АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

5 жовтня 2007 р.                                                                                                          м.  Одеса

Перший
заступник голови апеляційного суду Одеської області Бузовський В.М. ,  розглянувши скаргу ОСОБА_1на постанову судді
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Терзі І.Г. від 31.07.2007 p.,

встановив:

Зазначеною
постановою судді,  ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення,  передбаченого п. "г" ч.3  ст.  5
Закону України "Про боротьбу з корупцією".

Відповідно
до матеріалів справи, ОСОБА_1 ,  працює
на посаді головного інспектора відділу митного оформлення в пункті пропуску
"Рені-Джурджулешти" (автомобільний) Ізмаїльської митниці і є
державним службовцем.

У
постанові судді зазначено,  що,  виконуючи владні повноваження,  діючи всупереч інтересам служби і державним
інтересам він 7 лютого 2007 року при оформленні у митному відношенні
напівпричепу-цистерни "ТТ-11 В",
за наявності невідповідності запису в реєстраційних документах
ідентифікаційного номеру і року випуску даного транспортного засобу фактичній
даті випуску,  яка відображена на
заводський табличці,  діючи в інтересах
громадянина України ОСОБА_2.,  пропустив
його на митну територію України.

Суддя
зазначив також,  щоОСОБА_1  незаконно прийняв платежі,  які є підставою для перетинання митного
кордону і знаходження транспортного засобу на митній території України,  незаконно видав платіжні документи для
отримання митного посвідчення,  надавши,  таким чином,
ОСОБА_2 незаконні переваги в подальшій легалізації транспортного засобу
на території України.

Дійшовши
висновку,  щоОСОБА_1  вчинив правопорушення,  передбачене п. "г" ч.3  ст.  5
Закону України "Про боротьбу з корупцією" за обставинами,  наведеними у протоколі від 22.06.2007 p.,
складеному Ізмаїльським міжрайпрокурором,  суддя піддав його стягненню у вигляді штрафу
в розмірі 255 грн.

У скарзі
на постанову судді ОСОБА_1.
зазначив,  що вважає ії незаконною і
такою,  що підлягає скасуванню за таких
підстав:

під час
огляду транспортного засобу він виявив табличку з надписом: "заводской номер 191"
і відобразив це в акті,  але,  оскільки заводський номер не є номером
шасі,  а ознак знищення номеру на рамі не
було і в реєстраційних документах він зазначений не був,  в акті огляду транспортного засобу він вказав
про відсутність номера шасі і рами,
відзначивши наявність заводського номеру;

він не
погоджується з висновком суду щодо того,
що в даній ситуації заводський номер мав би бути врахований ним як
ідентифікаційний номер транспортного засобу,
оскільки це

2

твердження  носить характер  припущення.
До того  ж,   він
не укрив факт виявлення заводського номеру транспортного засобу,  а навів його у відповідному акті; з ОСОБА_2.
він раніше знайомим не був,  жодних
переваг йому не надавав,  а свої дії по
пропуску транспортного засобу на митну територію України вважає законними;

Виходячи з наведеного,  він просить
постанову судді скасувати,  а провадження
у справі

закрити у зв'язку з його невинуватістю.

Розглянувши
матеріали справи,  вивчивши доводи
скарги,  вважаю,  що вона підлягає задоволенню за таких
підстав.

Згідно з
п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду
судами справ про корупційні діяння та інші правопорушення,  пов'язані з корупцію" № 13 від
25.05.1998 р. із змінами внесеними постановою Пленуму № 5 від 3.03.2000
р.,  у справах даної категорії суди
повинні забезпечувати своєчасне,
всебічне,  повне й об'єктивне
дослідження всіх обставин,
передбачених  ст.  247 і 280 КУпАП. При цьому особливу увагу
необхідно звертати на з'ясування в кожній справі таких питань:

·
чи мало місце правопорушення,  за яке особа притягується до
відповідальності;

·
чи містить діяння склад корупційного правопорушення,  передбаченого Законом;

·
чи особа є винною в його вчиненні;

·
чи належить вона до суб'єктів даного правопорушення;

·
чи не містить правопорушення ознак злочину;

·
чи не закінчилися на момент розгляду справи строки,  передбачені
ст.  38 КУпАП;

·
чи немає інших обставин,
що виключають провадження у справі.

Відповідно
до диспозиції п. "г" ч.3
ст.  5 Закону України "Про
боротьбу з корупцією",  за ознаками
якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення,  державний службовець,  який є посадовою особою,  не має права надавати незаконні переваги
фізичним або юридичним особам під час підготовки і прийняття
нормативно-правових актів чи рішень.

У
постанові судді зазначено,  що надання
незаконних переваг ОСОБА_2 полягає в тому,
що ОСОБА_1 ,  не маючи права пропускати транспортний
засіб на митну територію України,
оформив його у митному відношенні,
надавши ОСОБА_23могу отримати митне посвідчення.

Разом з
тим,  ні особа,  яка склала протокол,  ні суд у постанові не навели,  з чого саме складаються корупційні дії,  а також,
у порівнянні з кимОСОБА_1  надав
незаконні переваги ОСОБА_2

Згідно з
положеннями глави 78 ЦК України
неправомірні переваги можуть досягатися лише у конкуренції. Тобто в умовах
спеціальної процедури (конкурсу або тендера) приймається рішення на користь
того з претендентів,  який фактично не
мав на це права,  і у такий спосіб,  з порушенням законних прав одного із них на
користь іншого,  останньому надається
перевага.

Як можна
зрозуміти із змісту протоколу про адміністративне правопорушення та постанови
суду,  ОСОБА_1поставлено у вину неналежне
митне оформлення напівпричепу-цистерни'ТТ-11 В".

Разом з
тим,  з матеріалів справи видно,  щоОСОБА_1
зафіксував у акті заводський номер транспортного засобу і рік його
випуску,  але не кваліфікував номер
"191" як ідентифікаційний,
оскільки він не був зазначений у реєстраційних документах.

3

Відповідальність
особи за порушення спеціального обмеження,
передбаченого п. "г" ч.3
ст.  5 Закону України "Про
боротьбу з корупцією" настає в разі вчинення нею певних дій умисно та з
метою задоволення особистого інтересу.

ОСОБА_1  на стадії досудової перевірки обставин справи
та в судовому засіданні послідовно пояснював,
що ОСОБА_2. він до того дня не знав і жодних дій,  які суперечать закону,  на його користь,  не виконував.

Ні в
протоколі про правопорушення,  пов'язане
з корупцією,  ні в постанові судді не
наведено даних про спростування доводів ОСОБА_1 про відсутність у нього умислу
на вчинення корупційного діяння і особистого інтересу,  яким він керувався під час митного оформлення
транспортного засобу ОСОБА_2.

Таким
чином,  у даному випадку йдеться про дії,  які не були і не могли бути пов'язані із
проведенням вищезгаданої процедури (конкурсної чи тендерної),  а тому відповідальність ОСОБА_1 (за умови
доведеності його вини) може наставати не за нормами Закону України "Про
боротьбу з корупцією",  а дисциплінарну
чи іншу передбачену законом відповідальність.

Отже,  об'єктивний аналіз матеріалів справи дає
можливість дійти висновку,  що в діях
ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення,  передбаченого п. "г" ч.3  ст.  5
Закону України "Про боротьбу з корупцією".

За таких
обставин,  скарга підлягає
задоволенню,  а

постанова
судді скасуванню з закриттям провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_1
складу правопорушення,  пов'язаного з
корупцією.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  п.
1  ст.
247,  п.3  ст.
293 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

постановив:

Скаргу
ОСОБА_1задовольнити,  постанову судді
Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.07.2007 р. відносно
нього - скасувати,  а провадження у справі
закрити за відсутності у його діях складу правопорушення,  пов'язаного з корупцією.