Справа
№ 33 - 343/2007
р.                                                         Головуючий у 1
інстанції : Гумен В.М.
П О С Т А Н О В А

17 грудня 2007 р.
м. Чернігів

Голова апеляційного суду Чернігівської області Ярошенко М. П., розглянувши
матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1
за ст. 41 ч. 1 КУпАП,

В С Т А Н
О В И В :

Постановою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09
жовтня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, українка, громадянка України, з вищою освітою, заміжня,
мешканка АДРЕСА_1, працює ІНФОРМАЦІЯ_2,

звільнена від адміністративної відповідальності за ст. 41 ч. 1 КУпАП у
зв'язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Як встановив суд, ОСОБА_1, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_2,
допустила порушення трудового законодавства, які виразились в наступному. На
підприємстві, яке вона очолює, станом на червень 2007 року існувала
заборгованість по заробітній платі в розмірі 15 159,06 грн., чим порушено
вимоги ст.115 КЗпП України та ст.43 Конституції України. Крім того, слюсарю 5
розряду ОСОБА_2, який був звільнений за власним бажанням наказом від 15 серпня
2007 року, не нараховано та не виплачено у день звільнення розрахунок за
відпрацьований період з 26 грудня 2006 року по 15 червня 2007 року, чим
порушено вимоги ст. 117 КЗпП України, та не нараховано і не виплачено
індексацію за січень-лютий 2007 року, чим порушено ст. 33 ЗУ „Про оплату
праці”.

Не погоджуючись з рішенням суду, перший
заступник начальника територіальної державної інспекції праці в Чернігівській
області подав скаргу на постанову суду та просив її скасувати, оскільки судом допущено неповне з'ясування фактів,
що мають значення для справи, внаслідок чого висновки не відповідають
обставинам справи. Ст. 22 КУпАП передбачає звільнення правопорушника від адміністративної
відповідальності у разі малозначності вчиненого правопорушення, але невиплата
заробітної плати на «Прилуцькому консервному заводі” є грубим порушенням
законодавства про працю, внаслідок чого працівники протягом тривалого часу не
могли реалізувати своє право на гідну оплату праці.

Дослідивши матеріали
справи  та перевіривши доводи скарги
вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у
вчиненні правопорушення за зазначених у постанові обставин грунтується на
зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказах - даних протоколу
про адміністративне правопорушення від 21 серпня 2007 року та акті перевірки
від 21 серпня 2007 року, з яких вбачається, що
ОСОБА_1, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_2, допустила порушення вимог
ст.ст. 115, 117 КЗпП України, ст.43 Конституції України та ст.33 ЗУ „Про оплату
праці”.

У судовому засіданні ОСОБА_1
підтвердила факт заборгованості по заробітній платі на підприємстві,
ненарахування та невиплати  працівникам
індексації за січень-лютий 2007 року та розрахунку за відпрацьований період
звільненому працівникові, мотивуючи
відсутністю достатньої кількості коштів для виплати заробітної плати у
повному розмірі та скрутним фінансовим становищем підприємства.

Суд, перевіривши матеріали справи, обґрунтовано прийшов
до висновку, що дії ОСОБА_1 містять склад правопорушення, передбаченого ст. 41
ч.1 КУпАП.

Але дане правопорушення не можна було віднести до
малозначного, так як заборговавнність по заробітній платі працівникам
підприємства склала більш як 15000 грн, звільненому працівнику не виплачено
розрахунок по заробітній платі майже за 6 місяців, не нараховувалася індексація
доходів у зв”язку із ростом споживчих цін і правопорушник в даному випадку заслуговував
на адміністративне стягнення, а не звільнення від адміністративної
відповідальності у зв'язку з малозначністю правопорушення, обмежившись усним
зауваженням.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 247 п.7 КупАП на
момент розгляду даної скарги по справі закінчилися строки притягнення
правопорушника  до адміністративної
відповідальності, передбачені ст. 38 КУпАП, скасовувати дане рішення суду
недоцільно.

За вищенаведених обставин постанову суду необхідно
залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу першого заступника начальника територіальної державної інспекції
праці в Чернігівській  області залишити
без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської
області від 09 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Голова апеляційного суду                                 М. П. ЯРОШЕНКО