБА_1 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 26.08.2009 року стосовно ОСОБА_1 скасувати, провадження по адміністративній справі закрити на підставі ст.247 п.1 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.41 ч.1 цього кодексу.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_3