Справа
№3-887807
ПОСТАНОВА

Іменем України

04
жовтня 2007 року                                                                         М.
Донецьк

Київський
районний суд м.  Донецька в складі:

Головуючого                                                      -судді
Епель О.В.,

при
секретарі                                                       -КулішовійТ.В.,

за участю

особи,  що притягується до
відповідальності        -ОСОБА_1,

та її
представника                                                 -ОСОБА_2,

розглянув  у
відкритому  судовому  засіданні
в  м.   Донецьку
адміністративну  справу  у

відношенні

ОСОБА_1,  ІНФОРМАЦІЯ_1,
який не працює,  проживає за
адресою: АДРЕСА_1,

про притягнення
до адміністративної відповідальності за
ст. 185 КУпАП ,

УСТАНОВИВ.

Відповідно
до протоколу про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2006 року
ОСОБА_126.08.06 p.,  близько о 20.15 годин по проспекту Партизанський,  біля будинку АДРЕСА_2вчинив непокору
працівникам міліції. Його дії кваліфіковані за
ст.  185 КУпАП.

В
судовому засіданні ОСОБА_1винним себе у вчиненні непокори вимозі робітників
міліції не визнав і суду пояснив,  що він
має вади органів слуха,  внаслідок чого
погано чує. 26 серпня 2006 року,  близько
о 20.15 годин він знаходився по пр. Партизанський у м. Донецьку біля павільону
на майданчику для зупинки громадського транспорту (зупинка «Гараж»). Він стояв
та чекав на транспорт,  щоб доїхати
додому,  громадського порядку не
порушував. Несподіванно два чоловіка у цивільному одязі підійшли до нього,  почали його чіпати і громко ругатися,  висловлюючи на його адресу непристойні
фрази,  при цьому,  своїх посвідчень робітники міліції не
пред»являли. Сприйнявши їх за злочинців,
він злякався і намагався втекти від них,
але вони побігли за ним і почали кричати що вони з міліції. Потім вони
його наздогнали,  побили,  випризкали у обличчя з балончику,  що був при ньому газову речовину,  після чого на якомусь автомобілі,  який також не мав ніяких ознак приналежності
до правоохоронних органів його примусово доставили у районний відділ міліції.
Доки він не опинився у Київському РВ ДМУ УМВС України у Донецької області,  він був впевнений,  що на нього зроблено злочинний напад,  тому вчиняв спробу оказати опір цим
чоловікам,  хотів вирватися,  навіть кликав людей на допомогу.

Предствник
особи,  яка притягується до
адміністративної відповідальності,
ОСОБА_2 пояснив суду,  що
ОСОБА_1має вади слуху і є інвалідом дитинства з захворювання органів слуху.
Робітники міліції ОСОБА_2та ОСОБА_3,  що
були оперативними працівниками відділення по незаконному обігу наркотиків,  26.08.06 року,  близько о 20.15 год.,  виконували обов»язки щодо виявлення
осіб,  які мають причетність до
незаконного обігу наркотичних засобів. Побачив ОСОБА_1,  вони чомусь запідозрили його у
наркоманії,  хоча об»єктивних підстав для
такої підозри не було,  потім побили
його,  незаконно затримали і доставили до
Київського райвідділу міліції. Він вважав,
що дії працівників міліції були незаконні,  ніяких законних вимог вони ОСОБА_1не
пре»являли. Коли вони підійшли до ОСОБА_1,
він взагалі не чув будь-яких вимог,
оскільки погано чує,  а сприйнвши
їх за злочинців почав тікати,  тому
прямого умислу на вчинення непокори вимогам робітників міліції в діях ОСОБА_1
не має,  тому вважав,  що відсутній склад інкримінованого
ОСОБА_1правопорушення.

Допитаний
у судовому засіданні робітник міліції ОСОБА_3 суду пояснив,  що 26.08.06 р. відповідно до плану-завдання
щодо виявлення та попередження фактів незаконного обігу наркотиків він разом з
ОСОБА_2 проводив заходи,  націлені на
виявлення осіб,  що можуть бути причетні
до незаконного обігу наркотичних засобів. Близько

2

о
20.15 год коло
зупинки «Гараж»,  що розташована по пр.Партизанський
у М. Донецьку їх увагу притягнула молода особа,
яка поводила себе всхвильованно,
часто озиралась навкруги та у правій руці щось тримала. Громадького
порядку ця особа не порушувала,  але
вони,  з метою встановлення цієї
особи,  підійшли до цього хлопця і
показали йому посвідчення робітників міліцій,
на яке він не подивився,  а зразу
почав від них тікати. Тоді вони побігли за ним і вимагали зупинитись,  однак на їх вимогу про зупинку він не
реагував,  бони його догнали і затримали.
Під час затримання він дуже кричав,
здійснював опору,  намагаючись
вирватися. Про стан здоров»я ОСОБА_1 вони не цікавились.

Допитаний у судовому засіданніОСОБА_2,
що в теперішній час звільнений з органів міліції,  надав суду пояснення,  які аналогічні тим,  що надав ОСОБА_3,  додав,
що 26.08.06 р. вони не виконували завдання по охороні громадського
порядку,  а відповідно до плану-завдання
щодо виявлення та попередження фактів незаконного обігу наркотиків разом з
ОСОБА_2 проводили заходи,  націлені на виявлення
осіб,  що можуть бути причетні до
незаконного обігу наркотичних засобів. їх увагу притягнула молодий
хлопець,  який громадського порядку не
порушував,  а рухався і намагався
перетнути проїздну частину,  він щось
тримав у руці. Вони підійшли до нього щоб встановити що саме він тримає,  взяли його за руку і показали міліцейське
посвідчення,  але хлопець почав від них
тікати,  гучно кпикаючи людей на
допомогу,  мабудь думаючи,  що до нього підійшли злочинці. Вони побігли
за цим хлопцем,  вимагаючи його
зупинитись. Вважав,  що оскільки
ОСОБА_1не зупинився,  то у його діях
виразилась непокора робітникам міліції.

Допитаний
у якості свідка ОСОБА_4 пояснив суду,  що
він бачив,  як ОСОБА_1тікав від двох
чоловіків у штатському одязі,  а ті
вимагали його зупинитись,  при цьому він
чув,  що ОСОБА_1кликав на допомогу. Потім
ці чоловіки догнали ОСОБА_1,  одягли
наручники і забрали у райвідділ,  куди
запросили проїхати і його щоб він був присутнім під час складання
адміністративного протоколу у відношенні ОСОБА_1 Ці чоловіки йому своїх
посвідчень не пред»являли,  а показав
документи лише їх начальник,  який вже
потім приїхав за ними на автомобілі,  щоб
поїхати у райвідділ. Чи показували робітники міліції свої посвідчення
ОСОБА_1він не бачив.

Вислухав
пояснення особи,  що притягується до
адміністративної відповідальності,  його
представника та свідків правопорушення,
дослідив матеріали справи,  суд
дістається висновку,  що у діях ОСОБА_1
відсутній склад правопорушення,
передбачений  ст. 185 КУпАП.

Так,  як встановлено у судовому засіданні і таке
підтверджується матеріалами справи,
робітники міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_226.08.06
p.,  знаходячись у цивільному одязі,  близько о 20.15 год коло зупинки
«Гараж»,  що розташована по
пр.Партизанський у м. Донецьку виконували завдання щодо виявлення та
попередження фактів незаконного обігу наркотиків і підійшли до ОСОБА_1 При
цьому,  вони,  мали підозру,
що останній причетний до незаконного обігу наркотичних засобів,  оскільки ОСОБА_1притяг їх увагу тим,  що озирався навкруги,  поводив себе всхвильованно і тримав щось у
руці. Разом з тим,  ОСОБА_1громадського
порядку не порушував,  однак,  коли вони звернулись до нього,  він відразу почав тікати від них і на їх
вимоги про зупинку не реагував .

Крім
того,  судом встановлено,  що ОСОБА_1має вади органів слуху,  перебуває на медичному обліку з діагнозом:
двустороння сенсоневральна туговухість і така хвороба впливає на його слухове
сприйняття,  що підтверджується
відповідними медичними довідками. Однак,
робітники міліції,  як під час
затримки ОСОБА_1 ,  так і під час
складання даного адміністративного протоколу станом його здоров»я не цікавились
і про наявність в нього такої хвороби,  в
наслідок якої він погано чує,  не знали.

Статтею
185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному
розпорядженню чи вомозі робітника міліції під час виконання ним службових
обов»язків.

Об»єктом
даного правопорушення є встановлений порядок управління,  а також суспільний порядок та суспільна
небезпека.

Таким
чином,  злісна непокора законному
розпорядженню чи вимозі робітника міліції робить перешкоду нормальній роботі
державних органів,  виконанню
представниками влади своїх службових обов»язків щодо охорони суспільного
порядку та забезпеченню суспільної безпеки. Про находженні робітника міліції
при виконанні ним службових обов»язків по охороні суспільного порядку може
свідчити наявність установленого формового
одягу,  нагрудний знак,  а також пред»ява відповідного посвідчення.

з

Однак
,  у судовму засіданні було
встановлено,  що вказані дії мали місце
не під час виконання робітниками міліції обов»язків по охороні суспільного
порядку,  а у зв»язку з виконанням ними
іншої законної діяльності відповідно до плану-завдання щодо виявлення та
попередження фактів незаконного обігу наркотиків. При цьому,  звертаючись до ОСОБА_1,
робітники міліції не були одягнуті в установлений
формовий одяг і не мали нагрудного знаку. А їх твердження про пред»яву
ОСОБА_1відповідного посвідчення оцінюється судом критично,  оскільки таке не підтверджується
доказами,  а відповідно до пояснень
ОСОБА_3,  які він навдав суду,  ОСОБА_1взагалі не встиг подивитись у
посвідчення,  оскількі відразу почав
тікати .

З
об»єктивної сторони дане правопорушення виражається у злісної відмові
повіноватись законному розпорядженню чи вимозі робітника міліції при виконанні
службових обов»язків по охороні суспільного порядку. Як роз»яснено у Постанові
Голови Верховного суду України від 21.05.01 р. злісною непокорою визнається
відмова у виконанні наполеглевих і неодноразово повторених законних
розпоряджень чи вимог робітника міліції при виконанні ним службових обов»язків,  а так само й відмова,  яка виражена в зухвалій формі і свідчить про
виявлення явної неповаги до осіб,  що
охороняють суспільний порядок. При цьому,
вимоги робітника міліції повинні бути законними,  тобто такими,
що грунтуються на предписанні закону.

В даному
випадку,  судом не встановлено,  що вимоги робітників міліції грунтувались на
предписанні закону. При цьому,  у самому
протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначено у чому
конкретно полягала злісна непокора особи,
яка притягається до відповідальності і що саме спонукало робітників
міліції до затримання ОСОБА_1 Як видно з рапортів робітників міліції,  що є в матеріалах адміністративної
справи,  вони вирішили підійти до
ОСОБА_1,  оскільки він викликав у них
підозру щодо причетності до злочинів,
пов»язаних з наркотиками. При цьому,
в матеріалах справи відсутні будь-які докази про те,  що такі вимоги були законні. Не
доведено,  що у діях ОСОБА_1 виявилась
явна непокора законним вимогам робітників міліції. Опитані у суді робітники
міліції пояснили,  що ОСОБА_1взагалі
суспільного порядку не порушував . Ці обставини підтверджуються матеріалами
справи і ніким у судовому засіданні спростовані не були,  тому суд критично оцінює доводи робітників
міліції про законність їх вимог щодо ОСОБА_1

З
суб»єктивної сторони дане правопорушення передбачає у винної особи наявність
прямого умислу.

Однак,  як відмічалося раніше,  матеріалами справи встановлено,  що ОСОБА_1має вади органів слуху,  внаслідок чого погано чує. Допитаний у суді ОСОБА_2вказав на
те,  що на його думку,  ОСОБА_1почав тікати від них і кликати на
допомогу ,  сприйняши їх за злочинців,  тоді вони почали кричати йому,  що вони з міліції. Тому,  вирішуючи питання про наявність складу
правопорушення у діях ОСОБА_1,  суд
приймає до уваги його пояснення,  про
те,  що він взагалі не чув ніяких
звернень до нього робітників міліції,  у
тому числі яких-небудь законних вимог,  а
побачивши осіб у штатському,  які почали
його чіпати,  сприйняв їх за злочинців і
почав тікати,  тому суд вважає,  що прямого умислу на злісну непокору
ОСОБА_1не мав,  а відтак у його діях
відсутня суб»єктивна сторона правопорушення,
передбаченого  ст. 185 КУпАП .

Оцінивши
зібрані докази і встановлені обставини у їхні сукупності,  суд дістається висновку,  що в в даному випадку відсутній склад
правопорушення,  передбаченого  ст.
185 КУпАП,  що є обставиною,  яка виключає провадження у справі.

На підставі
викладеного,  керуючись  ст.
247 КупАП України,  суд,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження
по административній справі № 3-8878W у
відношенні ОСОБА_1 -закрити.

Постанова
оскарженню в порядку провадження по справах про адміністративні правопорушення
не підлягає.