Справа №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М                 У К Р А Ї Н И

8 грудня 2008 року суддя Крюківського районного суду м.Кременчука
Полтавської області Дядечко І.І., розглянувши матеріали про адміністративне
правопорушення, що надійшли з територіальної державної інспекції праці в
Полтавській області, відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Тульської області, Курківського району Самарський с/завод, жителя АДРЕСА_1,
працюючого директором товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче
підприємство «Аксон»,

за ст. 41 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

14.11.2008
року працівниками
територіальної державної інспекції праці при проведенні перевірки з питань
дотримання законодавства про працю на ТОВ «НВП «Аксон», код 31130482, було
встановлено порушення директором ОСОБА_1 трудового законодавства.

Так, на підприємстві порушено вимоги
ст.96 КЗпП України, якою визначено, що формування тарифної сітки (схеми
посадових окладів) провадиться на основі тарифної ставки робітника першого
розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений
розмір мінімальної заробітної плати та міжкваліфікаційних (міжпосадових)
співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів), а також порушено
вимоги ст.11 Закону України «Про оплату праці», відповідно до якої мінімальні
розміри ставок (окладів) заробітної плати, як мінімальні гарантії в оплаті
праці, визначаються генеральною угодою». Пунктом 2.8 Генеральної угоди на
2008-2009 роки (підписаної в квітні 2008 року) передбачено встановлення на
період до запровадження розміру мінімальної заробітної плати на рівні
прожиткового мінімуму для працездатної особи, тобто до 01 січня 2009 року,
мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду у розмірі 120 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати (мінімальна заробітна плата з 01.01.2008 року -
515 грн., з 01.04.2008 року - 525 грн., з 01.10.2008 року - 525 грн., з
01.12.2008 року - 605 грн.). Статтею 95 КЗпП України передбачено, що мінімальна
заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту
некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану
працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт). Згідно відомостей,
нарахування заробітної плати на протязі квітня-вересня поточного року на ТОВ
«НВП «Аксон» проводилось із розрахунку посадового оклату 525 грн. всім
працівникам:  директору, заступнику
директора, головному інженеру, головному бухгалтеру. З 01.10.2008 року даним
працівникам нарахування заробітної плати проведено із розрахунку посадового
окладу 545 грн., тобто на рівні мінімальної заробітної плати.

Крім того, виплата заробітної плати
на підприємстві проводиться один раз на місяць, що є порушенням ст.115 КЗП
України, якою визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно
в робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує
16-ти календарних днів. Відповідно до платіжної відомості № 2008/08 на видачу
заробітної плати за вересень 2008 року, працівникам заробітна плата за вересень
2008 року виплачена загальними сумами 3 жовтня 2008 року (касовий ордер № 183
від 03.10.2008 року).

Також порушується ст.30 Закону
України «Про оплату праці» в частині, якою визначено, що власник або
уповноважений ним орган повинен забезпечити достовірний облік виконаної
працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці. Так, на
протязі поточного року в період з січня по жовтень включно, згідно табелів
обліку робочого часу за порядковим номером 5 значиться прізвище ОСОБА_2 та
проставлено букву «Д» - перебування в декретній відпустці, відпрацювання
робочого часу ОСОБА_2 в табелях обліку робочого часу не відмічено, а відповідно
до відомостей нарахування заробітної плати за вищевказаний період ОСОБА_2
проводилось нарахування заробітної плати та її виплата. Згідно наказу № 084 від
02.10.2008 року ОСОБА_1 перебував 03.10.2008 року у відрядженні (м.Київ), про
що свідчить відмітка (відтиск печатки та дата) в посвідченні про відрядження,
однак в табелі обліку робочого часу в даний день відмічено відпрацювання
ОСОБА_1 восьми годин робочого часу.

Крім того, порушується ст.53 КЗпП
України в частині скорочення напередодні святкових, неробочих і вихідних днів
тривалості роботи працівників на одну годину. Так, напротязі 2008 року, згідно
табелів обліку робочого часу працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6.
напередодні святкових днів (8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня -
Дня міжнародної солідарності трудящих; 9 травня - День Перемоги; 28 червня -
День Конституції України) робочі дні на одну годину не скорочено.

Також на підприємстві порушується
ст.79 КЗпП України, якою визначено, що черговість надання відпусток
визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним
органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації
(профспілковим представником) і доводиться до відома всіх працівників. При
складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси
працівників та можливості їх відпочинку. Графіки черговості надання відпусток
на підприємстві відсутні, при перевірці не надані. Працівникам напротязі
2007-2008 років щорічні тарифні відпустки не надавалися, чим порушено вимоги
ст.6 Закону України «Про відпустки».

Порушується ст.67 КЗпП України, якою
передбачено, що у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з
вихідним днем, вихідний день переноситься на наступний після святкового або
неробочого. Так, в серпні 2008 року День незалежності України 24 серпня
припадає на неділю, згідно табелю обліку робочого часу перенесення вихідного
дня на понеділок 25 серпня не проведено, працівниками ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_6 в цей день відпрацьовано по 8 годин. Також не перенесено
вихідний день на наступний після святкового або неробочого 28 черпня (День
Конституції України), 8 березня (Міжнародний жіночий день).

Крім того, порушено ст.106 КЗпП
України в частині проведення оплати в подвійному розмірі за роботу в надурочний
час. Так, норма тривалості робочого часу в 2008 році становила: в березні - 159
годин, в квітні - 167 годин, в травні - 151 годину, в червні - 151 годину, в
серпні - 160 годин. Працівниками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 відповідно
до табелів обліку робочого часу за вказані місяці відпрацьовано кожним: в
березні - 168 годин, в квітні - 168 годин, в травні - 152 години, в серпні -
168 годин, оплату в подвійному розмірі за роботу в надурочний час не проведено,
що підтверджується відомостями нарахування заробітної плати за вищевказаний
період.

Відповідно до відомостей нарахування
заробітної плати підприємства за вересень 2007 року монтажнику ОСОБА_7 за
відпрацьовану повну місячну норму робочого часу нараховано 240 грн. при тому,
що мінімальна заробітна плата з 01.07.2007 року становила 460 грн., чим
порушено вимоги ст.95 КЗпП України.

Також на підприємстві порушується
ч.12 ст.10 Закону України «Про відпустки», якою встановлено, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний вести облік відпусток, що надаються
працівникам. Книга (журнал) обліку наданих працівникам відпусток на
підприємстві відсутня (при перевірці не надана), в особові картки працівників
(типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від
27.10.1995 року № 277) на підприємстві не ведуться (при перевірці не надані).

Крім того, порушуються вимоги п.7.1
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в частині ведення
документації щодо обліку трудових книжок (книга обліку руху трудових книжок і
вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27.10.1995 року №
277). На підприємстві книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них
відсутня, при перевірці не надана.

Порушено вимоги п.2.5., п.7.1
Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, який вимагає
ознайомлення працівника з кожним записом, що заноситься до трудової книжки під розписку
в особовій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату
України від 27.10.1995 року № 277), в якій має повторюватись відповідний запис
до трудової книжки та у разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням
працівник розписується в особистій картці. Особові картки працівників на
підприємстві відсутні, при перевірці не надані.

В суді правопорушник вину визнав, при
цьому пояснив, що на даний час ним вжито заходів до усунення виявлених
перевіркою порушень та надав письмові докази цього.

Вислухавши правопорушника, вивчивши
матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши представлені докази, судом
встановлено, що ОСОБА_1 вчинено правопорушення, що виразилося в порушенні вимог
законодавства про працю, яке є триваючим.

Обставин, що пом'якшують чи
обтяжуються відповідальність, судом не виявлено.

Таким чином, приймаючи до уваги
характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини,
майновий стан, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної
відповідальності за встановлене правопорушення та накласти на нього
адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підставі викладеного та керуючись
ст.41 ч.1  КпАП України,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 піддати адміністративній
відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення  у вигляді штрафу в сумі 255 грн. в прибуток
держави.

Постанова судді може
бути  оскаржена  особою,
яку притягнуто до адміністративної відповідальності,   її
законним    представником,    захисником, потерпілим,  його
представником  або  на
неї  може  бути внесено протест прокурора протягом десяти
днів з дня винесення постанови шляхом подачі апеляційної скарги,    протесту
прокурора до Апеляційного  суду
Полтавської області  через  місцевий суд.

Суддя: