Апеляційний суд Полтавської області
Справа № 33-199/2010 року Головуючий у 1-й інстанції Гафяк В.М.
Доповідач: Лісіченко Л.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року Суддя судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області Лісіченко Л.М.

з участю скаржника ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві адміністративну справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2010 року.

Цією постановою щодо

ОСОБА_1, 25.09.1980

року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 Міжколгоспна,! 5, працюючого головним спеціалістом

відділу взаємодій з роботодавцями Кобеляцького районного центру зайнятості

за п.«б» ч.1 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією»

провадження закрито на підставі ст.38 КУпАП у звязку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, а за п.«а» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» провадження закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до постанови ОСОБА_2 визнаний винуватим в тому, що він, перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу взаємодій з роботодавцями Кобеляцького районного центру зайнятості, маючи 13 ранг 7 категорії державного службовця, виступив повіреним третіх осіб у справах державного органу, у якому він працює, тобто вчинив правопорушення, передбачене п.«б» ч.1 ст.5 Закону України «Про борогьбу з корупцією».

Так, з 21 лютого 2008 року ОСОБА_3 перебуває в Кобеляцькому РЦЗ на обліку як безробітний і йому призначено матеріальну допомогу по безробіттю.

Відповідно до п.13 постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року «Про затвердження порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних» громадяни, зареєстровані в центрі зайнятості, не рідше, ніж один раз на 3О календарних днів повинні відвідувати центр зайнятості.

На початку січня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_1 з проханням проставити 12 січня 2009 року за його відсутності у персональній картці відмітку про його відвідування та поставити за нього свій підпис, на що той погодився і в присутності провідного спеціаліста відділу надання послуг Кобеляцького РЦЗ ОСОБА_4 зробив відмітку та розписався, за що отримав від ОСОБА_3 2 картки поповнення мобільного звязку МТС на загальну суму 50 гри., а ОСОБА_3 отримав пільгу у виді незастосування до нього санкції за пропуск строку перереєстрації як безробітного.

В апеляції ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду як незаконну, необгрунтовану та не підтверджену, а провадження по справі закрити, оскільки ніяких протиправних дій він не вчиняв, дані протоколу, на підставі якого суд виніс постанову, визнавши його винним у вчиненні адміністративного правопорушення не відповідають фактичним обставинам, не підтверджені доказами, а висновки суду про те, що він поставив свій підпис за безробітного ОСОБА_3 не доведені матеріалами справи.

Заслухавши доводи апелянта ОСОБА_1, який підтримав апеляцію і пояснив, що він дійсно працює головним спеціалістом Кобеляцького районного центру зайнятості, а його знайомий Середа L.B. звернувся до нього з проханням перенести час відвідування центру 12 січня 2009 року з 10 години 50 хвилин на 16 годину 30 хвилин цього ж дня, що він і зробив, домовившись із провідним спеціалістом з працевлаштування Кобеляцького РЦЗ ОСОБА_4, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності; інших правопорушень він не вчиняв, а у своєму поясненні оговорив себе під тиском працівників СБУ; тому просив скасувати постанову суду як незаконну, а провадження по справі закрити, дослідивши матеріали справи вважаю, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Завданнями провадження у справах про корупційне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності до закону.

Відповідно до ч.3 ст.12 Закону України «Про боротьбу з корупцією» підставою для складання протоколу про вчинення корупційного діяння є достатні дані, які свідчать про наявність в діянні особи ознак корупційного діяння або іншого правопорушення повязаного з корупцією.

Як убачається з протоколу про адміністративне правопорушення приблизно на початку січня 2009 року ОСОБА_3, який перебуває на обліку як безробітний, звернувся до свого знайомого - ОСОБА_1, що працює на посаді головного спеціаліста взаємодії з роботодавцями Кобеляцького районного центру зайнятості, з проханням поставити у його відсутність відмітку та розписатись за нього у персональній картці. 12 січня 2009 року ОСОБА_1 виконав його прохання за допомогою спеціаліста центру зайнятості ОСОБА_4, за що отримав від ОСОБА_3 в якості винагороди 2 картки поповнення рахунку мобільного звязку МТС на загальну суму 50 грн., а щодо самого ОСОБА_3, як безробітного, що перебуває на обліку в центрі зайнятості, не були застосовані санкції у виді припинення виплати допомоги по безробіттю.

Обставини, викладені у протоколі відповідними доказами не підтверджені, а дії ОСОБА_1 неправильно розцінені як корупційні, оскільки в даному випадку мав місце дисциплінарний проступок, за який на нього і було накладено дисциплінарне стягнення.

Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого п.«б» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» суд визнав доказами по справі протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_4 та висновки спеціаліста, про те, що рукописні тексти в персональній картці ОСОБА_3 виконані не ним, а іншою особою.

Такі висновки суду не можна вважати правильними, а докази достовірними і достатніми виходячи з наступного.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_1, працюючи на посаді головного спеціаліста взаємодії з роботодавцями Кобеляцького районного центру зайнятості дійсно звернувся до своєї колеги ОСОБА_4, працюючої провідним спеціалістом відділу надання соціальних послуг Кобеляцького районного центру зайнятості з проханням перенести час реєстрації ОСОБА_3 на більш пізній в межах одного робочого дня.

Як в ході судового розгляду справи, так і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 дану обставину не заперечував, але стверджував, що дійсно вчинив дисциплінарний проступок, за який вже отримав стягнення.

Викладені обставини також підтверджуються поясненнями ОСОБА_3, який пояснив, що 12 січня 2009 року відвідував центр зайнятості, але не у призначений час, а після обіду, вибачившись перед спеціалістом РЦЗ за запізнення, і розписувався у якихось документах. Він заперечував, що передавав ОСОБА_1 картки мобільного звязку, як розрахунок за надану послугу.

Відповідно до службової записки заступника директора Кобеляцького РЦЗ ОСОБА_6 ОСОБА_3 фактично був у день відвідування в центрі зайнятості 12.01.2009 року о 16 годині 30 хвилин. (а.с.42)

Аналогічні висновки містяться і в наказі №-49-к від 17.02.2009 року директора Полтавського обласного центру зайнятості про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. ( а.с.45-46 ).

Згідно пояснення ОСОБА_6 12.01.2009 року у другій половині дня вона як технолог - організатор роботи в центрі зайнятості виявила скупчення людей біля кабінету №2 Кобеляцького РЦЗ У вказаному кабінеті вона побачила чоловіка і від спеціаліста ОСОБА_7 дізналася, що той запізнився на реєстрацію у звязку з чим вона написала службову записку.

Директор Кобеляцького РЦЗ Хейлик 11.М. у своєму поясненні підтвердила, що на підставі службової записки заступника директора - технолога організатора Кобеляцького РЦЗ ОСОБА_6 вона направила службову записку до Полтавського ОЦЗ у звязку з чим ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення норм єдиної технології обслуговування населення.

ОСОБА_5, на пояснення якої посилався суд як на доказ, на розгляд справи в апеляційному порядку не зявилась, незважаючи на неодноразові виклики. Оскільки правові підстави для її примусового приводу законодавством не передбачені, а ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стверджували, що перебувають з нею у неприязних стосунках, тому вона їх оговорила, пояснення ОСОБА_5 не можуть бути прийняті як достовірні докази по справі.

Крім того, постановою судді апеляційного суду від 16.03.2009 року провадження по справі про адміністративне правопорушення за п. «г» ч.1 ст.5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» щодо ОСОБА_4

закрито за відсутністю його складу.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 пояснень не давала, а при додалковій перевірці по справі відмовилась свідчити на підставі ст.63 Конституції України її пояснення від 28.01.2009 року не можуть бути прийняті як доказ винуватості ОСОБА_1

Також, згідно висновку спеціаліста №154 від 23.10.2009 року (а.с. 121-129) рукописні тексти в персональній картці ОСОБА_3 виконані не ОСОБА_3, не ОСОБА_1, а іншою особою. Ці особа по справі не встановлена.

За таких обставин постанова суду в частині визнання ОСОБА_1 винним за п.«б» ч.1 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій частині за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, задовольнивши при цьому апеляцію ОСОБА_1

В іншій частині постанову суду слід залишити без зміни.

Керуючись ст. 294 КУпАП , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляцію ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 травня 2010 року щодо нього скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене за п.«б» ч.1 ст. 5 Закону України «Про боротьбу з корупцією» закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 його складу.

СУДДЯ Л.М.Лісіченко