Справа № 2-а -7 / 2007
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2007 року                                                                                          м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в
складі:

головуючого: судді Керніцького I.I.

секретаря: Шикор Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Долині справу за
позовом ОСОБА_1 до Долинського районного головного
санітарного лікаря про визнання недійсним та скасування постанови № НОМЕР_1 про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить
постановити рішення, яким визнати неправомірним та скасувати постанову
головного районного санітарного лікаря про накладення адміністративного
стягнення.

Свої вимоги
мотивує тим, що він працює на посаді ІНФОРМАЦІЯ_1 20.11.2006 року
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2., йому під розписку в журналі вхідної кореспонденції
вручено протокол про порушення санітарних норм від 15.11.2006 року складений
ІНФОРМАЦІЯ_3  ОСОБА_3., де вказано, що
нею виявлено ряд порушень, а саме, відсутні ємності та розчини для збереження
використаних одноразових виробів, відсутні ультрафіолетові випромінювачі
післяопераційної та палати інтенсивної терапії, відсутнє гігієнічне покриття на
матрацах з синтетичних матеріалів, не виконана і пропозиції рай СЕС, що є
порушенням наказу МОЗ №
720» Про покращення медичної допомоги хворим з гнійними хірургічним
захворюваннями та посилення заходів по боротьбі з внутрішньо лікарняною інфекцією». Крім того йому ставилося у вину, що
ним не виконано пропозиції попередніх актів приписів за 2006 рік. Вказана в
протоколі відсутність необхідного обладнання ніяким чином не пов'язана з його
посадовими обов'язками, оскільки хірургічний відділ не є окремою юридичною
особою, та не має власних коштів .Розпорядником коштів є головний лікар.
Оскільки у відповідності з ст. 37 Закону України « Про забезпечення санітарного
та епідеміологічного благополуччя населення» обов'язок виконувати розпорядження
і вказівки посадових осіб державної
санітарно - епідеміологічної служби при здійсненні ними державного санітарно-епідеміологічної
служби при здійсненні ними державного санітарно епідеміологічного нагляду
лежить на підприємствах, установах, організаціях, тобто на безпосередніх їх
керівниках. Він вважає що не може нести відповідальності за виявлені порушення.
Крім того, згідно з посадовою інструкцією він несе відповідальність за вказані
недоліки. При складені протоколу його ніхто не запрошував, хоча він в цей час
знаходився на робочому місці, його ніхто не ознайомлював з наказом МОЗ № 720, не доводилось до
його відома попередні пропозиції та приписи складені СЕС в 2006 році, на які є
посилання у протоколі. Про те що адміністративна справа буде розглядатися 29.11.2006 року його не
повідомляли. Листом з повідомленням про вручення отриманим ним 07.12.2006 року
Болехівської міської лікарні, йому була вручена постанова від 29.11.2006 року №
221 про накладення штрафу, винесена
головним державним санітарним лікарем Долинського району на підставі
ст.ст. 46 і 47 Закону України «Про забезпечення санітарного та
епідеміологічного благополуччя населення» де його визнано винним у невиконанні
пропозицій рай СЕС по попередніх актах перевірок, та відсутності   у хірургічному відділі обладнання
відміченого у

протоколі, накладено штраф у
розмірі попередження щодо усунення виявлених недоліків. Згідно з сї.43
вказаного закону постанови, розпорядження, приписи, висновки посадових осіб
державної санітарно-епідеміологічної служби можуть бути оскаржені у місячний
термін вищестоящому головному лікарю або суду.

В судовому засіданні позивач
підтримав підтримав викладені ним в позовній заяві вимоги, зіславшись на вищевикладені
обставини,  просив позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив щодо задоволення позовних вимоги, однак мотивів заперечення позову
суду не надав.

Суд, дослідивши
та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності
приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з
наступного.

Так, вичерпний
перелік адміністративних стягнень, які можуть бути накладені на особу,
передбачені ст. 24 КУпАП.

Як вбачається зі
змісту протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, складеного на
ОСОБА_1 останній вчинив дії, відповідальність за які може бути передбачена ст. 188-11 КУпАП.

Згідно санкції ст. 188-11 КУпАП за вчинення даного
адміністративного правопорушення передбачено адміністративну відповідальність
на посадових осіб у вигляді штрафу в розмірі від шести до
двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

З регулятивної
частини постанови №
НОМЕР_1, винесеною головним державним санітарним лікарем щодо
ОСОБА_1 на останнього накладеного стягнення у вигляді «попередження щодо
усунення виявлених недоліків». З цього слід зробити висновок про те, що до
позивача застосовано адміністративне стягнення, яке не передбачено санкцією ст.
188-11 КУпАП та
ст. 24 цього
Кодексу.

Крім того, в
оскаржуваній постанові в порушення вимог ст. 283 КУпАП не зазначено нормативного
акту, який передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення.

Таким чином, з
урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскільки дана постанова
винесена з порушенням вимог законодавства, що регулює порядок притягнення до
адміністративної відповідальності, з накладенням адміністративного стягнення не
передбаченого законом її слід визнати незаконною та скасувати.

Відповідно до
ст. 38 КУпАП
адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні -
два місяці з дня його виявлення.

В матеріалах
адміністративної справи відсутні докази того, що в коло посадових обов'язків
ОСОБА_1. входить додержання санітарно-епідеміологічних норм, порушення яких
було виявлено в ході проведеної перевірки, а тому суд вважає, що його
безпідставно притягнули до адміністративної відповідальності, оскільки в його
діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно ст.247 КУпАП провадження по справі про адміністративне
правопорушення не

може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події
і складу

адміністративного правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд   вважає, що провадження по даній справі слід
закрити.

На підставі ст.247 КУпАП, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України
про адміністративне правопорушення ,
суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задоволити.

Визнати
неправомірною та скасувати постанову головного санітарного лікаря в Долинському
районі № НОМЕР_1, а
провадження по даній адміністративній справі закрити.

Постанова
остаточна.