ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

11 травня 2007
року.   Суддя Татарбунарського районного
суду Оде-сьої області Тимошенко СВ.,  при
секретарі Коренчук О.Е.,  за участю ад­воката
Завгороднього Г.С. ,  розглянувши
матеріали,  що надійшли з Татарбу­нарського
РВ УМВС України в Одеській області про притягнення до адмі­ністративної
відповідальності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українця,  громадянина
України,  з вищою освітою,  одруже­ного,
має на утриманні неповнолітню дитину,
працюючого заступником голо­ви селянського фермерського господарства
«Марічка»,  проживаючого по
АДРЕСА_1,  за  ст. 185 Кодексу України про адміністративні
правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

26
квітня 2007 року працівники СФГ «Марічка» за розпорядженням ОСОБА_1.  проводили демонтаж сілосної ями,  що знаходиться на території ТОВ «Жовтий
Яр»,  яка ніби то знаходиться на балансі
СВК «Колос» і яку було продано СФГ «Марічка». У зв'язку із спірністю належності
сілосної ями на місце демонтажу приїхала заступник директора ТОВ "Жовтий
Яр" Фо-ростян Г.М. ,  яка припинила
роботи по демонтажу та повідомила про те,
що відбувається,  у
Татарбунарський РВ УМВС України в Одеській області. На місце події виїхав
патруль міліції в складі ОСОБА_2.,
ОСОБА_3. та ОСОБА_4. Працівник міліції ОСОБА_2. представився працівником
мі­ліції та запропонував ОСОБА_1.
пред'явити документ на право прове­дення демонтажу зазначеної ями та
вивозу плит. Той надав накладну,  де було
зазначено,  що СВК "Колос"
продав за готівковий розрахунок сілосну яму СФГ "Марічка". Даний
документ викликав у ОСОБА_2 сумніви щодо його дійсності,  тому він залишив його у себе до вияснення
всіх обставин. Але ОСОБА_1.  почав у
некоректній,  зухвалій формі вимагати
поверну­ти документ,  хапав працівника
міліції>. який знаходився при виконанні своїх службових обов'язків,  за форменний,
одяг,  провокував бійку. Неодно­разово
повтореним законним вимогам працівника міліції припинити проти­правні дії
ОСОБА_1.  не покорився та не реагував на
них. Неконтро-льовані та протиправні дії правопорушника були припинені працівниками
міліції правомірним застосуванням спеціальних засобів. ОСОБА_1.  було запропоновано поїхати з працівниками
міліції у райвідділок міліції,  але він
відмовлявся,  всіляко опирався,  не виконував законні розпоряджен­ня
працівників міліції.

ОСОБА_1.  не визнав свою вину у злісній непокорі
розпоряджен­ням та вимогам працівників міліції та пояснив,  що.пред'явив працівнику міліції
накладну,  але той поклав її собі до
кишені і не віддавав. На йо­го вимоги повернути документ працівники міліції
почали йому погрожувати,

2

хотіли
надіти йому металеві браслети,  але він
чинив опір,  ухилявся від цього. Потім
його доставили у райвідділок міліції.

Не
дивлячись на те,  що ОСОБА_1.  не визнав своєї вини у ско­єнні
правопорушення,  його винність
підтверджується сукупністю дослід­жених у судовому засіданні доказів:
показаннями свідків ОСОБА_5.,
ОСОБА_2,  ОСОБА_4.,  ОСОБА_3.,
ОСОБА_6. ,  ОСОБА_7., ОСОБА_8.
,  із аналізу яких вбачається,  що ОСОБА_1.
вимагав у працівника міліції ОСОБА_2 накладну,  смикав його за форменний одяг,  на вимоги припинити свої дії не
реагував,  після чого йому намагались
надіти наручники.

Також
винність ОСОБА_1.  у скоєнні
правопорушення підтверд­жується представленими матеріалами - протоколом та
постановою за справою про адміністративне правопорушення,  рапортами працівників міліції ( а. сі, 2, 4,
5 ) .

Свідчення
ОСОБА_9., ОСОБА_10.,  ОСОБА_11.
викликають кри­тичного до себе відношення через те,  що зазначені особи є приятелями
правопорушника,  аОСОБА_10. - його
підлеглий,  тобто є підстави вва­жати їх
зацікавленими у розгляді даної справи. Тому брати до уваги їх свідчення не є
доцільним.

Дії
ОСОБА_1.  підлягають кваліфікації за  ст. 185 Кодексу Ук­раїни про адміністративні
правопорушення,  оскільки він проявив
злісну непокору законному розпорядженню та вимозі працівника міліції.

При
призначенні покарання суд враховує характер вчиненого правопо-рушеннявсі,  особу правопорушника,  ступінь його вини і всі обставини
справи,  та вважає,  що цілі його покарання будуть досягнуті при
призна­ченні йому штрафу в верхніх межах санкції статті.

На
підставі викладеного,  керуючись  ст.  ст.
33, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  суддя

ПОСТАНОВИВ :

ОСОБА_1
визнати винним у скоєнні правопорушення,
передбаченого  ст. 185 Кодексу
України про адміністративні правопорушення,
та призначити йому покарання у вигляді штрафу розміром 255 грн.

Постанову
може бути оскаржено протягом 10 днів з моменту її вине­сення.