ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ

1 серпня 2007 року
Сніжнянський міський суд Донецької області

в складі: головуючої
- судді             Савкової С.В.

при секретарі                                          Сухоненко
О.О.

розглянувши матеріали, які надійшли від Територіальної Державної Інспекції
Праці у Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки м.  Сніжне, Донецької області, яка є приватним
підприємцем, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 за
ст. 41 ч. 1 КпАП України, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2007 року встановлено, що ОСОБА_1 - приватний підприємець, яка
здійснює підприємницьку діяльність за адресою: АДРЕСА_2, порушила вимоги
чинного законодавства про працю, а саме:

Продавець ОСОБА_2 за квітень 2007 року отримала заробітну плату за фактично
відпрацьований період із розрахунку 420 грн. Таким чином, оплата праці за
професією продавець, здійснювалась нижче від гарантій, що встановлені
Генеральною угодою між КМУ, об'єднаннями роботодавців і підприємців та
всеукраїнськими профспілками і об'єднаннями, чим Лавриненко порушила
вимоги  ст.  ст. 1,6.11,14 Закону України « Про оплату
праці», а також  ст. 21 вказаного Закону,
відповідно до якої працівник має право на оплату своєї праці відповідно до
актів законодавства.

Крім того, магазин працює з 8-00 до 19-00 г, без вихідних. Дане свідчить,
що робочий час, відпрацьований продавцем за тиждень перевищує 40, що є
порушенням вимог  ст. 50 КЗпП України.

Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги чинного трудового законодавства та
вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1  ст. 41 КпАП України.

В судовому засіданні Лавриненко факт правопорушення не визнала, пояснила що
у неї на підприємстві є тяжке фінансове положення в зв'язку з виплатою нею
кредиту, який вона закінчила виплачувати в травні 2007 року, тому відповідно
до  ст. 14 Закону України «Про оплату
праці»вона має право на протязі 6 місяців виплачувати заробітну плату меншу,
ніж встановлено Генеральною угодою.

Стосовно перевищення норм робочого часу вважає, що у неї існує сумарний
облік робочого часу, продавець Сагайдак на місяць працює два тижні, тому час її
роботи не перевищує встановленого  ст.
50КЗпП України.

Допитана як свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що на момент перевірки їй не були
надані ніякі підтвердження того, що підприємець перебуває с скрутному фінансовому положенні, це має бути відображено
в коллективному
договорі, який на підприємстві не укладено.

Крім того, магазин не є безперервно діючим підприємством, погодження ні з
яким виборним органом про сумарний облік робочого часу не має, тому норми  ст. 61 КЗпП України в данному випадку застосовуватись не можуть.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_3, суд вважає, що провина ОСОБА_1 в
скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого  ст. 41 ККоАП України доведено на підставі
слідуючого.

Відповідно до ч.2  ст. 14 Закону
України «Про оплату праці» саме в коллективному договорі мають бути вказані норми, що допускають встановлення оплаті праці
нижче від норм, встановлених Генеральною угодою. Такого коллективного
договору на підприємстві немає.

Відповідно до  ст. 61 КЗпП України
сумарний облік робочого часу може бути введено на безперервно діючих
підприємствах, де за умовами   роботи не
може бути встановлена для   даної

2

категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу за
погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації
(профспілковим представником).

Магазин, де працює продавцем ОСОБА_2 не є безперервно діючим підприємством,
де для продавця не може бути встановлена щоденна або щотижнева тривалість
робочого часу, ніякого погодження з профспілковим представником про сумарний
облік часу на підприємстві немає.

На підставі викладеного та керуючись  ст.  ст.
41 ч.1,268, 283, 287 КпАП України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч.
1  ст. 41 КУпАП та накласти стягнення у
вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн. Постанова оскаржена бути
не може.