АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ  ОБЛАСТІ
Справа №33-5062008
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2008 р.                                                                                                    м.
Запоріжжя

Перший заступник голови апеляційного суду Запорізької
області Бочарников С.О., розглянувши матеріали адміністративної справи про
притягнення до  адміністративної
відповідальності ОСОБА_1 за п ”а” ч.2 ст. 1 Закону України „Про боротьбу з
корупцією” ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Кам'янсько-Дніпровського районного суду
Запорізької області від 03.04.2008 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 працює начальником відділу економіки та
реформування сільського господарства управління агропромислового розвитку
Кам'янсько-Дніпровської районної державної адміністрації Запорізької області,
притягнуто до адміністративної відповідальності за  п. “а” ч.2 ст. 1 Закону України „Про боротьбу
з корупцією ” та призначено покарання у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

ОСОБА_1 у скарзі виклала обставини, у силу яких вважає,
що вона не скоювала правопорушення, постанова судді  є незаконною. Просить скасувати постанову
судді.

Вивчивши
матеріали  справи, перевіривши
факти, наведені ОСОБА_1 у скарзі, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а
постанова судді - скасуванню.

Кам'янсько-Дніпровським міжрайонним прокурором 31.03.2008
р. складено протокол про те, що ОСОБА_1, котра є державним службовцем 5
категорії 11 рангу, в порушення вимог Законів України “Про боротьбу з
корупцією”, “Про державну службу”, перебуваючи на посаді начальника відділу
економіки та реформування сільського господарства управління агропромислового
розвитку Кам'янсько-Дніпровської райдержадміністрації, використовуючи своє
посадове становище, протягом жовтня-березня 2008 року незаконно отримала
надбавки до посадового окладу державного службовця за ранг, вислугу років та
високі досягнення у праці.

Як зазначається у протоколі, 27 лютого 2007 року ОСОБА_1
з метою працевлаштування на державну службу і отримання доплат, які має право
отримувати державний службовець відповідно до ст.ст.33,34 Закону України “Про
державну службу”, внесла в автобіографію дані про те, що не перебувала під
судом та слідством. При цьому, 29 березня 2004 року у відношенні ОСОБА_1
Енергодарським міським судом був винесений вирок та вона засуджена за ч.3
ст.185, ч.2 ст.190 КК України, тобто на момент прийняття на державну службу
ОСОБА_1 мала не зняту та непогашену судимість. У зв'язку з цим, відповідно до
ст.12 Закону України “Про державну службу”, вона не могла бути призначена на
посаду в державному органі.

Таким чином, прокурор прийшов до висновку, що в діях
ОСОБА_1 містяться ознаки корупційного діяння, передбаченого п. ”а” ч.2 ст.1
Закону України “Про боротьбу з корупцією”, а саме: незаконне одержання особою,
уповноваженою на виконання функцій держави, у зв'язку з виконанням таких
функцій матеріальних благ на загальну суму 1689,15 грн.

Суд при розгляді даної справи дійшов такого ж висновку.

Однак з таким висновком суду погодитися неможливо.

З визначення корупції, наведеного у статті 1 Закону
України “Про боротьбу з корупцією”, випливає, зокрема, що це діяльність,
спрямована на протиправне використання наданих особі, уповноваженій на
виконання функцій держави, службових повноважень.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 призначена на
посаду державного службовця, як така, що успішно пройшла стажування та за
конкурсом.

Той факт, що ОСОБА_1 отримувала передбачені законом
України “Про державну службу” надбавки, не свідчить про протиправне
використання нею службових повноважень. Тому дії Лєвіної не можна вважати
корупційними.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 при прийнятті на
державну службу подала неправдиві відомості щодо наявності не знятої та
непогашеної судимості, що є несумісною із зайняттям посади, чим порушила
обмеження, пов'язані з прийняттям на державну службу. Відповідальність за
це  передбачена Законом України “Про
державну службу”.

Крім того, згідно з ч.2 ст.12 Закону України “Про
боротьбу з корупцією” протокол про вчинення корупційного діяння або іншого
правопорушення, пов'язаного з корупцією, складається органами, зазначеними у
пунктах “а”, “а-1” і “б” статті 4 цього Закону, а у разі, коли факт вчинення
корупційного діяння або іншого правопорушення, пов'язаного з корупцією, що не
містить склад злочину, встановлено прокурорською перевіркою чи попереднім
слідством, - також слідчим або прокурором.

Оскільки в ході прокурорської перевірки може вирішуватись
питання про наявність у тієї чи іншої особи, уповноваженої на виконання функцій
держави, ознак злочину, прокурор може скласти протокол про корупційне
правопорушення лише у разі, коли факт вчинення корупційного діяння або іншого
правопорушення, пов'язаного з корупцією, що не містить складу злочину,
встановлено досудовим слідством або прокурорською перевіркою.

У всіх інших випадках, у тому числі в результаті
безпосереднього виявлення слідчим чи прокурором корупційних правопорушень, але
не в ході досудового слідства (прокурорської перевірки), складання ними
протоколів про вказані правопорушення є незаконними. Це означає, що складені
слідчим чи прокурором протоколи про ці правопорушення, які виявлені іншими
органами чи особами, або ними безпосередньо, але не в ході прокурорської
перевірки чи попереднього (досудового) слідства, є порушенням встановленого
законом порядку адміністративного провадження про такі правопорушення і не
можуть бути предметом судового розгляду.

Крім того, за змістом ст. 99 КПК України прокурор при
відсутності підстав до порушення кримінальної справи своєю постановою відмовляє
у порушенні кримінальної справи. Якщо ж не встановлено підстав для порушення
кримінальної справи, але матеріали перевірки містять дані про наявність у
діянні особи адміністративного проступку, прокурор вправі, відмовивши в
порушенні кримінальної справи, передати матеріали для застосування в
установленому порядку заходів адміністративного стягнення.

Як видно з матеріалів справи, прокурор у даному випадку
не мав права складати протокол про вчинення корупційного правопорушення згідно
з ч.2 ст.12 Закону “Про боротьбу з корупцією”, оскільки протокол складено не за
результатами прокурорської перевірки, а також не вирішено питання щодо
наявності у діях ОСОБА_1 ознак злочину.

Також у матеріалах справи відсутні прояснення ОСОБА_1 до
протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, хоча в протоколі
зазначено, що пояснення правопорушника додається.

Крім того, відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне
стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення
правопорушення, а при триваючому правопорушенні - два місяці з дня його
виявлення. Проте в матеріалах справи відсутні дані про день виявлення
правопорушення, що позбавляє можливості встановити строк накладення
адміністративного стягнення.

За таких обставин постанову судді про притягнення ОСОБА_1
до адміністративної відповідальності неможна визнати законною. Тому постанову
слід скасувати, а справу щодо неї закрити.

Керуючись ст. 293 КУпАП,
перший заступник голови суду,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити, постанову судді Кам'янсько-Дніпровського  районного суду Запорізької області від
03.04.2008 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за п ”а” ч.2
ст. 1 Закону України „Про боротьбу корупцією” ОСОБА_1 скасувати, провадження по
справі закрити.

Перший
заступник голови апеляційного

суду
Запорізької області
Бочарников С.О.