Справа № 3-2805
2008  року суддя Нижньосірогозького
районного суду Херсонської області
Базіль Л.В., розглянувши матеріали
адміністративної   справи  державного інспектора праці про притягнення
до адміністративної відповідальності :
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с. Сірогози Нижньосірогозького району
Херсонської області, мешканця с. Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської
області,  українця,  громадянина України, працюючого директором
приватного підприємства «Софія», освіта середня технічна,  одруженого,
раніше до адміністративної відповідальності не притягувався,  за вчинення
правопорушення  передбаченого   ч.1 ст.41 КпАП України
В С Т А Н О В И  В :
20 листопада 2008 року в с. Сірогози
Нижньосірогозького району Херсонської області під час перевірки додержання
законодавства про працю, загальнообов'язкового державного соціального
страхування в приватному підприємстві «Софія» виявлено, що ОСОБА_1, будучи
директором даного приватного підприємства, допустив ряд порушень законодавства
про працю, а саме       в порушення вимог
ст. 10-15 КЗпПУ та ст. 2 Закону України «Про колективні договори і угоди», якою
встановлено, що колективний договір укладається на підприємствах, установах,
організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують
найману працю і мають право юридичної особи, колективний договір на
підприємстві не укладений. Натомість з найманими працівниками укладені трудові
угоди, форма яких не відповідає вимогам законодавства, так як відповідно до
вимог наказу № 260 від 08.06.2001 року вказана форма є трудовим договором між
працівником та фізичною особою, що не відповідає вимогам ст. 24 КЗпПУ. В усіх
трудових договорах в порушення вимог ст. 24 Закону України «Про оплату праці»
та ст. 115 КЗпПУ не встановлені та не узгоджені з найманими працівниками строки
виплати заробітної плати.
В порушення вимог ст. 3 Закону
України «Про оплату праці» та  ст. 95
КЗпПУ трудовим договором з ОСОБА_2. йому встановлена оплата праці у розмірі
170грн. на місяць при 40-годинному робочому тижні, трудовим договором з
ОСОБА_3. їй встановлена оплата праці у розмірі 320грн. на місяць при
40-годинному робочому тижні, трудовим договором з ОСОБА_4 йому встановлена оплата
праці у розмірі 250грн. на місяць при 40-годинному робочому тижні, трудовим
договором з ОСОБА_5., який працює в середньому 14годин на тиждень, встановлена
оплата праці у розмірі 120 грн. на місяць. Але якщо наказами по підприємству
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заробітна плата підвищувалась до мінімальної, яка
законодавчо встановлена - до 545 грн. з 01.10.2008 року, то ОСОБА_5. заробітна
плата не підвищувалась, хоча при вказаному режимі роботи, оплата праці ОСОБА_5.
повинна становити не менше 218грн. з 01.10.2008 року. При цьому не враховано
також вимоги ст. 3 Закону України «Про оплату праці» та ст. 95 КЗпПУ, якими
встановлено, що мінімальна заробітна плата виплачується за просту
некваліфіковану роботу, а також вимог ст. 104 КЗпПУ щодо міжкваліфікаційних співвідношень
в оплаті праці бухгалтеру ОСОБА_3, водієві ОСОБА_2, яким встановлена оплата
праці у розмірі 545 грн. на місяць, а також електрогазозварювальнику ОСОБА_5.,
якому встановлена заробітна плата 120грн. на місяць.
Крім того, на підприємстві порушуються
вимоги ст. 11 Закону України «Про оплату праці», якою встановлено, що
мінімальні розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальної гарантії в
оплаті праці, визначаються генеральною угодою. Зазначена норма є обов»язковою
для всіх суб»єктів підприємницької діяльності, які використовують найману
працю, оскільки вона є нормою спеціального закону в сфері оплати праці. В
порушення вимог пункту 2.8  розділу ІІ
діючої Генеральної угоди між Кабінетом Міністрів України, всеукраїнськими
об»єднаннями організацій роботодавців і підприємців та всеукраїнськими
профспілками та профоб»єднаннями на 2008-2009 роки, якою передбачено, що
мінімальний розмір тарифної ставки робітника першого розряду у виробничій сфері
встановлюється у розмірі не менше як 120% розміру мінімальної заробітної плати
встановленої законом, на підприємстві ця норма не дотримана. Так, згідно
Генеральної угоди розмір мінімальної заробітної плати на підприємстві повинен
становити 545 х 1,2 = 654грн. на місяць. Але розмір оплати праці робітника ОСОБА_6.
(545грн.) є меншим від вищезазначеного.
В порушення вимог ст. 24 Закону
України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпПУ заробітна плата на підприємстві
фактично виплачується один раз на місяць.
В порушення вимог ст. 33 Закону
України «Про оплату праці», ч. 6 ст. 95 КЗпПУ та Закону України від 06.02.2003
року № 491-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення» заробітна плата ОСОБА_5. не індексувалась. Так як
розмір заробітної плати ОСОБА_5. встановлено у листопаді2006 року, то
відповідно до Положення про порядок проведення індексації грошових доходів
населення, яке затверджено Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078 та
інформації Міністерства праці України за 2008 рік заробітна плата ОСОБА_5.
повинна була проіндексована наступним чином: у січні відповідно до індексу
зростання споживчих цін 12,7 сума індексації повинна становити 15,24 грн., у
лютому відповідно до індексу зростання споживчих цін 15,2 - 18,24 грн., у
березні відповідно до індексу зростання споживчих цін 17,6 - 21,12 грн., у
квітні відповідно до індексу зростання споживчих цін 21,0 - 25,20 грн., у
травні відповідно до індексу зростання споживчих цін 24,3 - 29,16 грн., у
червні відповідно до індексу зростання споживчих цін 29,0 - 34,80 грн., у липні
відповідно до індексу зростання споживчих цін 33,0 - 39,60 грн., у серпні -
жовтні відповідно до індексу зростання споживчих цін 34,7 - по 41,64грн.
Загальна сума невиплаченої за 2008 рік індексації ОСОБА_5. складає  266,64грн.
Крім того при виплаті індексації у
листопаді 2008 року іншим працівникам за серпень та вересень 2008 року порушені
вимоги ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про
компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням термінів
їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-111 та Постанови КМУ від 21.02.2001 року
№ 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати
частини доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати» так як компенсація
у зв»язку з несвоєчасною виплатою індексації не нараховувалась. Так, відповідно
до інформаціїї Міністерства праці України приріст індексцу споживчих цін при
виплаті заборгованості у листопаді 2008 року становить: за серпень 2008 року -
2,8, за вересень 2008 року - 1,7.
Крім того в порушення вимог ст.ст. 57,
142 КЗпПУ на підприємстві відсутні правила внутрішнього трудового розпорядку. В
порушення вимог ст. 29 КЗпПУ працівники не ознайомлені з правилами внутрішнього
трудового розпорядку. Відповідно до вимог ст. 79 КЗпПУ графік надання щорічних
відпусток на підприємстві розроблений. Але в порушення вимог ст. 79 КЗпПУ
письмове повідомлення працівників про дату початку їх відпустки не пізніше, ніж
за два тижні, не здійснюється.
Своїми діями ОСОБА_1, будучи
директором приватного підприємства «Софія», допустив порушення вимог ст. 3, ст.
24, ст. 33, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст. 10 - 15, ст. 29, ст.
57, ст. 79, ст. 104, ст. 142 КЗпПУ.
ОСОБА_1. в судовому  засіданні свою вину у
вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 41 ч.1 КпАП України визнав,
підтвердивши викладені обставини правопорушення,  у вчиненому розкаявся.
Вина правопорушника підтверджується
зібраними та дослідженими під час розгляду адміністративної справи матеріалами
даними, що містяться в акті
перевірки від 20.11.2008 року за № 21-17-61/122, з якого слідує, що вище
вказані правопорушення мали місце на день перевірки.
пояснення правопорушника, дослідивши матеріали адміністративної справи, суддя
приходить до висновку, що  ОСОБА_1 своїми
діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 41 ч.1  КпАП України,
тому підлягає адміністративній відповідальності  в мінімальних
межах санкції статті адміністративного Кодексу, що він порушив.
викладеного, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його вини,
обставини, що пом'якшують відповідальність - притягнення до адміністративної
відповідальності вперше,  обставин, що
обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено та керуючись ст.38,
221, ч.1 ст. 41 ч.1, 279-280, 283 КУпАП України суддя
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 винним  у   вчиненні
передбаченого  ч.1 ст.41  КпАП України, піддавши адміністративному
стягненню  у вигляді штрафу у розмірі
255грн. 00 коп. /двісті п»ятдесят п»ять
Постанова оголошена  правопорушнику.

Постанова
набирає законної сили після закінчення строку оскарження (опротестування).

Штраф
має бути сплачений правопорушником не пізніше як через п'ятнадцять днів з дня
вручення постанови, у разі не сплати
штрафу у строк, встановлений ч.1 ст.307 КпАП України, постанова
надсилається для примусового виконання протягом трьох місяців з дня набрання
чинності.

Постанова
судді може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної
відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його
представником або на неї може бути внесено протест прокурора протягом десяти
днів з дня винесення постанови, шляхом подачі апеляційної скарги, протесту
прокурора до апеляційного суду Херсонської області через місцевий суд
Нижньосірогозького району Херсонської області.

Суддя
:
Л.В.БАЗІЛЬ