Справа № 33-424/10
ПОСТАНОВА

іменем України

27 грудня 2010 року апеляційний суд Львівської області в складі:

Судді Партики І.В.

З участю правопорушника ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляцію ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2010 року, -

встановив:

цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави.

Згідно постанови судді, ОСОБА_1, будучи директором Львівської державної дитячої музичної школи №6, що на вул. Гнатюка, 5/7 в м. Львові, здійснив порушення вимог законодавства про працю, а саме не надав на вимогу ОСОБА_2 невикористану нею щорічну відпустку, чим порушив вимоги ст. 80 ч.5 КЗпП України та ст. 11 ч.5 Закону У країни "Про відпустки"; та неправомірно відсторонив від роботи ОСОБА_2, як таку, що ухиляється від проходження медичного огляду всупереч вимог ст. 46 КЗпП У країни.

В апеляції ОСОБА_1 покликається на те, що 31 травня 2010 року у поштовій скриньці за місцем його проживання виявлено лист від 28 травня 2010 року Залізничного ВДВС ЛМУЮ, в якому була постанова про відкриття виконавчого провадження від 28 травня 2010 року про стягнення з нього 510 грн. в користь держави і лише 01 червня 2010 року він ознайомився і матеріалами справи в суді.

Наголошує, що постанова суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки розгляд справи був проведений всупереч вимог ст. 268 КУпАП, так як про час розгляду справи він повідомлений не був.

Робить акцент, що копія постанови суду йому не була надіслана всупереч ст. 285 КУпАП.

Вважає, що його дії не містять складу правопорушення, оскільки він не міг встановити час надання відпустки працівнику, оскільки на час проведення перевірки був відсутній графік наданим щорічних відпусток.

Зазначає, що він не відмовляв у наданні відпустки ОСОБА_2, а довести її до відома графік відпусток на 2010 рік не було можливості, оскільки фактично ОСОБА_2 була відсутня на роботі.

Звертає увагу, що при ознайомленні з наказом №4-к від 28 січня 2010 року на мого вимогу ОСОБА_2 не подала медичної книжки і одноосібно без розпорядження встановила собі термін для оформлення книжки, а тому він усвідомлюючи відповідальність за охорону праці, санітарії, враховуючи недавню епідемічну ситуацію, він прийняв рішення відсторонити ОСОБА_2М від роботи згідно сі. 46 КЗпП України, оскільки вважав, що неподання книжки є ухиленням від проходження медичного огляду.

Акцентує, що згідно направлення № 154 від 25 лютого 2010 року ДЗ Галицька санітарно-епідемічна служба проводила планову перевірку щодо дотримання вимог санітарного законодавства і відповідно до постанови про накладення штрафу від 26 лютого 2010 року №51/03 його притягнуто до адміністративної відповідальності в тому числі за відсутність особової медичної книжки ОСОБА_2

Також зазначає, що з 01 до 21 лютого 2010 року він перебував у відпустці згідно наказу управління культури і туризму департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №20-к від 25 січня 2010 року, а тому в даний період не міг усунутись від обовязків.

Крім цього акцентує, що ним до окружного адміністративного суду м. Львова подано адміністративну позовну заяву про визнання протиправним та не чинним рішення Територіальної державної інспекції праці у Львівській області від 06 квітня 2010 року про залишення без змін п.1-2 припису № 13- 01-026/0289-0197 від 03 березня 2010 року та п.1-2 припису № 13-01- 026/0289-0197 від 03 березня 2010 року.

Просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати постанову судді за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та закрити провадження у справі.

Заслухавши правопорушника ОСОБА_1, який підтримав апеляцію та зазначив, що отримавши від ОСОБА_2 заяву про надання відпустки, таку не надав, оскільки був відсутній графік надання відпусток, а щодо відсторонення від роботи зауважив, що остання не подала медичної книжки при поновленні на роботу, і він не давав терміну для оформлення книжки, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляції, суд приходить до висновку, що слід поновити строк подачі апеляції на постанову судді районного суду від 26 квітня 2010 року відносно ОСОБА_1, оскільки такий пропущений з поважних причин, та вважає, що така задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 ч.1 п.2 Закону України "Про відпустки", до стажу роботи, що дає право на щорічну основну відпустку зараховується час, коли працівник фактично не працював, але за ним згідно з законодавством зберігалися місце роботи (посада) та заробітна плата повністю або частково (в тому числі час оплаченого вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням або переведенням на іншу роботу).

Згідно рішення Галицького районного суду м. Львова від 27-28 січня 2010 року задоволено позов ОСОБА_2 до ЛДДМШ №6 про поновлення її на роботі, виплату заробітку за час вимушеною прогулу та відшкодування моральної шкоди і наказом № 4-к від 28 січня 2010 року поновлено ОСОБА_2 па посаді викладача по класу сопілки з зазначенням в наказі вимог, вказаних в рішенні суду.

Таким чином, ОСОБА_2 поновлена на роботі згідно рішення суду, тобто вона не є новоприйнятий на роботу працівник, і на день проведений перевірки було встановлено, що ОСОБА_2 мала невикористані відпустки за 2007-2008 рік, на 2008-2009 рік та частину за 2009-2010 рік, тобто ОСОБА_2 не було надано щорічну відпустку повної тривалості протягом більші ніж два роки підряд згідно її заяви.

Що стосується відсторонення від роботи ОСОБА_2, як таку, що ухиляється від проходження медичного огляду, то згідно п.2.4. ч.1 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом МОЗ України від 21 травня 2007 №246, для проведення попереднього (періодичних) медичного огляду працівників, роботодавець повинен укласти або вчасно поновити договір з ЛПЗ та надати йому список працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду , однак ОСОБА_1 під час проведення перевірки жодних із зазначених документів не представив.

Крім цього, відповідно до п.5 Правил проведення обов'язкових профілактичних медичних оглядів працівників окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов'язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, затверджених наказом МОЗ України 23 липня 2002 №280, медичні огляди мають бути проведені в строк до 10 робочих днів, однак зазначений термін ОСОБА_1 наданий ОСОБА_2 не був, що і не заперечив сам правопорушник в судовому засіданні.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суддя районного суду підставно, прийшовши до висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП, притягнув останнього до адміністративної відповідальності, обравши стягнення в межах санкції даної статті.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 289, 294 КУпАП України, суд,

постановив:

поновити строк оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2010 року відносно ОСОБА_1

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2010 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. в дохід держави, залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя