АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
Справа № 33-351/07
ПОСТАНОВА

ИМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 грудня 2007 року                                                                                               м.
Запоріжжя

Перший
заступник голови апеляційного суду Запорізької області Бочарников С.О.,
розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду
Запорізької області від 5 грудня 2007 року

ВСТАНОВИВ

Цією
постановою, -

ОСОБА_1 яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Запоріжжі і там же
проживає АДРЕСА_1, начальника управління охорони здоров'я Запорізької обласної державної
адміністрації, -

притягнуто до адміністративної відповідальності і визнано винною у
вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого пунктом „г” ч.1 статті
5 Закону України „Про боротьбу з корупцією” і на підставі статті 8 цього Закону
накладено грошове стягнення у сумі 255 грн.

Судовим
рішенням встановлено, що ОСОБА_1 15 жовтня 2007 року підготувала і направила
відповідь голові комітету громадської
організації «Департамент захисту прав і свобод людини» ОСОБА_2 в якій
зазначила, що судово-медична діяльність (експертизи та дослідження), яка
здійснюється Запорізьким обласним бюро СМЕ, не відноситься до медичної практики
за змістом офіційного визначення та не підлягає ліцензуванню виходячи з вимог
п.4 ст.2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської
діяльності, а 18 жовтня 2007 року таку ж відповідь підготувала від імені
заступника голови обласної державної адміністрації.

За
висновками судді цими діями ОСОБА_1 порушила спеціальні обмеження щодо
державних службовців та інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави,
спрямовані на попередження корупції, оскільки надала недостовірну інформацію.

В
скарзі на судове рішення ОСОБА_1 просить його скасувати і стверджує про те, що
спільним наказом Державного комітету з питань регуляторної політики та
підприємництва і Міністерства охорони здоров'я від 16 лютого 2001 року №38/63,
що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 2 березня 2001 року за
№189/5380, затверджені ліцензійні умови проведення господарської діяльності з медичної
практики. Відповідно до п.1.2. ліцензійних умов, «медична практика - це
діяльність, пов'язана з комплексом спеціальних заходів, спрямованих на сприяння
поліпшення здоров'я, підвищення санітарної культури, запобігання захворювань та
інвалідності, на діагностику, допомогу особам з гострими і хронічними
захворюваннями, реабілітацією хворих та інвалідів, що здійснюється особами, які
мають спеціальну освіту».

Судово-медична
діяльність (експертизи та дослідження) не відноситься до медичної практики за
змістом вказаного офіційного визначення та не підлягає ліцензуванню виходячи з
вимог ч.3 ст.2 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської
діяльності» (2000р.).

Згідно
п.1 «Положення про бюро судово-медичної експертизи», що затверджено наказом №6
Міністерства охорони здоров'я від 17 січня 1995 року, зареєстрованим
Міністерством юстиції України за №258/794 від 26 липня 1995 року та узгодженим
з Верховним Судом України, Генеральною Прокуратурою України, Службою безпеки
України, Міністерством внутрішніх справ України, - «основною діяльністю бюро є
проведення судово-медичних експертиз, що призначаються особою, яка проводить
дізнання, слідчим, прокурором, суддею чи судом з метою дослідження на підставі
спеціальних знань матеріальних об'єктів, що містять інформацію про обставини
справи».

Перевіривши
матеріали справи, скаргу знаходжу обгрутованою виходячи з такого.

Наведені
відповіді узгоджуються з офіційною позицією Міністерства охорони здоров'я
України в особі начальника Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ
України, доцента Бурчинського В.Г. (а.с.53).

Крім
того, відповідальність особи, уповноваженої на виконання функцій держави, за
порушення спеціального обмеження, передбаченого в п. "г" ч. 1 ст. 5
Закону N 356/95-ВР, настає лише за умови, що вона усвідомлювала протиправний
характер своїх дій і мала прямий умисел на надання недостовірної інформації,
керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересом третіх осіб, не
обов'язково корисливим.

У
матеріалах справи немає даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 мала прямий
умисел на надання недостовірної інформації, керуючись при цьому особистим
інтересом чи інтересом третіх осіб, не обов'язково корисливим.

За
таких обставин судове рішення є незаконним і необгрутованим. Тому постанова
судді підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю події
адміністративного правопорушення на підставі пункту «а» статті 247 КУпАП.

Керуючись пунктом «а» ст.247, ст. ст. 293, 294 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу
ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову
судді Шевченківського районного суду Запорізької області від 5 грудня 2007 року
щодо ОСОБА_1 скасувати і провадження у справі закрити за
відсутністю події адміністративного правопорушення передбаченого пунктом „г”
частини 3 статті 5 Закону України „Про боротьбу з корупцією”.

Перший заступник

голови апеляційного суду

Запорізької області                                                            С.О.
Бочарников