П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02 липня 2008 року суддя Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської області
Токар Н.В., розглянувши адміністративний матеріал у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця с. Богданівна
Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, не
працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про притягнення до адміністративної
відповідальності за ст. 130 ч.1 Кодексу України про       адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

26 червня 2008 року о 21 годині 45 хвилин,
неповнолітній водій ОСОБА_1, керував мотоциклом ІЖ-Ю-2, без номерного знаку по
вул. Чкалова в с. Богданівна Павлоградського району Дніпропетровської області,
у стані алкогольного сп'яніння, від проходження у встановленому порядку
медичного огляду відмовився в присутності двох свідків. При цьому,
неповнолітній ОСОБА_1 порушив Правила дорожнього руху: п.2.5.

У судове засідання неповнолітній ОСОБА_1 з'явився,
вину свою визнав. Пояснив, що дійсно керував мотоциклом у стані алкогольного
сп'яніння. Водійського посвідчення, яке надає право керування транспортним
засобом, не має, ніде не працює. Просив строго не наказувати, запевнив суд у
неповторності правопорушення.

Винність неповнолітнього ОСОБА_1 підтверджується зібраними матеріалами:
протоколом про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_1 від 26 червня 2008
року; поясненнями (а.с.-2,3,4); рапортом (а.с.-5).

Приймаючи до уваги викладене, суд робить висновок про доведеність вини
неповнолітнього правопорушника ОСОБА_1 в керуванні транспортним засобом у стані
алкогольного сп'яніння, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого  ст. 130 ч.1 КУпАП.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року
за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також
про адміністративні правопорушення на транспорті», позбавлення права керувати
транспортними засобами можна застосувати тільки як основне адміністративне
стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Можливості накладати на винну особу таке стягнення як додаткове Кодекс України
про адміністративні правопорушення не надає. Суди не вправі застосовувати його
й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі не мала.

З урахуванням викладеного, а також характеру вчиненого правопорушення,
особи правопорушника, ступеню вини та інших вимог ст. 33 КУпАП приходжу до
висновку про необхідність накладення на
винного стягнення, достатнього для його виховання.

Враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_1 взагалі не мав водійського
посвідчення, вважаю за необхідне накласти на правопорушника адміністративне
стягнення у вигляді штрафу, оскільки застосування саме такого стягнення буде
достатнім для його виправлення і попередить нові правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 130 ч.1, 13, 283, 284 Кодексу
України про адміністративні правопорушення, постановою Пленума Верховного Суду України
від 23 грудня 2005 року за №14 «Про практику застосування судами України
законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та
експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на
транспорті», суддя -

П
О С Т А Н О В И В :

На
неповнолітнього ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення: у вигляді
штрафу на користь держави у суму 340 грн.

Постанова може бути скасована або змінена за
протестом прокурора, а також незалежно від наявності протесту прокурора -
головою вищестоящого суду, його першим заступником або заступниками.

Суддя:
Н.В. Токар