ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року апеляційний суд Львівської області в складі: судді Тенюха В.П.

з участю: прокурора Заброварної Т.О.,

ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові протест заступника прокурора м.Львова на постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 10 листопада 2006 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, суд

ВСТАНОВИВ:

вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він, близько 15 год. 15.10.2006р. на 539 км + 400м автодороги Київ-Чоп, Винниківський шляхопровід, керуючи транспортним засобом БАЗ д.н.з. ВС13- 71 АА, на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу в русі транспортного засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Мерседес, д.н.з. НОМЕР_1, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху України та оштрафовано на 68 грн. в дохід держави.

В протесті на цю постанову судді заступник прокурора міста покликається на те, що працівниками дорожньо-патрульної служби під час оформлення матеріалів даної дорожньо-транспортної пригоди та складання схеми не були досліджені та відображені всі обставини, зокрема наявність знаку обмеження максимальної швидкості руху 60 км/год в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1, поздовжнього ухилу проїзної частини, згідно висновку спеціаліста-автотехніка причиною даної ДТП було перевищення цієї швидкості водієм автомобіля «Мерседес», чим позбавлено водія автобуса своєчасно побачити цей автомобіль і дати йому дорогу, а тому в діях ОСОБА_3 відсутня вина у цій пригоді, просить поновити строк на внесення протесту та скасувати як незаконну згадану постанову судді від 10.11.2006р.

Вислухавши прокурора на підтримання протесту, ОСОБА_3 і його представника, які просять скасувати цю постанову, ОСОБА_1 та його адвоката ОСОБА_2, які просять залишити постанову без змін, дослідивши нові докази, які не досліджувалися раніше, перевіривши матеріали справи та доводи протесту, суд вважає, що такий підлягає до задоволення.

ОСОБА_3 а апеляційному суді пояснив, що 15.10.2006р. керував автобусом БАЗ д.н.з. НОМЕР_2 разом з пасажирами і рухався зі сторони Тернопіль в напрямку м.Львова, перед виїздом на головну дорогу переконався про відсутність транспортних засобів на ній та розпочав рух з поворотом та виїздом на головну дорогу, а коли вже знаходився на ній побачив, як на швидкості більше 100 км/год рухається автомобіль «Мерседес», який, не гальмуючи, вдарив в ліву сторону автобуса, в даній пригоді винен водій цього автомобіля, який значно перевищив швидкість руху.

ОСОБА_1 в суді пояснив, що 15.10.2006р. на своєму автомобілі «Мерседес» рухався по обїзній дорозі м.Львова зі сторони м.Стрий в напрямку м. Києва, виїхавши на міст, приблизно за 40 м побачив як на головну дорогу почав виїжджати автобус, він застосував екстрене гальмування, подавав звуковий сигнал, однак уникнути зіткнення не вдалось, яке відбулось з вини водія автобуса.

Його дружина ОСОБА_5 7 березня 2007р. в своїх поясненнях слідчому вказувала, що чоловік вів автомобіль «Мерседес» із швидкістю 80-90 км/год, коли побачила автобус, який виїжджав із другорядної дороги, то до нього залишалось приблизно 35-40 метрів (а.23 закритої справи за даним фактом №124-0443)

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснювали, що автомобіль «Мерседес» перед ДТП рухався із швидкістю близько 100 км/год (а.а.75,76 згаданої справи).

Згідно висновку №953 спеціаліста-автотехніка Львівського науково- дослідного інституту судових експертиз від 19.03.2007 року:

1.Для того, щоб водій автобуса ОСОБА_3 на момент початку виїзду на проїзну частину головної дороги не мав обєктивної можливості побачити автомобіль НОМЕР_3 (який рухався з боку м.Чопа), швидкість руху вказаного легковика мала б бути не меншою, ніж 73... 87 км/год.

З.Якщо на момент початку виїзду автобуса БАЗ із другорядної дороги на проїзну частину головної в полі зору водія вказаного транспортного засобу не перебував автомобіль НОМЕР_4, який наближався до перехрестя по головній дорозі з боку м.Чопа, то у такій дорожній ситуації, з технічної точки зору, немає ознак, які б свідчили про невідповідність дій водія ОСОБА_3 вимогам п.п.1.5; 10.1; 16.11 ПДР та знаку пріоритету 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР.

4.3. При заданих у листі вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є та обставина, що водій ОСОБА_1 при русі по ділянці дороги, де є обмеження максимальної швидкості руху до 60 км/год, рухався із перевищенням цієї швидкості руху (чим позбавив водія автобуса обєктивної можливості своєчасно побачити автомобіль «Мерседес» і дати йому дорогу), а із моменту настання видимості автобуса (який вже виїжджав із другорядної дороги на головну) - своєчасно не застосував екстреного гальмування.

Згідно висновку №182 спеціаліста Науково-дослідного експертно- дряміналістичного центру при УМВС України у Волинський області від 08.12.2009 року:

2.Так як з технічної точки зору у водія автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_1 не було технічної можливості зупинити даний автомобіль з моменту виїзду автобуса на головну дорогу шляхом застосування екстреного гальмування в момент виникнення небезпеки для руху (20-40 м), то в його діях не відповідностей до вимог ПДР, які б знаходилися в прямому причинному звязку з виникненням даної ДТП не вбачається.

Оскільки водій автобуса БАЗ-А079.23 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 виконував виїзд на головну дорогу, при цьому йому ніщо не заважало обєктивно виявити автомобіль Мерседес-Бенц, який наближався до перехрещення по головній дорозі, то з технічної точки зору його дії, які не відповідали вимогам 10.1, 16.11 ПДР, знаходяться в прямому причинному звязку з виникненням даної ДТП.

Апеляційний суд не може приймати до уваги цей висновок спеціаліста №182, оскільки вихідні дані для дослідження були не точні, зокрема швидкість руху автомобіля «Мерседес -Бенц» - 60 км/год , в той час як дружина водія цього автомобіля, яка перебувала в салоні, а також вищезазначені свідки та ОСОБА_3 пояснювали, що цей автомобіль рухався із значно більшою швидкістю.

Твердження водія ОСОБА_1 про те, що він застосовував гальмування, спростовуються даними схеми пригоди, яку він підписував, де відсутній гальмівний шлях його автомобіля, а також поясненнями свідка ОСОБА_6

Окрім цього, суд враховує те, що згідно схеми місце осипу бруду, яке вказує на місце зіткнення транспортних засобів, знаходиться на відстані 7.70м від правого краю проїжджої частини дороги, при ширині такої - 12м, тобто зіткнення відбулось на смузі зустрічного руху по. відношення до напрямку руху автомобіля «Мерседес».

Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у даній дорожньо-транспортній пригоді відсутня, тому згадана постанова судді районного суду є незаконною.

Оскільки прокурором м.Львова 20.09.2007 року відповідно до діючого на той час законодавства своєчасно був внесений протест на цю постанову в районний суд, тривалий час перебував на розгляді в судах, а після змін в законодавстві згідно постанови апеляційного суду від 19 лютого 2010 року був направлений прокурору для належного оформлення, після якого внесений знову, тому суд поновляє строк на внесення протесту на постанову судді місцевого суду від 10.11.2006 року.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи протесту, а тому вказана постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

протест заступника прокурора м.Львова задоволити, поновити йому строк

ддя внесення такого.

Скасувати постанову судді Личаківського районного суду м.Львова від 10 листопада 2006 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: В.П.Тенюх