ПОСТАНОВА

10 грудня 2007 року                                                                                       м. Київ

Суддя
військового місцевого суду Київського гарнізону підполковник юстиції РИМАР
Є.П., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративні матеріали щодо колишнього помічника командира військової
частини А-3435 начальника фінансово-економічної служби полку, старшого
прапорщика

ОСОБА_1, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Остер
Чернігівської області, громадянки України, не судимої, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1

за    звинуваченням    у
вчиненні    адміністративного    правопорушення,    пов'язаного    з
корупцією,

передбаченого п.
"г" ч. 1 ст. 5 Закону України "Про боротьбу з корупцією", -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з
протоколом про вчинення правопорушення, пов'язаного з корупцією, старший
прапорщик ОСОБА_1, обвинувачується в тому, що будучи начальником
фінансово-економічної служби військової частини А-3435, використовуючи своє
службове становище, не надала довідку громадянину ОСОБА_2. щодо розміру його
грошового забезпечення, мотивуючи це тим, що зазначена інформація містить гриф
„Для службового користування", а саме умисно відмовила в наданні
інформації, надання якої передбачено правовими актами, чим скоїла адміністративне
правопорушення, пов'язане з корупцією, передбачене п. "г" ч. 1 ст. 5
Закону України "Про боротьбу з корупцією" В судовому засіданні
ОСОБА_1 себе винною не визнала і пояснила, що 31 липня 2007 року до командира
військової частини А-3435 звернувся майор запасу ОСОБА_2 з рапортом про надання
довідки про виплату фактичної грошової винагороди на оздоровлення за 2005-2007
роки та довідки про щомісячне грошове забезпечення, яке виплачувалось на день
виключення зі списків особового складу частини з вказівкою кожного виду
нарахування окремо. На отримання даних довідок ОСОБА_2 має право, але довідка
про щомісячне грошове забезпечення не надається з вказівкою кожного виду
нарахування окремо, оскільки, що ці дані носять гриф „Для службового
користування". У той же час, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що
видача довідок щодо розміру грошового забезпечення входила до кола її службових
повноважень. У той же час, у відповідності до ст.ст. 15, 19, 20 Закону України
«Про звернення громадян», ст.49 Кодексу законів про працю України, ст. 31
Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 118, 119 Дисциплінарного статуту ЗС
України, ст. 11 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.ст. 32, 34
Конституції України, кожний громадянин має право знайомитися в органах державної
влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями
про себе, які не є державною або іншою, захищеною законом таємницею. В судовому
засіданні не встановлено жодного нормативного документу, яким би відомостям, що
містять дані стосовно видів та розмірів грошового забезпечення
військовослужбовця надавався ступінь обмеження доступу «для службового
користування». Не містять таких відомостей у тому числі і накази МО України № 75 від
05.03.01 року «Про затвердження положення про порядок вплати грошового
забезпечення військовослужбовцем ЗС України» та № 625 від 28.10.06 року «Про
затвердження положення про фінансове господарство військової частини ЗС
України». Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що
ОСОБА_1, будучи посадовою особою, безпідставно відмовила громадянину ОСОБА_2 у
наданні інформації, чим вчинила правопорушення, передбачене пунктом п. „г"
ч.1 ст. 5 Закону України „Про
боротьбу з корупцією". При вирішенні питання про відповідальність ОСОБА_1,
суд визнає обставинами, які істотно пом'якшують відповідальність за вчинене
адміністративне правопорушення: відсутність матеріальних збитків, дані про
особу винної - те, що вона по службі характеризується задовільно, раніше до адміністративної відповідальності не
притягувалася, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення
звільнена з військової служби та є Ветераном військової служби. Таким чином,
беручи до уваги самі обставини вчинення правопорушення, суд приходить до
висновку про малозначність діяння, вчиненого ОСОБА_1, а тому вважає можливим в
даному конкретному

2

випадку справу закрити, звільнивши
її від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 22,212-2,283,285 КпАП України, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати
винною у вчиненні адміністративного порушення, пов'язанного з корупцією,
передбаченого п. "г" ч. 1 ст. 5 Закону України "Про боротьбу з
корупцією", та на підставі ст. 22 КпАП України звільнити її від
адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

Адміністративні
матеріали про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язанного з корупцією,
передбаченого п. "г" ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
боротьбу з корупцією" - закрити.

Постанова є
остаточною і оскарженню не підлягає.