№ 33-54 07                                                                Головуючий:
ПОСТАНОВА

06
квітня 2007 року                                                                                            м.
Чернігів

Голова апеляційного суду Чернігівської області Ярошенко
М.П., розглянувши матеріали адміністративної справи відносно ОСОБА_1про
притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Варвинського районного суду Чернігівської області від 14 березня
2007 року ОСОБА_1визнаний винним у вчиненні ним правопорушення, передбачене ст.
122 .4 КупАП і провадження по даній справі закрите, в зв'язку з закінченням
строку для накладення адміністративного стягнення.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 30 серпня 2003 року, близько
18-30 хвилин, керуючи велосипедом „Україна" в смт. Варва, по вул.
Космонавтів та виконуючи маневр повороту вліво на перехресті вулиць Космонавтів
та 40 років Перемоги, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ-2101, д.н. НОМЕР_1, який рухався в
зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_2, виїхав на смугу зустрічного руху,
чим створив небезпеку для руху автомобіля ВАЗ. Водій ОСОБА_2, для уникнення
наїзду на велосипедиста застосував екстрене гальмування, змінив напрямок руху
шляхом відвороту вправо по ходу руху, після чого виїхав на праве узбіччя, де
зіткнувся з опорою лінії електропередач, що спричинило пошкодження
транспортного засобу і пасажир ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.

Непогоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 в своїй скарзі просить скасувати
постанову суду, як незаконну і прийняти справедливе рішення. Стверджує, що
правопорушення він не скоював, а рішення суд прийняв на основі неповного
з"ясування обставин справи.

Перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи
скаржника, наведені у скарзі, вважаю, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню
з таких підстав.

Суд, перевіривши матеріали справи, обґрунтовано прийшов
до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у скоєні правопорушення, передбаченого
ст. 122 ч.4 КУпАП.

Так, згідно протоколу
про адміністративне правопорушення (а.с.38)
ОСОБА_1, керуючи велосипедом
та здійснюючи маневр
поворот вліво на перехресті вулиць Космонавтів та 40 років Перемоги не надав перевагу в
русі автомобілю ВАЗ, який рухався в зустрічному напрямку під керуванням
ОСОБА_2, внаслідок чого водій автомобіля ВАЗ не справився з керуванням і для
уникнення дорожньо-транспортної пригоди почав гальмувати, після чого виїхав на
праве узбіччя де зіткнувся з електроопорою, тобто, ОСОБА_1 порушив п.16.13 ПДР.

Постановою Варвинського районного суду від 20 листопада 2003 року щодо
правопорушника закрито провадження по справі у зв"язку з закінченням на
момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Непогоджуючись з даною постановою правопорушник подав скаргу, посилаючись
на те, що судом неповно з"ясовані фактичні обставини справи.

Постановою в.о. голови апеляційного суду від 12 вересня 2005 року зазначена
постанова залишена без змін.

Перевіривши матеріали справи по скарзі ОСОБА_1 перший заступник Голови
Верховного Суду України П.П.Пилипчук судові рішення скасував внаслідок
неповноти та однобічності дослідження обставин справи, що істотно вплинули на
правильність прийнятого рішення, зокрема зазначив, що скаржник, не визнаючи
порушення ним ПДР звертався до суду з клопотанням про призначення атотехнічної
експертизи для з"ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди, однак це
клопотання суд не розглянув і зазначену експертизу не призначив.

Справа була
направлена на новий судовий розгляд.

При новому розгляді адміністративної справи суддя
призначив 22 липня 2006 року судову автотехнічну експертизу для вияснення тих питань,
висновки по яких необхідні для правильного постановления судового рішення.

Дослідивши всі докази по даній справі, суд прийшов до
висновку про винність ОСОБА_1. у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ст.
122 ч.4 КупАП і закрив провадження по справі в зв"язку з закінченням
строку накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1. свою вину у виченні правопорушення не визнав та пояснив, що він,
рухаючись на велосипеді та виконуючи поворот вліво не виїхав на смугу
зустрічного руху, а водій автомобіля ОСОБА_2 не виконав вимоги ПДР, перевищивши
максимально встановлену швидкість руху та невиправдано виїхав на узбіччя, що і
призвело до зіткнення з опорою лінії передач.

В своїх первинних поясненнях (а.с.42) ОСОБА_1 зазначав,
що коли виїхав на перехрестя вулиць почув звук і рух трактора по вул. 40 років
Перемоги. Глянувши назад і вперед ніякого транспорта
не побачив і вирішив повертати на вул. 40 років Перемоги і всю увагу зосередив
на трактор, так як не знав у яку сторону він поверне з вулиці 40 років Перемоги.
Доїхавши до середини перехрестя побачив назустріч йому їхав автомобіль, він
нажав на тормоза, автомобіль
також став гальмувати і тоді як зрівнявся з ним виїхав на праве узбіччя і
вдарився в стовб.

Ці пояснення свідчать про те , що ОСОБА_1 зоседив свою увагу на рух
трактора, відволікши свою увагу від зустрічної смуги руху.

Він не зміг пояснити суду, чому він не побачив
зустрічного автомобіля, який він повинен був пропустити, а потім виконати
маневр повороту, так як зустрічну ділянку дороги він міг бачити, з його
пояснень, метрів на 300-400 наперед.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи за № 60
а від 03 березня 2007 року велосипедист повинен був діяти у відповідності з
вимогами п.16.13 ПДР (а.с.236-238). Водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості,
не змінюючи прямолінійного напрямку руху автомобіля, шляхом застосування
екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки, уникнути наїзду на
велосипедиста. З технічної точки зору водій ОСОБА_2 знаходився в аварійній
обстановці і його дії в такій обстановці ПДР не регламентуються. Використання
ним зазначеного маневру відвороту вправо по ходу руху виправдане.

Дані висновки експертизи суд визнав доказами, оскільки вони науково
обгрунтовані і будь-яких сумнівів у правильності таких висновків не вбачається.

Судом повно і об"єктивно з"ясовані всі обставини справи і суд
прийшов до правильного висновку , що в діях ОСОБА_1 міститься склад
адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.4 КупАП.

Порушень норм законодавства про адміністративні правопорушення судом не
допущено.

Підстав для
скасування даної постанови немає.

Строк накладення адміністративного стягнення закінчився,
тому суд правильно, згідно зі ст. 38 КупАП закрив провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294
Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1залишити без задоволення, а постанову

Варвинського районного суду Чернігівської області від 14
березня 2007 року,

щодо ОСОБА_1- без змін.