Справа №33-398/2010 Головуючий у 1-й інстанції: Шумська Н.Л.
Категорія ст.163-1 ч.1 КпАП України Доповідач: Гаврилов В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року м. Львів

Суддя апеляційного суду Львівської області Гаврилов В. М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м.Львова від 07.05.2010 року,-

встановив:

Постановою суду ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 грн.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1, працюючи директором ТзОВ «Євросеть-ЗХД», допустила порушення встановленого порядку ведення податкового обліку, що призвело до заниження податкового зобовязання по податку на додану вартість, в тому числі за грудень 2009р. 119 674 грн., чим порушено п.п.7.2.3, п.п.7.2.6, п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КпАП України.

На вказану постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову районного суду та закрити провадження по справі.

Зокрема покликається на те, що висновки суду є незаконними та необґрунтованими, не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім цього, зазначає, що акт №3437/23-209/34167782, складений ДПІ у Галицькому районі м.Львова, яким встановлено заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість за грудень 2009 року, є оскаржений в судовому порядку і на даний момент розглядається у Львівському окружному адміністративному суді; стверджує, що аналогічний акт, складений за червень 2009 року був скасований постановою Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2009 року. Даний факт, на думку апелянта, свідчить про законність ведення і повного дотримання порядку ведення податкового обліку та про будь-яку відсутність вини у вчиненні правопорушення.

Також, вказує, що судом було проігноровано вимоги ст.280 КпАП України, її не було ознайомлено з протоколом про адміністративне правопорушення і не надіслано його, що на думку апелянта, суперечить вимогам ч.2, ч.3 ст.256 КпАП України.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, не повідомила причини неявки і не заявила будь-яких клопотань з цього приводу. Враховуючи те, що вона була вчасно повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою, вказаною в апеляційній скарзі, вважаю можливим розглянути апеляцію без її участі.

Розглянувши матеріали справи № 3-771/10 р. та доводи скарги, вважаю, що строк на оскарження постанови слід поновити, оскільки участі в розгляді справи ОСОБА_1 не приймала та копію постанови суду отримала поштою, а саму апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КпАП України, стверджується матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серія КН № 895184 від 26.02.2010 року та актом №17 про відмову від підпису протоколу про адміністративне правопорушення ТОВ «Евросеть-ЗХД» від 26.02.2010р., згідно якого від підписання вказаного протоколу ОСОБА_1 відмовилася, актом №3437/23-209/34167782 від 12.02.2010 року про результати позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «Евросеть-ЗХД» з питань достовірності нарахування і своєчасності сплати податку на додану вартість за грудень 2009 року, за результатами якої, встановлено порушення ТзОВ «Евросеть-ЗХД» п.п.7.2.3, п.п.7.2.6, п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в періоді за грудень 2009 року, на загальну суму 119674,30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 тричі повідомлялась про день і місце розгляду справи за адресою по місцю реєстрації підприємства і за цією адресою їй було надіслано копію постанови суду, яку вона отримала. Від ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення і його підпису вона відмовилась, що стверджується наведеним вище актом. Отже в цій частині доводи апеляції не відповідають фактичним обставинам, а ст.256 КпАП України, на яку посилається апелянт, не передбачено надіслання копії протоколу правопорушнику ааясаіівввввввввввввввффффпро адміністративне правопорушення.

Вважаю, що районний суд, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КпАП України та наклав стягнення у межах санкції цієї статті.

Доводи апеляції правильних висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування постанови не вбачаю.

Керуючись ст. 294 КпАП України,

постановив:

Строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду ОСОБА_1 поновити.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 07.05.2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КпАП України залишити без змін, а її апеляцію без задоволення.

Постанова остаточна , оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Львівської області ОСОБА_2