ПОСТАНОВА

№ 3а-5-2007

12
червня 2007 року                                                                        м.  Київ

Голова
військового апеляційного суду Центрального регіону України генерал-лейтенант
юстиції ШЕВЧЕНКО В.П.,  розглянув скаргу
підполковника ОСОБА_1 на постанову судді військового місцевого суду Київського
гарнізону від 4 липня 2006 року,  за якою
останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення,  пов'язаного з корупцією і передбаченого п.
„г" ч. 1  ст.  5 Закону України „Про боротьбу з
корупцією" та на підставі ч. 1
ст.  8 того ж Закону на нього
накладено штраф у розмірі 15 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,  тобто в розмірі 255 гривень.

Розглянутими
матеріалами даної справи

ВСТАНОВИВ:

Згідно з
постановою судді військового місцевого суду Київського гарнізону від 4 липня 2006
року ОСОБА_1 визнаний винним у тому,  що
він,  будучи командиром військової
частини А-0168,  тобто особою,  уповноваженою на виконання функцій
держави,  всупереч вимогам  ст.
ст.  58 та 67 Статуту внутрішньої
служби Збройних Сил України,  умисно затримав
інформацію про факти дорожньо-транспортних пригод,  які мали місце 6 грудня 2005 року та 4 січня
2006 року за участю підлеглих йому військовослужбовців частини і надав її
військовому прокурору тільки 25 квітня 2006 року. Цим самим,  як вказано в постанові,  він порушив спеціальне обмеження,  передбачене п. „г" ч. 1  ст.  5
Закону України ''Про боротьбу з корупцією".

Також в
постанові судді військового місцевого суду гарнізону відмічається,  що,
відповідно до пояснень ОСОБА_1,
він у встановленому порядку повідомив інформацію про факти зазначених
дорожньо-транспортних пригод до органів військової служби правопорядку,  що вважав достатнім,  а прокурору інформація про це була надіслана
тільки 25 квітня 2006 року,  тобто коли
стали відомі наслідки заподіяної військовослужбовцями матеріальної шкоди.

У скарзі
на постанову судді ОСОБА_1 просить її скасувати,  а справу закрити за відсутністю в його діях
складу будь-якого адміністративного правопорушення,  в тому числі і пов'язаного з корупцією.

Перевіривши
матеріали адміністративної справи,
вважаю,  що оскаржувана

постанова
судді є незаконною,  в зв'язку з чим
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню,  а

постанова
судді скасуванню з наступних підстав.

Встановлюючи
вину особи у вчиненні будь-якого корупційного правопорушення,  суддя зобов'язаний виходити не тільки зі
змісту положень  ст.  5 Закону України „Про боротьбу з
корупцією",  а і враховувати
загальні ознаки корупції,  що містяться в
ч. 1  ст.
1 того ж Закону,  тобто те,  що обов'язковою ознакою корупційного діяння є
корисливий або інший особистий інтерес чи інтерес третіх осіб.

В той же
час із матеріалів справи не вбачається,
а в постанові судді взагалі не вказано,
що ОСОБА_1,  не повідомивши
своєчасно військового прокурора про події у ввіреній йому військовій
частині,  переслідував при цьому якусь
особисту користь чи отримання інших переваг,
які є складовою частиною корупційного діяння.

Більш
того,  помилковим є висновок судді і про
те,  що ОСОБА_1 не повідомив військового
прокурора умисно,  оскільки він,  як вбачається із його ж пояснень,  вважав достатнім повідомити про факти
дорожньо-транспортних пригод органи військової служби правопорядку,  а прокурору надіслати повідомлення після
встановлення розміру матеріальної шкоди,
що фактично і було зроблено 25 квітня 2006 року. Саме це і свідчить про
відсутність у ОСОБА_1 умислу на вчинення будь-якого корупційного діяння чи
іншого правопорушення. Причому,  під час
зазначених дорожньо-транспортних пригод тілесних ушкоджень нікому із їх
учасників заподіяно не було,  тобто ці
пригоди не містили в собі ознак складу злочину чи правопорушення,  яке б навіть формально могло містити такі
ознаки. Саме про такі порушення і злочини командир частини,  згідно зі
ст.  67 Статуту внутрішньої служби
Збройних Сил України,  повинен негайно
повідомляти військового прокурора,  а не
про порушення,  відповідальність за які
настає за Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. В іншому випадку
прокурор фактично фізично не зміг би навіть ознайомитися зі всією інформацією
про порушення,  яка б надходила з
військових частин гарнізону.

І
головне,  що стосується даної
справи,  так це те,  що несвоєчасне повідомлення прокурора про
дорожньо-транспортні пригоди взагалі навіть не підпадає під диспозицію п.
„г" ч. 1  ст.  5 Закону України „Про боротьбу з
корупцією",  якою передбачено
відсутність у державного службовця права умисно затримувати інформацію,  яка фактично повинна надаватися за запитами
фізичних або юридичних осіб. Такого запиту з військової прокуратури до ввіреної
ОСОБА_1 військової частини не надходило.

Також
слід звернути увагу на те,  що до суду
гарнізону протокол про адміністративне правопорушення,  пов'язане з корупцією,  надійшов за
ст.  5,  ч. 2,
п. „г" Закону України „Про боротьбу з корупцією",  яка передбачає відповідальність державного
службовця за надання незаконних переваг фізичним або юридичним особам під час
підготовки і прийняття нормативно-правових актів чи рішень,  хоча в самому протоколі мова ведеться про
навмисне затримання надання інформації про вчинення події. Тому в даному
випадку цей протокол підлягав поверненню для його перескладання. В свою чергу
суддя при винесенні постанови без будь-якої мотивації визнав ОСОБА_1 винним не
за ч. 2,  а за ч. 1 п. „г"  ст.  5
того ж Закону.

На
підставі вищенаведеного слід прийти до висновку,  що вказані дії ОСОБА_1 не утворюють складу
будь-якого адміністративного правопорушення,
в тому числі і передбаченого п. „г" ч. 1  ст.  5
Закону України „Про боротьбу з корупцією". В зв'язку з цим

постанова
судді стосовно ОСОБА_1 підлягає скасуванню,
а провадження у даній справі закриттю на підставі п. 1  ст.
247 КУпАП,  тобто за відсутністю
складу адміністративного правопорушення.

Керуючись  ст.
ст.  293 та 294 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,  -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову судці
військового місцевого суду Київського гарнізону від 4 липня 2006 року відносно ОСОБА_1 скасувати,  а провадження у даній справі закрити за
відсутністю в його діях складу корупційного правопорушення,  передбаченого п. „г" ч. 1  ст.  5
Закону України „Про боротьбу з корупцією" .