П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2010 року Апеляційний суд Львівської області в складі:

судді судової палати у кримінальних справах ОСОБА_1

з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.4 ст. 122 КУпАП за апеляцією ОСОБА_2 на постанову судді Личаківського районного суду м. Львова Мартинишина Я.М. від 24 грудня 2009 року,

в с т а н о в и в :

Постановою судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2009 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

Проживає на ІНФОРМАЦІЯ_2 у

смт. Брюховичі м. Львів,

визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 680 грн.

ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 24 жовтня 2009 року о 07 год. 50 хв. на 340 км автодороги Київ-Чоп він, керуючи автомобілем марки "Рено" номерний знак НОМЕР_1, в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху, перед початком зміни напрямку руху не пропустив транспортні засоби, які рухалися по головній дорозі, змусив їх різко гальмувати та змінити напрямок руху, створивши аварійну ситуацію.

06 лютого 2010 року ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову судді скасувати, а справу закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що викладене в протоколі про адміністративне правопорушення й висновки судді не відповідають дійсності та не підтверджуються доказами. Він здійснив розворот наліво відповідно до Правил дорожнього руху, переконавшись, що зустрічна смуга є вільною. На узбіччі були припарковані два автомобілі, а неподалік від місця розвороту стояли працівники ДАІ. Після розвороту він продовжив рух, а через 8-10 хв. його на службовій машині наздогнали працівники ДАІ та звинуватили у порушенні правил дорожнього руху.

Просить також поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що про час і місце розгляду справи він повідомлений не був, а копію постанови судді отримав лише 03 лютого 2010 року.

У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав, дав пояснення, аналогічні вищенаведеним, та доповнив, що він здійснив розворот, нікому не перешкоджаючи. По головній дорозі, на яку він повертав, транспортні засоби не їхали, лише на узбіччі стояли два автомобілі. Очевидців події не було, і при ньому працівники ДАІ в жодних осіб пояснень не відбирали.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються пояснення ОСОБА_2 щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений ОСОБА_2 з поважних причин, а тому його слід поновити.

Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності складу правопорушення.

В діях ОСОБА_2 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, а викладені у постанові судді висновки не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування постанови про накладення стягнення та закриття справи відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя в порушення вимог ст. 280 КУпАП допустив істотну неповноту зясування обставин справи, яка вплинула на правильність прийняття рішення.

Допущена судом першої інстанції неповнота з'ясування обставин усунута при розгляді справи апеляційним судом шляхом дослідження доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 122 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за правопорушення, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян, що підтверджені фактичними даними, а саме: поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, показань технічних приладів та засобів фото- і відео спостереження та іншими документами.

Таким чином закон прямо вказує на докази в справі про адміністративне правопорушення, тобто на фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Визнаючи ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення суддя у постанові як на докази покликався на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення порушника, однак при цьому не дав їм належної оцінки.

Так, суддею не взято до уваги, що у своїх письмових поясненнях ОСОБА_2 вини у вчиненні правопорушення фактично не визнав і стверджував, що при розвороті стояла машина ДАІ, з другого боку стояли два автомобілі. Отже дані пояснення не можуть бути доказом вини особи у вчиненні правопорушення.

Крім того, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП, передбачає створення аварійної обстановки для інших учасників дорожнього руху й відповідно наявність потерпілих.

Між тим працівниками ДАІ не встановлено потерпілих, яким, на їх думку, була створена аварійна обстановка; і всупереч вимогам ст. 256 КУпАП такі дані не зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, а отже останній не відповідає вимогам закону й не може вважатися допустимим доказом у справі.

У матеріалах справи, на а.с.2, є бланк пояснень, в якому вказано, що працівник міліції відповідно до ст. 427 КПК України отримав пояснення від очевидця ОСОБА_2, а нижче наведено текст пояснень іншої особи ОСОБА_3 про те, що автомобіль марки "Рено" не пропустив інший легковий автомобіль.

Апеляційний суд вважає, що таке пояснення не може бути визнане доказом вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, й звертає увагу на суперечності, які в ньому містяться і щодо особи, яка давала пояснення, і щодо змісту самих пояснень, які різняться від викладеного в протоколі про адмінправопорушення, а також на абсолютно безпідставне покликання на ст. 427 КПК України, яка до того ж виключена з КПК України згідно із Законом України від 30 червня 1993 року № 3351-ХІІ.

Відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами у справі:

наведеними вище поясненнями ОСОБА_2, які є послідовними, жодними іншими доказами не спростовані, й апеляційний суд надає їм віри;

поясненнями допитаного апеляційним судом за клопотанням ОСОБА_2 свідка ОСОБА_4 про те, що 24 жовтня 2009 року близько 8.00 год. він їхав разом з ОСОБА_2, добре пам'ятає, як їх зупинили працівники ДАІ й такого, щоб ОСОБА_2 при розвороті перешкодив рухові автомобілів і створив аварійну обстановку, не було.

На підставі наведеного апеляційний суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно апеляційну скаргу слід задоволити, постанову судді скасувати, а справу закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Керуючись п.1 ст. 247, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Постанову судді Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2009 року щодо ОСОБА_2 скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ч.4 ст. 122 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя О.М.Калиняк