Справа №33-525/10 Головуючий у суді 1-ї інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року суддя Апеляційного суду Сумської області Забара І.К., розглянувши апеляцію на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2010 року, якою

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1,

на підставі ч.3 ст.122 КУпАП притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2010 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.З ст.122 КУпАП за те, що він 14.10.2010 року о 08 год. 52 хв., в м. Суми, по вул. Леваневського, керував автомобілем НОМЕР_1, перевищив встановлену швидкість руху на 52 км/год, рухаючись зі швидкістю 112 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України, швидкість руху вимірювалась приладом «Візир 0711243».

На дану постанову суду ОСОБА_1 подав апеляцію, в якій просить постанову суду скасувати, як незаконну, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому, мотивує свої вимоги тим, що правопорушення він не вчиняв, його належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи в суді, докази, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 правопорушення, відсутні.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи ОСОБА_1, який підтримав свою апеляцію, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний, крім іншого, з'ясувати чи було вчинене правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи є обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В порушення даної норми закону суддя не в повній мірі з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП настає, крім іншого, внаслідок перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину.

Як вбачається з матеріалів справи, про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, інспектором ДПС ВДАІ м. Суми було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВМ1 №079350 від 14.10.2010 року. При цьому при складанні протоколу ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, а в судовому засіданні присутній не був.

В ході апеляційного розгляду даної справи ОСОБА_1 пояснив, що взагалі ніякого правопорушення не вчиняв, працівники міліції під'їхали до нього, коли стояв на перехресті вулиць Леваневського та пр-ту Шевченка в м. Суми. Де саме він перевищив швидкість руху йому ніхто не пояснював.

Відповідно до Закону України «Про міліцію», співробітник міліції повинен припиняти адміністративні правопорушення, а також відповідно до п.12, Наказу від 13.11.2006 N 1111, Про затвердження Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України, інспектору чітко визначено активно реагувати і припиняти правопорушення в тому числі, перевищення швидкості, а не спостерігати за правопорушенням, яке відбувається в його присутності.

Сам факт неприпинення правопорушення позбавляє особу, яка керує транспортним засобом можливості об'єктивно оцінити те, що відбувалося на місці і вказати інспектору на можливі причини помилкової фіксації швидкості автомобілю, що в свою чергу ставить під сумнів місце, час та швидкісний режим, зазначений в протоколі про правопорушення.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1, відсутні вказівки на те, хто саме проводив вимірювання швидкості приладом "Візир". Між тим, це повинно бути зафіксовано, тим більше, що у відповідності до п. 13.2 Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України (затверджено Наказом МВС 13.11.2006 N 1111), до використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників.

Таким чином, враховуючи, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складений із порушенням як ЗУ "Про міліцію", так і вищенаведених відомчих норм, то він не може бути прийнятим як доказ по справі. Будь яких інших доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 в скоєні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, при обставинах, зазначених у постанові суду першої інстанції, у справі не мається.

При таких обставинах вина ОСОБА_1 в скоєні правопорушення є недоведеною.

З огляду на викладене, судове рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не можна вважати законним і обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню, а справа закриттю в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП скасувати, а справу закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП..

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду

Сумської області ОСОБА_2