Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2010 року м. Рівне

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Рівненської області ОСОБА_1 за участю апелянта ОСОБА_2, прокурора Козінської Ю.В. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2,

Установив:

Постановою Рівненського міського суду від 10 листопада 2010 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого п г ч.1 ст.5 Закону України Про боротьбу з корупцією, (далі Закон) і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

За постановою суду, ОСОБА_2, працюючи начальником Управління земельних відносин виконкому Рівненської міської ради, будучи посадовою особою органів місцевого самоврядування, вчинив правопорушення, повязане з корупцією, що виразилось у наданні недостовірної інформації Рівненській міській раді за наступних обставин.

22 листопада 2006 року рішенням № 381 Рівненської міської ради погоджено Рівненській обласній медично-благодійній організації Милосердя місце розташування офісного приміщення з допоміжними приміщеннями та надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 700 кв.м. на вул. Макарова.

У подальшому, 26.10.2009 року на адресу Рівненської міської ради надійшла заява від директора Рівненської обласної медично-благодійної організації Милосердя про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 700 кв.м. на вул.Макарова та передачі її в оренду на пятдесят років для розташування офісного приміщення з допоміжними приміщеннями центру Милосердя.

Відповідно до ч.2 ст.124 Земельного кодексу України (із змінами відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву від 16.09.2008 року), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

25 лютого 2010 року ОСОБА_2 було підписано та направлено на адресу Рівненської обласної медично-благодійної організації Милосердя лист №01-08/599, в якому зазначалось, що передача вказаної земельної ділянки повинна передаватись виключно за результатами земельних торгів (аукціону). Вказаний лист підготовлений на підставі абз.3 п.1 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу, відповідно до якого, у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування обєкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву, вказана норма Земельного кодексу діє з 14.10.2008 р. по 14.10.2009 р.

Однак, на підставі повторної заяви директора Рівненської обласної медично-благодійної організації Милосердя на імя Рівненської міської ради від 27.04.2010 року ОСОБА_2 у виконання повноважень, передбачених п.2.1.6 Положення про Управління земельних відносин виконавчого комітету Рівненської міської ради, 12 травня 2010 року було безпідставно представлено на розгляд сесії Рівненської міської ради проект рішення № 3520 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки вказаній медично-благодійній організації без застосування процедури аукціону.

Таким чином, ОСОБА_2 було надано Рівненській міській раді недостовірну інформацію щодо наявності законних підстав для прийняття рішення сесії про передачу земельної ділянки в оренду.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати як незаконну та закрити провадження в справі. При цьому доводить, що проект рішення Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду був підготовлений керуючись п.3 прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву від 16.09.2008 року № 509-V1, згідно якого прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування обєкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, тобто до 14.10.2010 р. Крім того, вважає, що обовязковою ознакою корупційного діяння, має бути встановлений умисел на протиправне використання державним службовцем своїх повноважень для одержання матеріальних благ, послуг, пільг або інших переваг, а також склад вказаного правопорушення є лише тоді, коли особа умисно надала недостовірну інформацію, тобто вона усвідомлювала, що надана нею інформація не відповідає дійсності і бажала таку інформацію надати відповідному адресату. Вказані обставини при розгляді справи по суті залишились поза увагою суду.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_2 свою скаргу підтримав, просить її задовольнити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, думку прокурора про залишення постанови суду без зміни, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення повязаного з корупцією щодо ОСОБА_2 за № 3-10860/10, проаналізувавши доводи його апеляційної скарги, вважаю, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.г ч.1 ст.5 Закону державний службовець або інша особа, уповноважена на виконання функцій держави, не має права відмовляти фізичним та юридичним особам в інформації, надання якої передбачено правовими актами, умисно затримувати її, надавати недостовірну чи неповну інформацію.

Як випливає із розяснень, що містяться в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 р. (із змінами від 03.03.2000 ) Про практику розгляду судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення, повязані з корупцією вирішуючи питання щодо винності особи в ненаданні, затриманні або наданні недостовірної чи неповної інформації (п.г ч.1 ст.5 Закону), суди мають керуватися вимогами Закону України від 2 жовтня 1992 р. Про інформацію, а також відповідними правовими актами, які регулюють інформаційні відносини в державі.

Із змісту протоколу № 48 про вчинення корупційних діянь або іншого правопорушення, повязаного з корупцією від 30.09.2010 р. вбачається, що ОСОБА_2 12.05.2010 р. безпідставно представив на розгляд сесії Рівненської міської ради проект рішення № 3520 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Макарова площею 2 700 кв.м. Рівненській обласній медично-благодійній організації Милосердя для будівництва та обслуговування офісного і допоміжних приміщень центру Милосердя та передачу її в оренду на пятдесят років. Того ж дня сесією Рівненської міськради за результатами розгляду даного питання було прийняте позитивне рішення. Тим самим, ОСОБА_2 вчинив правопорушення повязане з корупцією, передбачене п. г ч.1 ст.5 Закону, яке виразилось у наданні недостовірної інформації депутатам Рівненської міської ради щодо наявності законних підстав для прийняття рішення сесії про передачу земельної ділянки в оренду.

Таким чином, із змісту протоколу не можна дійти висновку які дії вчиненні ОСОБА_2 відносяться до корупційних: чи безпідставне представлення на розгляд сесії проекту рішення про затвердження проекту землеустрою, чи надання недостовірної інформації. Якщо надання недостовірної інформації, то чи запрошувалась і чи надавалась вона відповідно до вимог Закону України Про інформацію .

Не робив таких досліджень і суд при розгляді справи по суті.

Крім того, за змістом Закону, обовязковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна чи неетична поведінка осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватись корупційною, а так само й процедура віднесення тих чи інших діянь названих субєктів до категорії корупційних та їх кваліфікація за відповідною нормою цього Закону є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.

Тому зясування субєктивної сторони будь-якого з вчинених корупційних правопорушень, у тому числі й такого їх виду як спеціальне обмеження щодо державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, спрямоване на попередження корупції, яке міститься в п.г ч.1 ст.5 Закону, належить установлювати саме інтерес, яким керувався правопорушник під час надання недостовірної інформації.

Як видно з мотивувальної частини постанови, таких досліджень судом не проводилось, до того ж і в матеріалах справи немає будь-яких даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 подаючи на розгляд сесії Рівненської міської ради проект рішення № 3520 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Макарова площею 2 700 кв.м. Рівненській обласній медично-благодійній організації Милосердя та передачу її в оренду на пятдесят років керувався при цьому корисливим чи іншим особистим інтересом або інтересами третіх осіб. Відсутні такі дані й в судовому рішенні.

Отже, подача ОСОБА_2 як особою, уповноваженою на виконання функцій держави, на розгляд сесії Рівненської міської ради проекту рішення № 3520 без встановлення даних про наявність указаного інтересу, яким він керувався в цей час, саме по собі не може визнаватись як надання ним недостовірної інформації.

До того ж, визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні корупційного правопорушення, суддею не враховано й те, що всі такі правопорушення за своєю правовою природою є правопорушення з умисною формою вини.

Тому доводи ОСОБА_2, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, повязаного з корупцією, заслуговують на увагу.

За таких обставин, постанова суду не може залишатись чинною і підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294, п.1 ст.247 КУпАП, апеляційний суд ,-

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Рівненського міського суду від 10 листопада 2010 року про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого п.г ч.1 ст.5 Закону України Про боротьбу з корупцією, скасувати, а провадження в справі закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя М.Д.Шпинта